GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<טל זהר: על כספי לקוח אני לא אתעכב, כי דיברנו על זה בבטוחה, אבל זה בדיוק אותו עניין, שההתחייבויות מותנות בהסכם מסגרת והזכאויות לא מותנות בהסכם מסגרת.
<גיא דביר: לא ברור.
<טל זהר: כתוב 'כספים אשר בניכוי התחייבויות שנוצרו ללקוח כלפי החברה בגין פעילות השקעה שהסתיימה לפי הסכם המסגרת'.
<טל זהר: בדיוק אותו דבר.
<טל זהר: אני לא רוצה להתעכב על זה כי דיברנו בדיוק אותו דבר בפרק הבטוחה.
<טל זהר: גם כאן ההתחייבות מותנית והזכאות לא מותנית.
<גד ירום: לי יש הערה קצת מהותית יותר, שבאמת הנושא של כספי לקוח זוכה להרבה מאוד התייחסות במסגרת התקנות האלה ולכן חשוב מאוד לדייק בו ולשים אותו במקום.
<גד ירום: ההגדרה נוקטת בסעיף (1)(א) במילה 'הפקיד', נוקטת בלשון הפקדה, 'כספים אשר הפקיד הלקוח ברשות החברה', רק שאין כל כך התייחסות לנושא אמצעי התשלום, שכן באמצעי תשלום כמו צ'קים, העברות בנקאיות או תשלום בכרטיסי אשראי קיים פער בין מועד ההפקדה לבין מועד הסליקה.
<גד ירום: זאת אומרת יש הבדל בין המועד שבו הלקוח מוסר לך את אמצעי התשלום - - -
בועז טופורובסקי: גיא, מה אתה מציע?
<גד ירום: העברתי בעניין נייר התייחסות לרשות.
<גד ירום: קיבלנו איזה שהוא סוג של מה הולכת להיות ההתייחסות, אבל זה לב לבן של התקנות ואני חושב שזה צריך לבוא לידי ביטוי במסגרת התקנות.
בועז טופורובסקי: כאן אתה חושב שזה צריך לבוא?
<גיא דביר: קיבלנו את ההתייחסות של עורך דין גדי ירום.
<גיא דביר: נשאלו שאלות מעשיות לגבי כרטיסי אשראי בהקשרים שונים, בהקשר המינוף, בהקשר של כספי לקוח, בהקשר של שמירה על כספי לקוח, בהקשר של ההון העצמי.
<גיא דביר: בכל אחד מהם התשובה שלנו הייתה שהפרשנות לשאלה האם כספים שלקוח העביר באמצעות כרטיס אשראי, חברה יכולה להשתמש בהם לצורך המינוף, או לעניין שמירה על כספי לקוח או לעניין פרק ההון העצמי, צריכה להתפרש על פי הרציונל של אותו סעיף.
<גיא דביר: אני לא חושב שהתשובה לזה נמצאת בהגדרה של כספי לקוח.
<גיא דביר: אני חושב שהבהרנו להם, אני לא חושב שזה נכון להעלות את זה בהקשר הזה.
<גיא דביר: אם מדובר בכספי לקוח לעניין פרק כספי לקוח קיבלת תשובה על העניין.
<גיא דביר: אני חושב שהמקום הנכון לדון בשאלה הזו היא לא בהגדרת כספי לקוח אלא בכל אחת מהוראות החוק הרלוונטיות.
<גד ירום: גיא, זו בדיוק הסיבה שדווקא זה כן המקום.
בועז טופורובסקי: אני מנסה, אני מצטער, להבין.
בועז טופורובסקי: בן אדם.
<גיא דביר: הרשות לניירות ערך ניסחה את זה.
בועז טופורובסקי: הוא עובד ברשות?
בועז טופורובסקי: היא עובדת ברשות?
בועז טופורובסקי: הם נמצאים כאן בישיבה?
<גיא דביר: חלק גדול מהתקנות אני ניסחתי, יחד עם חברים.
<גיא דביר: זה עבר כמובן נסחות.
בועז טופורובסקי: את הנושא של ה'הפקיד', אתה ניסחת?
בועז טופורובסקי: לשאלה שלהם לגבי הפרשנות של המילה 'הפקיד', יש לך תשובה?
בועז טופורובסקי: משהו שימנע ללכת לבית משפט אחר כך.
<גיא דביר: התשובה היא – הייתה שאלה בהקשר של האם כספים שהועברו בכרטיס אשראי ייחשבו ככספים שהופקדו או לא ככספים שהופקדו.
<גיא דביר: אני לא חושב שהמקום הנכון לטפל בזה הוא בתקנות.
בועז טופורובסקי: אז איפה?
בועז טופורובסקי: בבית משפט?
<גיא דביר: לא בבית משפט.
<גיא דביר: יש כאן שאלות שמפנים לרשות והרשות תיתן עליהן תשובה.
<גיא דביר: אני לא חושב שהמקום לשאלה האם כספים שעברו - - - יש לי תשובה וגם ניתנה תשובה, גם בעל פה, לגבי השאלה הזו.
<גיא דביר: התשובה הייתה שמדובר בכספים שעוד לא נמצאים פיזית אצל החברה, לגבי פרק שמירת כספי לקוח.
<גיא דביר: מן הסתם לא צריך להתייחס אליהם ככספי הלקוח לעניין ההפרדה.
<גיא דביר: אין מערך דין כספים שהלקוח לא העביר בפועל לחשבון הלקוחות, מכיוון שאז נפגע בעקרון ההפרדה שהוא הרציונל שעומד מאחורי הפרק של שמירת כספי לקוחות.
<גיא דביר: בנושאים אחרים, למשל בנושא המינוף, שם אנחנו - - -
<טל אבן-זהב: בדיוק.
<טל אבן-זהב: השאלה של שימוש בכרטיס אשראי בביזנס הזה היא שאלה לא-קריטית, היא - - -
<טל זהר: אולי נסביר את הפרקטיקה.
<טל זהר: הפרקטיקה של חברות האשראי אומרת שבן אדם שמפקיד כסף, החברה רואה את הכסף הזה בדרך כלל תוך 30 יום.
<טל זהר: יש כאלה שקצת יותר ויש כאלה שמקבלים 15 יום.
<טל זהר: בן אדם הפקיד כסף בשמונה וחצי בערב כי הוא רוצה עכשיו לתמוך באיזה שהיא עסקה שלו.
<טל זהר: אני אראה את הכסף הזה רק בעוד 15 ימים, במקרה הטוב, אם יש לי תנאים טובים, אבל יותר סביר, עם מה שקורה עם מוסר התשלומים בישראל, שזה נושא שונה - - - אדם בא, אמר 'אני מוכן לשים קצת יותר כסף כדי לתמוך בפוזיציה שאני רוצה להשאיר אותה פתוחה', הוא הפקיד עוד כסף, האם אני משאיר לו את הפוזיציה פתוחה או לא משאיר לו את הפוזיציה פתוחה?
<גד ירום: אבל זה לא רק כרטיס אשראי, זה נכון גם לגבי העברות בנקאיות, זה נכון גם לגבי צ'קים וצריכה להיות התייחסות פרטנית לגבי כל אחד ואחד מ - - -
<גיא דביר: זו שאלה מעשית, זו שאלה חשובה, אני לא אגיד שזו לא שאלה חשובה.
<גיא דביר: זו שאלה של יישום.
<גיא דביר: אי אפשר לצפות שתקנות יתייחסו לכל אחת מהנקודות שמדברים עליהן, והם קיבלו תשובה.
<גיא דביר: השאלה היא האם אנחנו רואים כספים שהועברו בכרטיס אשראי ושטרם התקבלו אצל החברה ככספי הלקוח.
<גיא דביר: התשובה שלנו הייתה שהשאלה לאיזה עניין.
<גיא דביר: לעניין פרק כספי הלקוחות – לא.
<גיא דביר: לעניין המינוף, מכיוון שהרציונל של המינוף הוא רציונל צרכני, התשובה עשויה להיות כן.
<טל זהר: לעניין ההון?
<גיא דביר: לעניין ההון לא, מכיוון שהכסף הזה לא נמצא אצל החברה וכבטוחה זה לא באמת משרת את החברה.
בועז טופורובסקי: גיא, אני רוצה את זה בתקנות.
בועז טופורובסקי: תיכף אני אסכם את זה.
בועז טופורובסקי: הנושא הבא.
<טל זהר: ההגדרה של המונח לקוח.
בועז טופורובסקי: אתם עוברים הגדרה הגדרה.
<טל זהר: אבל אתה שם לב שכל הדברים אלה דברים פתוחים שהם מהותיים.
בועז טופורובסקי: אין מצב, אתם אתמול שלחתם מצגת ואני לא ראיתי שום דבר על ההגדרות שאתם מעלים עכשיו.
<גד ירום: כי העלינו במכתב בדיון הראשון.
בועז טופורובסקי: איזה דיון?
בועז טופורובסקי: העליתם בפניי?
<טל זהר: כן, בדיון הקודם.
בועז טופורובסקי: כל זה העליתם בפניי?
בועז טופורובסקי: עשו לי טובה.
בועז טופורובסקי: אתם לא העליתם בפניי.
<רפאל כהן: סליחה רגע, אני רוצה להגיד דבר.
<רפאל כהן: הדברים האלה הם לא עניין של מה בכך.
<רפאל כהן: אנחנו באנו לפה בשביל לשמור על משלח ידינו, פעם אחת, ולקיים את הרגולציה הזאת.
<רפאל כהן: אני נמצא בקשר עם הרשות בשנה וחצי האחרונות, אם הרשות מלכתחילה הייתה באה עם רגולציה כזו שהייתה מניחה את הדעת ברמה העסקית גרידא, אז זה באמת היה יכול להישאר.
<רפאל כהן: אבל אם אנחנו באמת מתדיינים פה עכשיו, וכל הדברים פה אינם קוצו של יו"ד, אלה דברים מהותיים, אבל היינו יכולים להניח להם אם הם היו באים בגישה פייסנית משהו, לא פייסנית אפילו, כזו שמאפשרת את קיום העסק.
<רפאל כהן: מה אני כל הזמן צורח את גרוני?
<רפאל כהן: אני אומר לכם, חבר'ה, הכול זה מכבסת מילים, זה לא חשוב בכלל כל מה שאתם אומרים פה.
<רפאל כהן: כל מה שחשוב זה שלוש הרגליים המהותיות שעליהן עומדת הרגולציה, אחרי זה אנחנו נתדיין בכל הדברים האלה.
<רפאל כהן: קודם כל הם צריכים לבוא בגישה כזו, וחייב להבין את זה היושב ראש, שאומרת ומאפשרת רגולציה, שמגנה על הציבור, שנבחנת בכל התרחישים האפשריים ואינה קשוחה, כמו שאומר עכשיו גדי, תורידו את המנגד, אז לא, גם זה לא.
בועז טופורובסקי: רפי, אני לא יודע מה הם צריכים ומה לא, יש כאן ועדה שיש לה תקנות ובסופו של דבר היא תאשר - - -
<רפאל כהן: חד משמעית, ברור לי.
בועז טופורובסקי: אם זה ימשיך ככה, אני אומר לכם מה הולך לקרות, שיהיה ביניכם חוסר הסכמה כל הזמן אני אקבל החלטה ואני אקבל החלטה וכולם יתיישרו לפיה וזה מה שהולך להיות.
בועז טופורובסקי: אז כדאי גם לכם להיות יותר - - - כי בינתיים אני מאוד לא מרוצה ממה שקורה כאן.
בועז טופורובסקי: לא יכול להיות שכל הדברים האלה אני שומע פעם ראשונה, לא יכול להיות שלה יש יותר הערות מלהם.
בועז טופורובסקי: היא בינתיים רגועה, אבל אני רואה שיש לה יותר הערות מלהם.
בועז טופורובסקי: בסופו של דבר מה שאני אעשה, אני אשב לפני הישיבה, אבין איזה שינויים אני רוצה לעשות, אתם כולכם תדברו ואני אקבל את ההחלטה.
בועז טופורובסקי: וזה מה שהולך להיות.
בועז טופורובסקי: אני אומר לכם את זה ואני אומר לכם את זה.
בועז טופורובסקי: אם בסופו של דבר אתם הולכים להעיר הערה על כל שורה, אז באיזה שהוא שלב, אני בן אדם, וכמו שאתם רואים בישיבות האלה, אין עוד יותר מדי חברי כנסת חברי ועדה, זאת אומרת ההחלטה שלי היא גם ההחלטה שתהיה בסופו של דבר, אז אני אאבד אתכם.
בועז טופורובסקי: אז גם אתם תעשו עניין של מה חשוב ומה לא, כי זה לא הולך להיות ככה כל הישיבות האלה.
בועז טופורובסקי: זו ישיבה ראשונה, עכשיו מאוחר, כולם לחוצים ללכת הביתה.
בועז טופורובסקי: אני מנסה להיות מנומס כי אתם כולכם כאן חיכיתם הרבה מאוד זמן עד שזה קרה, אבל זה פשוט לא יילך ככה.
בועז טופורובסקי: אי אפשר ככה לעבור תקנות של 80 ומשהו עמודים שורה שורה.
<רונן סולומון: אדוני, אם אני יכול להציע הצעה בכל זאת, אולי אפשר לעשות את זה לא במסגרת ועדה.
<רונן סולומון: נשב בוועדה מצומצמת, יחד איתך, יחד עם טמיר.
<רונן סולומון: נקרא לזה גישור, לא משנה איך נקרא לזה, אני מאמין שנמצא לזה פתרון לכול.
<רונן סולומון: זה לא צריך להיות ברמה של ועדה, אנחנו מטריחים פה את כולם וגם פרוטוקול שעכשיו יושב ונרשם.
<רונן סולומון: אפשר לשבת בגישור, אגב זה נעשה הרבה פעמים בוועדת הכספים, ונמצא פתרון.
<רונן סולומון: אני מאמין שנמצא.
<רונן סולומון: כי לשבת עכשיו עם כל הסעיפים שלנו, אני מאמין שגם לייעוץ המשפטי בוועדת הכספים יש הערות, זה הפתרון.
<רונן סולומון: זה נעשה בעבר בוועדת הכספים בהרבה תקנות והרבה נושאים.
<רונן סולומון: זה הפתרון האידיאלי, לדעתי.
<גיא דביר: כבוד היושב ראש, אני רוצה להגיד משהו.
<גיא דביר: אני מקבל את הערתו של חבר הכנסת, יושב ראש הוועדה, לגבי הצורך של להיות מתואמים עם הייעוץ המשפטי ואנחנו לוקחים את זה לתשומת לבנו.
<גיא דביר: אני מבין שלייעוץ המשפטי יש כל מיני שאלות לעניין חלק מהניסוחים וכמו שראית, אנחנו לא פוסלים את ההערות האלה על הסף.
<גיא דביר: התקנות עברו נסחות, אבל למרות זאת אם יש הערות נוספות אנחנו נשמח לשבת עם הייעוץ המשפטי.
<גיא דביר: זה דבר אחד.
<גיא דביר: עכשיו לגבי ההצעה הזאת.
<גיא דביר: יש גם עניין של טקטיקה.
<גיא דביר: באים ומתחילים על כל תקנה ותקנה - - -
<רונן סולומון: אין טקטיקה, הצענו הצעה לשבת בגישור.
<גיא דביר: תנו לי לסיים את דבריי.
<רפאל כהן: אבל ההערות היו גם של היועצת המשפטית.
בועז טופורובסקי: רפי, אני מבקש לא להפריע.
<גיא דביר: מה לעשות שתקנה אפשר לנסח בכל מיני צורות.
<גיא דביר: תקנות באורך של 80 עמודים, אי אפשר לשבת ולנסח ולהגיע להסכמה עם גוף שככל הנראה לא מעוניין, הוא מעוניין לדחות את הקץ.
<גיא דביר: ישבנו עם הזירות הרבה מאוד פעמים, ההצעה לקבור את זה בגישור נראית לנו כמו הצעה נהדרת לקבור את התקנות, כך שלא תהיה הסדרה.
<גיא דביר: ישבנו עם הזירות פעמים רבות, קיבלנו הערות מהותיות, חלקן יותר, חלקן פחות, והיו הרבה מאוד תיקונים שהכנסנו בעקבות אותם דברים.
<גיא דביר: ושוב אני אומר, מחלוקות שהן מהותיות אני לא מטאטא, אני אומר, יש לנו מחלוקת, צריך לדון בזה לגופו של עניין בשלב שנגיע אליו.
<גיא דביר: לעומת זאת הערות ניסוחיות, שאני חושב שאין בהן טעם, אני חושב שפשוט לא צריך לאפשר את הרמה - - -
<קריאה: זה לא ניסוחי, זה מהותי.
<גיא דביר: אנחנו נשמח לשבת עם הייעוץ המשפטי, לתת את כל התשובות ולהכניס תיקונים, אם יהיה צורך.
בועז טופורובסקי: בוא נעשה ככה, כי אני רוצה לסיים את הישיבה.
בועז טופורובסקי: הישיבה הבאה כנראה תהיה ב-1.10.
בועז טופורובסקי: אתם, הזירות, אני מבקש הערות על הסעיפים.
בועז טופורובסקי: אנחנו הולכים לאשר בישיבה הבאה את פרק א' ופרק ב'.
בועז טופורובסקי: אם לא נספיק, אני מאשר אותם, לא מעניין אותי, כמו שזה.
בועז טופורובסקי: אני רוצה לקבל את ההערות עד שבוע לפני, לא יום לפני, לא יומיים לפני, לא ארבעה ימים.
בועז טופורובסקי: אני אומר לכם עוד פעם, אם נקבל את זה שישה ימים לפני אני לא מתייחס להערות.
בועז טופורובסקי: זו הפעם האחרונה שאני מתעכב בזמנים, זו הפעם הראשונה והפעם האחרונה שאני הולך להתעכב בזמנים לעומת מה שתכננתי.
בועז טופורובסקי: פרק א' ופרק ב', אני רוצה הערות עד שבוע לפני.
בועז טופורובסקי: אני מבקש לעשות ישיבה של הייעוץ המשפטי של הרשות לניירות ערך, שלי ושלכם.
בועז טופורובסקי: אחר כך אתם תעשו ישיבות ביניכם, אני רוצה לשמוע פחות או יותר, לעשות ישיבה שלנו, שאנחנו נדבר בגדול על מה הולך להיות, כדי שתבינו, אני לא רוצה שתופתעו, כי אני מבין שיש כאן התנהלות שאנשים היו רגילים אליה והיא הולכת להשתנות.
בועז טופורובסקי: אני מבקש מכם גם שתהיו זמינים לנו.
בועז טופורובסקי: אני לא רוצה יותר את אי ההסכמות האלה, למעט דברים שאתם לא מסכימים, אבל שיהיה ביניכם דיון רציף.
בועז טופורובסקי: בישיבה הבאה, אני מקווה שהיא תהיה ב-1.10, אני רוצה שזה יזרום.
בועז טופורובסקי: אם אני רואה שמאיזה שהוא צד זה לא זורם, אני פשוט אמעיט מהצד.
בועז טופורובסקי: אני רק חייב להגיד, עם כל ההבנה שאני יודע שזה נמשך יותר מדי זמן ואני רוצה, אני אמרתי לכם, לאשר את זה כמה שיותר מהר, אני מקבל את זה שאלה אנשים שזו הפרנסה שלהם, שזה בערך המקום האחרון שבו הם יכולים להעיר את הערותיהם, כי כאן, ברגע שיתקבלו ההחלטות הם יהיו מבחינתם בלתי הפיכות.
בועז טופורובסקי: אני בכל זאת מעריך את זה שזו הפרנסה שלהם, אני כמובן מעריך את כל העבודה שעשיתם, לכן אני רוצה לקדם את זה.
בועז טופורובסקי: רק חשוב שתהיה העבודה משותפת.
בועז טופורובסקי: התקדמנו פחות ממה שציפיתי, זה יפסיק החל מהישיבה הבאה.
בועז טופורובסקי: תודה רבה, אני סוגר את הישיבה.
ניסן סלומינסקי: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים אותה נצטרך לסיים ב-9:30, אז אנחנו צריכים ללכת לוועדת הביטחון.
ניסן סלומינסקי: על סדר היום הצעת חוק התקציב לשנות הכספים 2013 ו-2014, התשע"ג-2013, שינויים בתקציב משרד החינוך, בתקציב התחבורה, בתקציב התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים והרזרבה הכללית.
טמיר כהן: אני רוצה לעשות לכם סדר.
טמיר כהן: יש לנו שלושה דברים.
טמיר כהן: יש לנו את התיקונים בתחבורה.
יעקב ליצמן: בזה נדון אחר כך.
טמיר כהן: אני מניח את זה לפניכם.
טמיר כהן: החינוך מוצג לכם כאן בנפרד.
ניסן סלומינסקי: לא תקציב משרד החינוך.
ניסן סלומינסקי: במסגרת הקיצוצים שעשינו, החלק שהאוצר מביא – גם זה היה מתואם אתנו – כדי לכסות את השלושה וחצי מיליארד שקיצצנו וכדי שהמדינה תגיש תקציב מאוזן, היה סכום של חצי מיליארד שנלקח מהחינוך.
ניסן סלומינסקי: אם לחינוך הוסיפו תשעה וחצי מיליארד, אנחנו ביקשנו, והאוצר קיבל את זה, שחצי מיליארד מהסכום הזה יקוצץ.
ניסן סלומינסקי: כלומר, הוסיפו להם רק תשעה מיליארד שקלים.
ניסן סלומינסקי: כנ"ל לגבי תחבורה, חצי מיליארד שקלים זה הסעיף בוא אנחנו דנים.
יעקב ליצמן: האם בזה יש נושא חדש?
טמיר כהן: זה כבר נדון.
ניסן סלומינסקי: הנושא הזה כבר נדון.
יעקב ליצמן: אני מדבר על כך שלא מדובר באותו תקציב.
ניסן סלומינסקי: זה נדון והסבירו.
ניסן סלומינסקי: אנחנו עכשיו צריכים רק להצביע.
ניסן סלומינסקי: זה נדון בשבוע שעבר.
יעקב ליצמן: אני מאשר את מה שאתה אומר, זה נכון, אבל אני שואל האם בכל זאת זה נושא חדש.
שגית אפיק: אלה שינויים בתקציב.
יעקב ליצמן: את לא קואופרטיבית היום.
ניסן סלומינסקי: משה, תסביר את זה.
משה בר סימנטוב: בפעם הקודמת הסברנו שבחוק לימוד חובה נקבע לימודים בקבוצות של עד עשרים תלמידים.
משה בר סימנטוב: לצורך כך הוקצו עשר שעות לימוד לתלמידי כיתות א' ועשר שעות לימוד לתלמידי כיתות ב'.
שגית אפיק: אתה מתחיל עם הצעת החוק?
שגית אפיק: שאלת אותי אם זה נושא חדש לגבי הצעת החוק או על התקציב?
שגית אפיק: הצעת החוק, זה סיפור אחר.
שגית אפיק: יש כאן יועץ משפטי שחושב שזה נושא חדש והוא ייתן את הייעוץ המשפטי.
ניסן סלומינסקי: מדברים על הקיצוץ.
שגית אפיק: אני עניתי לך לגבי הקיצוץ.
יעקב ליצמן: אי אפשר שיהיה קיצוץ בלי הצעת חוק.
שגית אפיק: אני עניתי לך על הקיצוץ.
יעקב ליצמן: אבל אי אפשר להביא קיצוץ בלי חוק.
יעקב ליצמן: כדי שאני אבין – ואני לא הולך לומר על זה נושא חדש – בדרך כלל כשמביאים הצעת חוק תקציבית, כתובים בה מספרים.
יעקב ליצמן: אני אומר במפורש שאני לא הולך לטעון נושא חדש, אבל למה זה לא נושא חדש?
שגית אפיק: בדרך כלל באמת אין שינויים במספרים ברגע האחרון
יעקב ליצמן: זה קיצוץ של חצי מיליארד שקלים.
שגית אפיק: זה לא דבר מקובל שיש קיצוץ ברגע האחרון.
שגית אפיק: בדרך כלל זה לא נהוג.
משה בר סימנטוב: הדברים שלובים אחד בשני.
משה בר סימנטוב: אמרנו בוועדה שיופחתו כחצי מיליארד שקלים מתקציב משרד החינוך.
משה בר סימנטוב: כ-150-160 מיליון שקלים יופחתו באמצעות תיקון נוסף בחוק לימוד חובה, בחוק פיצול כיתות הפחתת חמש שעות מכיתה א' והעמדת המצב על חמש שעות בכיתה א' וחמש שעות בכיתה ב'.
משה בר סימנטוב: זה החל משנת הלימודים הבאה, מספטמבר 2014, כי כבר שנת הלימודים הזאת עומדת בפתח ונפתחת.
משה בר סימנטוב: לכן זה יתחיל משנת הלימודים הבאה.
משה בר סימנטוב: 350 מיליון שקלים נוספים יסוכמו בין שר החינוך לבין שר האוצר, איך הם יופחתו ובאיזה אופן.
משה בר סימנטוב: טרם נקבעה באופן סופי דרך ההפחתה.
משה בר סימנטוב: לכן הדבר היחיד שאנחנו יודעים לומר עכשיו שהתיקון הוא בחוק לימוד חובה.
אלעזר שטרן: אם אתה אומר 350 מיליון יוחלטו ביניהם, למה לא כל חצי מיליארד השקלים יוחלט ביניהם?
משה בר סימנטוב: הדבר הזה כבר הוחלט ביניהם.
משה בר סימנטוב: הסיבה שאנחנו מביאים את זה לכאן גם עכשיו כי זה דורש תיקון חקיקה.
משה בר סימנטוב: לגבי ה-350 מיליון, אנחנו מאמינים שלא ידרשו תיקון חקיקה אלא לכל היותר ידרשו תיקונים של החלטות ממשלה.
משה בר סימנטוב: אכן זה חריג.
משה בר סימנטוב: כל התיקון לחוק לימוד חובה הוא חריג.
משה בר סימנטוב: בדרך כלל שעות לימוד לא מוקצות בחקיקה.
משה בר סימנטוב: זאת חקיקה פרטית שעברה לדעתי ב-2007-2008, והקצתה שעות לימוד בכיתות א'-ב'.
משה בר סימנטוב: בדרך כל זה לא מוקצה כך.
משה בר סימנטוב: המשאבים במערכת החינוך לא מוקצים באמצעות חקיקה, בטח לא חקיקה פרטית אבל זה המצב ולכן אנחנו נדרשים לחוקק את החוק הזה.
משה בר סימנטוב: לגבי שאר התקציב יש את הגמישות לממשלה לבצע את ההתאמות ומה שנדרש להגיע לוועדה כי מסיטים בין תכניות שונות, יגיע לוועדה.
יעקב ליצמן: למה אתה צריך את הוועדה?
יעקב ליצמן: אתה לא יכול לעשות את זה בלי הוועדה.
משה בר סימנטוב: כי אני מחויב להקצות שעות לפי חוק.
משה בר סימנטוב: כדי לא להקצות את השעות האלה וכדי לחסוך את הכסף הזה.
יעקב ליצמן: באמצע השנה אתה לא מוסיף שעות?
משה בר סימנטוב: באמצע השנה אני לא מוסיף שעות.
ניסן סלומינסקי: זאת גם הייתה דרישת הוועדה.
משה בר סימנטוב: שנת הלימודים מתוכננת מראש.
יעקב ליצמן: בא שר החינוך ורוצה להוסיף למגזר או למישהו אחר.
משה בר סימנטוב: אפשר לעשות את זה משנה לשנה.
משה בר סימנטוב: אנחנו מפחיתים מהשעות שהוקצו במסגרת החוק של רונית תירוש.
משה בר סימנטוב: זה מה שאנחנו עושים.
משה בר סימנטוב: היא קבעה שיהיו עשר שעות לכל כיתה א' ו-ב' ואנחנו מבקשים להוריד לחמש שעות.
זהבה גלאון: יש לזה תקדים?
ניסן סלומינסקי: לנושא של קיצוץ במשרדים?
זהבה גלאון: באופן הזה.
יעקב ליצמן: אני מתפלא על השאלה.
זהבה גלאון: הנושא של שעות לימוד, אף פעם לא בא בצורה הזאת.
משה בר סימנטוב: כי אף פעם לא בא בחקיקה פרטית.
זהבה גלאון: זה הקיצוץ שאושר אתמול בממשלה.
שגית אפיק: נוסף לקיצוץ.
ניסן סלומינסקי: אני אסביר שוב.
ניסן סלומינסקי: במסגרת זה שקיצצנו שלושה וחצי מיליארד כדי שנוכל לעזור לשכבות החלשות ולמעמד הביניים, גם עזרנו לאוצר במציאת התחליפים.
ניסן סלומינסקי: אחד הרעיונות שהיה – וזה באמת החידוש שלא היה אף פעם – הוא שאמרנו שמצד אחד יש כאלה גזרות קשות ומצד שני מופיעים כאן שרים די מדושני עונג במובן הזה שהם באים ואומרים שהם קיבלו – נניח שר החינוך – תוספת של תשעה וחצי מיליארד שקלים ושר התחבורה קיבל תוספת של ארבעה מיליארד.
ניסן סלומינסקי: אמרתי לאוצר שלא יכול להיות כי מצד אחד אנחנו נאנקים וגוזרים כאלה גזרות ומצד שני למדינה יש כסף לתת תוספות.
ניסן סלומינסקי: אז אמרתי שנוריד קצת מהתוספות כדי שנוכל לבטל את משביחי הדיור או דברים מהסוג הזה.
ניסן סלומינסקי: בהתחלה האוצר אמר שלא היה דבר כזה אבל בסוף קיבל את זה והחליט לקצץ חצי מיליארד כך שמשרד החינוך יקבל תשעה מיליארד שקלים תוספת במקום תשעה וחצי מיליארד ומשרד התחבורה במקום שיקבל ארבעה מיליארד – אני לא זוכר את הסכום המדויק – יקבל חצי מיליארד פחות או שיידחו שם פרויקטים כדי לעזור לנו בהחלטות עליהן החלטנו.
ניסן סלומינסקי: מאחר וזה היה רעיון גם שלנו והוא די חדש, עכשיו צריך לאשר את חצי המיליארד של החינוך שלקחנו לנושא הזה ואת חצי המיליארד של התחבורה.
ניסן סלומינסקי: זה בלי קשר לכך שאחר הצהרים אנחנו נאשר את תקציבי המשרדים.
זהבה גלאון: אדוני, אני מודה שאני שומעת אותך אומר שר החינוך מדושן עונג, זה כסף פרטי שלו?
ניסן סלומינסקי: התכוונתי במובן החיובי.
זהבה גלאון: אתה השתמשת במושג הזה.
זהבה גלאון: לא אני.
ניסן סלומינסקי: כן, אבל התכוונתי במובן החיובי.
ניסן סלומינסקי: דרך אגב, שר החינוך תמיד מחייך ושמח.
זהבה גלאון: נכון כי הוא איש מאוד נחמד אבל אם מגיע שר חינוך לוועדה ואתה חושב שהתשעה וחצי מיליארד זה יותר מדי ואפשר להוריד לו חצי מיליארד, אני לא מבינה.
זהבה גלאון: אני לא מבינה את שיטת החקיקה הזאת.
ניסן סלומינסקי: למשרד החינוך צריך להוסיף הרבה יותר כסף כי צריכים שם הרבה יותר אבל אמרנו שבעת כזאת, כשמצד אחד אנחנו צריכים לגזור גזרות כאלה – להוסיף מע"מ, להוסיף אחוז וחצי מס הכנסה, ללכת על כל מיני גזרות קשות – נוסיף קצת פחות.
ניסן סלומינסקי: במצב נורמלי, ודאי שצריך להוסיף למשרד החינוך הרבה יותר.
זהבה גלאון: קצת מוזר שאני צריכה להגן על שר החינוך.
שמעון אוחיון: היוזמה לקצץ בשעות האלה הייתה של ועדת הכספים?
ניסן סלומינסקי: איך לחלק את זה, החליטו שר החינוך ושר האוצר.
ניסן סלומינסקי: אנחנו דיברנו רק על הנושא של החצי מיליארד שקלים.
ניסן סלומינסקי: מי נמצא כאן ממשרד התחבורה?
קרן טרנר: אני.
קרן טרנר: קרן טרנר, סמנכ"לית תשתיות במשרד התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים.
ניסן סלומינסקי: כבר הצגת בזמנו את הנושא, אבל תציגי אותו שוב בקיצור.
קרן טרנר: משרד התחבורה מוציא לפועל הרבה מאוד פרויקטים בתחום התשתית.
קרן טרנר: כחלק מהחלטות הממשלה, אם זה לגבי ישראל, יש תכנית רב שנתית לחברת נתיבי ישראל.
קרן טרנר: הפרויקטים שיצאו לדרך, עשינו עובדה טובה בהוצאתם לדרך, גזרו תוספת תקציב למשרד.
קרן טרנר: כשעשינו תחשיבים מחודשים על התזרימים של הרבה מאוד פרויקטים, ראינו שאפשר לדחות מ-2014 ל-2015 כחצי מיליארד שקלים.
יעקב ליצמן: את אומרת את זה על דעת השר?
יעקב ליצמן: שאפשר לדחות?
קרן טרנר: אני אחדד.
קרן טרנר: אף פרויקט לא נדחה בשל הקיצוץ הזה.
יעקב ליצמן: זה מה שאמרת כרגע.
קרן טרנר: אף פרויקט לא נדחה בשל הקיצוץ הזה אלא כשאנחנו מסתכלים על קצב הביצוע של הפרויקטים, אם הוועדה לתשתיות לאומיות לא אישרה פרויקט מסוים והוא התעכב, אם בג"ץ עיכב פרויקט אחר או שהיו קשיים כאלה ואחרים בהוצאת פרויקט והם הביאו לכך שפרויקט קצת מתעכב.
זהבה גלאון: באיזה פרויקטים אתם נוגעים?
זהבה גלאון: מה עם התחבורה הציבורית?
זהבה גלאון: אתם מקצצים בתחבורה הציבורית?
קרן טרנר: הקיצוץ הזה משקף את הצרכים כאשר יש אמירה מאוד ברורה שאף פרויקט לא יעוכב או יקוצץ אגב הקיצוץ הזה.
יעקב ליצמן: באיזה פרויקטים את הולכת לקצץ.
זהבה גלאון: אני שואלת האם התחבורה הציבורית תיפגע.
זהבה גלאון: את יכולה לענות ספציפית?
זהבה גלאון: עברנו על הסעיפים של התחבורה הציבורית.
יעקב ליצמן: זהבה, איזה כבישים הם הולכים לאשר.
קרן טרנר: אני אומרת דברים, אבל אני לא מובנת.
קרן טרנר: אני אנסה שוב.
קרן טרנר: זה לא קיצוץ רגיל כמו שאתם רגילים ומכירים אלא הזזה תזרימית מ-2014 ל-2015 שמשקפת את הצרכים העדכניים.
קרן טרנר: אף פרויקט לא נדחה אגב הקיצוץ הזה ואף פרויקט לא מבוטל.
יעקב ליצמן: אז למה לכתחילה היה צריך את זה בתקציב?
יעקב ליצמן: אם אתם לא צריכים את זה, יכולתם לזרוק את זה ולהוריד את התקציב.
יעקב ליצמן: אני הבנתי לגמרי אחרת מהשר שלכם.
יעקב ליצמן: דיברתי אתו.
יעקב ליצמן: הוא מדבר על כך שממש מורידים לו אבל אין לו ברירה.
קרן טרנר: היינו מאוד שמחים אם פרויקט הארכות הרכבת הקלה בירושלים היה יוצא כבר לפני ארבעה חודשים, אבל כל פרויקט שמתעכב בארבעה חודשים בעצם מזיז ברבעון את התשלומים, מסוף 2014 ל-2015.
קרן טרנר: החשמול של הרכבת תקוע ב-ות"ל, הארכת הרכבת הקלה בירושלים תקועה במקום אחר.
זהבה גלאון: פעם שלישית, מה עם תחבורה ציבורית?
אלעזר שטרן: אם לא היה קיצוץ, הייתם באים ואומרים שאתם מבקשים להחזיר חצי מיליארד?
זהבה גלאון: כן, כי מה יש לכם לעשות עם חצי מיליארד?
קרן טרנר: אנחנו מדברים על סוף 2014.
יעקב ליצמן: לא הבנתי כך מהשר.
יעקב ליצמן: השר אמר במפורש שדוחים דברים וזה לא על דעתו אלא שאין לו ברירה.
יעקב ליצמן: אני רוצה לדעת איזה כבישים דוחים.
קרן טרנר: אנחנו לא דוחים אף כביש.
קרן טרנר: בגדול, לא כמשרד האוצר אלא כמשרד התחבורה היינו מאוד שמחים להשאיר אצלנו כל כסף שהוא.
קרן טרנר: בראייה רחבה לאומית, אם אף פרויקט לא נפגע ואפשר להעביר תשלומים של חצי מיליארד שקלים בין רבעון לרבעון, התגייסנו לעניין הזה.
קרן טרנר: סתם חבל להשאיר אצלנו את החצי מיליארד.
אלעזר שטרן: אני לא מבין איך שר התחבורה ישב וראה את הקיצוץ בקצבאות הילדים לדוגמה ולא זרק לשולחן חצי מיליארד שקלים.
קרן טרנר: אבל אז לא ידענו את זה.
ניסן סלומינסקי: לכן צריך את ועדת הכספים כדי לפעמים לתת מכה על הראש.
אלעזר שטרן: אנחנו כנראה נכשלנו בתפקידנו.
ניסן סלומינסקי: כל זה בא בגללנו.
ניסן סלומינסקי: אם יש חברי כנסת שרוצים לדבר, בבקשה להירשם.
זהבה גלאון: אני רוצה להתייחס לכיתות א'-ב'.
יעקב ליצמן: אני נרשם לכל נושא.
ניסן סלומינסקי: אפשר להתייחס גם להצעת החוק וגם לקיצוץ.
טמיר כהן: הבהרה פרוצדורלית.
טמיר כהן: שני הקיצוצים האלה עלו ביום רביעי.
טמיר כהן: קיבלנו לוחות עדכונים בסעיפים והגשנו לכם.
טמיר כהן: חלק מהחברים שנמצאים כאן הסתייגו על הסעיפים האלה.
טמיר כהן: מונחים לפניכם כרגע המספרים המתקנים בהתאם לקיצוץ הנדרש.
טמיר כהן: אני מדבר רק על הקיצוץ ולא על הצעת החוק.
טמיר כהן: מונח לפניכם גם הסעיף של הרזרבה הכללית שמושפע משני הדברים האלה.
יעקב ליצמן: איך אפשר לדון על הצעת חוק שלא הגיעה?
טמיר כהן: הצעת החוק תחולק עכשיו כי זה הנושא הבא.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, יש מישהו שרוצה להתייחס לקיצוץ?
ניסן סלומינסקי: את הדיונים כבר קיימנו.
ניסן סלומינסקי: לא להצעת החוק אלא לקיצוץ.
ניסן סלומינסקי: אם לא, אני מעלה את זה להצבעה.
יעקב ליצמן: אני רוצה להתייחס.
יעקב ליצמן: אמרתי שאני רוצה לדבר על הכול.
ניסן סלומינסקי: מי עוד רוצה להירשם?
ניסן סלומינסקי: קצר, כי הדיונים כבר התקיימו.
יעקב ליצמן: אני אומר מה מפליא אותי בקיצוצים.
יעקב ליצמן: לא שמענו ממשרד התחבורה – חוץ מעצם הדבר שהוא מעביר חצי מיליארד שקלים לרבעון בשנה הבאה – איזה פרויקטים הוא מעכב.
יעקב ליצמן: אם יש כסף, אז יש.
יעקב ליצמן: אם צריך את הכסף, אני מבין שזה בסדר, אבל אם לא צריך את הכסף, לשם מה לכתחילה הוא קיבל?
קרן טרנר: אני אנסה לענות.
יעקב ליצמן: לא תצליחי.
יעקב ליצמן: מה זה הנושא של הרשאה להתחייב?
יעקב ליצמן: האם במשרד התחבורה יש הרשאה להתחייב, מה הסכום ואיך זה עובד?
ניסן סלומינסקי: רבותיי, אנחנו מדברים כרגע על הקיצוץ.
זהבה גלאון: אני רוצה להגיד שאני נפעמת מהעובדה שאני יושבת כאן להגן על האינטרסים של השר כץ והשר פירון.
זהבה גלאון: זה ממש מרגש אותי.
יעקב ליצמן: השר פירון זה את.
יעקב ליצמן: לא אני.
יעקב ליצמן: אני רק על החוק ולא על פירון.
זהבה גלאון: אני כל הזמן שמעתי גם את השר פירון וגם את השר כץ מסבירים לנו כמה כסף חסר להם כדי לקדם את האג'נדה שהם מאמינים בה, לפחות השר פירון, ובכלל אני שומעת ממך אדוני שהוא יושב כאן ומרוצה מעצמו כי יש לו מספיק.
זהבה גלאון: לשר התחבורה גם יש מספיק ואין בעיות בתחבורה הציבורית ואין בעיות ברכבת הקלה, יש מיזמים ובונים כבישים.
זהבה גלאון: יש כביש ליד קיבוץ דברת שכל הזמן נהרגים שם אנשים אבל עד עכשיו לא העבירו לשם כסף.
זהבה גלאון: כל הזמן אנחנו מצלצלים למשרד התחבורה ואומרים לנו שאין כסף.
זהבה גלאון: אז הנה עכשיו מקצצים.
זהבה גלאון: מה אכפת למישהו שייהרגו עוד אנשים?
זהבה גלאון: פתאום אפשר לקצץ במשרד התחבורה.
זהבה גלאון: זה לא משנה שאלה הרשאות ל-2014.