GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה אשר: זה הביטחון.
עופר מנירב: אבל היא לא משמשת לביטחון.
עופר מנירב: עדיין היא מקבלת תשואה מלאה.
עופר מנירב: כאשר הוא מעמיד את הבית שלו כביטחון לחברה, הוא מקבל על זה משהו?
עופר מנירב: שוב, זה נושא בפני עצמו שאפשר לדון עליו.
עופר מנירב: לא דיברנו על הקטע הזה.
עופר מנירב: כאן הלוואה במישרין מהחברה.
משה אשר: בואו נסכם את הדברים.
ניסן סלומינסקי: משה, אנחנו מתחילים לאבד את הצפון וזה לא טוב.
ניסן סלומינסקי: אני הבנתי שזה מסוכם אבל כל הזמן יש עוד ועוד תיקונים.
משה אשר: אנחנו מחדדים את ההבנות.
שגית אפיק: מה אתה מחדד?
שגית אפיק: שיהיה ברור, גם אולי למשרד המשפטים, הוועדה מצביעה כאן והיא צריכה להכריע.
שגית אפיק: לפעמים זה לא נתפס כל כך.
שגית אפיק: אנחנו מקבלים נוסח בבוקר וצריכים להבין מה יש בו ומה החידושים.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שנפצל.
שגית אפיק: לכן אתם צריכים להסביר לנו מה אתם רוצים, מה אתם מתקנים ואיך אתם מתקנים.
משה אשר: ברשותכם, אני מסביר.
משה אשר: אנחנו בהוראת המעבר.
משה אשר: אם הכסף היה בחברה, נתנו גרייס של ארבע שנים.
משה אשר: מה קורה כאשר מחלקים או משלמים את דמי הניהול, דמי הכנסת עבודה, הכנסות מהסוג הזה לבעל המניות?
משה אשר: לא מהרווחים השוטפים אלא מהרווחים האלה.
משה אשר: אמרנו שהכסף כבר נמצא אצלך, שלם.
משה אשר: הפרשי הצמדה וריבית צריכים להיות לא בתקופה שהכסף היה בחברה אלא מאותו רגע שהכסף נמצא אצל אותו אדם.
משה אשר: לכן כאן אנחנו מבינים את הבקשה לתקן את זה.
שגית אפיק: איך תתקנו?
שגית אפיק: תסבירו לנו.
משה אשר: נוריד את הסיפה.
שגית אפיק: איזה סיפה תרד?
משה אשר: כאן.
משה אשר: הפרשי הצמדה.
ליאת גרבר: אני מציעה שנגדיר אחרי שולמה הכנסת עבודה, דמי ניהול, הפרשי הצמדה, ריבית או דיבידנד.
שגית אפיק: איזה סיפה?
עופר מנירב: סעיף (ב).
עופר מנירב: ארבע השורות האחרונות של סעיף (ב).
שגית אפיק: בתוספת הפרשי הצמדה וריבית?
משה אשר: הוא קיבל לדוגמה משכורת כעבור שלוש שנים, על המשכורת הוא משלם מס כמשכורת.
משה אשר: באותו רגע יש לו גם מזומנים לקופה והוא משלם את המס על הדיבידנדים של ההיסטוריה.
שגית אפיק: אתם מוחקים את בתוספת הפרשי הצמדה וריבית מיום הסיום.
ראובן ריבלין: וגם את "בלבד ששיעורי המס".
ראובן ריבלין: גם את זה צריך למחוק.
ראובן ריבלין: השאלה אם אנחנו יכולים להצביע על דבר כזה.
שגית אפיק: אני מודה, אני לא יודעת.
משה אשר: אנחנו מוותרים על כל (ב).
ראובן ריבלין: עכשיו זה הרבה יותר הגיוני.
שגית אפיק: הצד השני להסכם, אתם מסכימים?
ראובן ריבלין: זה המג'אלה, ספר החוקים התורכי.
ראובן ריבלין: אז לא היו אומרים לך אלא כדי שתבין היו אומרים לך "בכגון", שזה המשאיל לחברו בכגון.
ראובן ריבלין: אם השאיל אותה ואכלה הפרה את העשב, חייב.
ראובן ריבלין: אם השאיל ונפלה בבור, חייב אבל לא.
ראובן ריבלין: כל דבר היו נותנים לך.
ניסן סלומינסקי: משה, אתם מתקדמים?
משה גפני: עד שהם יתקדמו, אני רוצה להגיד לך משהו מאוד מעניין.
משה גפני: לנו יש היום יום ארוך ומחר יום קצר.
משה גפני: אחרי כן ט' באב.
משה גפני: אחרי כן יש לנו הצבעות.
משה גפני: בינתיים לוקחים כאן
משה גפני: חוק גדול שלא יודעים בדיוק את הנוסח שלו, שלא מכניס כסף לקופת המדינה, למה לא להמשיך את הדיון אחרי התקציב?
ניסן סלומינסקי: ראשית, זאת אפשרות שקיימת.
ניסן סלומינסקי: זה בנושא של הלבנת הון.
ראובן ריבלין: זה החוק היחידי שאני לא מודע כי אם אני לא הבנתי משהו, לפחות הם הבינו.
ראובן ריבלין: אם הם לא מבינים, נשלח את העם אליהם שיסביר להם.
יעקב ליצמן: הם הולכים להצביע?
ראובן ריבלין: עם כל הכבוד, אדם שנבחר לכנסת לא מחויב לדעת.
ראובן ריבלין: לכן אנחנו עושים דיון ציבורי.
ראובן ריבלין: נמצאים כאן יושב ראש ועדת המסים של לשכת יועצי המס, לשכת עורכי הדין ואם אני לא אשמע להם, למי אני אשמע?
ראובן ריבלין: דרך אגב, זה הדבר הכי פשוט.
גילה גמליאל: זה אחד הסעיפים בהם יש הסכמה.
ניסן סלומינסקי: משה, אם ננסה להגיע לטופ שבטופ שבטופ, בסוף לא יהיה כלום וזה חבל.
ניסן סלומינסקי: בואו נעצור מהבחינה הזאת שאי אפשר.
ניסן סלומינסקי: אם ישבתם ויש לכם סיכומים, בואו נתקדם אלא אם כן יש שינוי כי אחרת זה לא הולך.
משה אשר: עופר, אם יהיה לנו זמן בהפסקה, אני מציע לחשוב עוד דקה על סעיף (ב).
משה אשר: כרגע נחריג אותו.
ראובן ריבלין: שלא יהיה דבר שהוא בחיכוך.
ראובן ריבלין: צריך להיות דבר שהוא ברור וגם יתאים לכל המקרים.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני גם מודיע ללשכות.
ניסן סלומינסקי: אם ננסה לדקדק ולדקדק, חבל.
ניסן סלומינסקי: הסכמנו לקבל את התיקון החדש, דבר שלא ייעשה, כי הבנתי שזה בהסכמות אבל אם אין הסכמות והכול עוד פעם נפתח ועוד פעם נפתח, נחזור לנוסח הרגיל.
ראובן ריבלין: גם בהסכמתה של שגית.
ניסן סלומינסקי: אני מדבר קודם כל מבחינתם.
ראובן ריבלין: היא אמרה שיש דברים שהיא לומדת.
שגית אפיק: אני לומדת את זה תוך כדי עבודה.
ניסן סלומינסקי: עם שגית זאת נקודה אחת.
ניסן סלומינסקי: אני מדבר מבחינתם.
ניסן סלומינסקי: אי אפשר שעוד פעם זה נפתח ועוד פעם נפתח ועוד פעם נפתח.
שגית אפיק: הורדתם את (ב).
משה אשר: הסיכום הוא שכרגע אנחנו מורידים את זה, בהפסקה הקרובה עליה יכריז ניסן, אנחנו נשב שתי דקות ונראה.
משה אשר: אם נגיע להסכמה, בסדר.
משה אשר: אם לא, אז הורדנו את (ב).
ניסן סלומינסקי: אתה צובר יותר מדי דברים להפסקה.
שגית אפיק: אנחנו צריכים לחזור אחרי כן לכל הדברים האלה.
שגית אפיק: יש לנו על סדר היום עוד ארבעה פרקים.
גילה גמליאל: אני צריכה להזכיר לכם שההפסקה נועדה על מנת שלשגית תהיה הפסקה ולא שהיא תעבוד בהפסקה.
ניסן סלומינסקי: זאת הפסקה למשהו אחר.
ניסן סלומינסקי: זה סוג אחר של הפסקה.
ליאת גרבר: שגית, זה היה מתוכנן למחר.
שגית אפיק: אפשר לעשות את זה עד מחר.
שגית אפיק: מחר אנחנו מסיימים ב-2:00.
ניסן סלומינסקי: קיבלנו עכשיו הודעה, מחר עד 2:00.
ניסן סלומינסקי: אתם בטח דיברתם עם היושב ראש.
יעקב ליצמן: עד 12:30.
ניסן סלומינסקי: עד 2:00.
ניסן סלומינסקי: קיבלנו עד 2:00 במקום עד 3:00.
יעקב ליצמן: אולי את השעה האחרונה תעשה בשירה.
ליאת גרבר: מכרה החברה המשפחתית נכסים שהיו בבעלות החברה ביום הסיום, יחויב הנישום במס בשיעור כמפורט להלן:
ליאת גרבר: דיברו על פירוק רעיוני שלמעשה עושים בחברה שמבקשת להפוך מחברה רגילה לחברה משפחתית.
ליאת גרבר: הסעיף הזה עוסק בנכסים של החברה הזאת כשהם יימכרו.
ליאת גרבר: אנחנו מפצלים אותם לפי תקופות, כאשר על התקופה שהיא הייתה חברה משפחתית ישולם מס בשיעור הגבוה ביותר הקבוע בסעיף 121.
משה אשר: הרעיון הוא שלתקופה של החברה המשפחתית, למעשה יש לו כיסוי דו שלבי.
משה אשר: הדו שלבי יהיה לפי המס המרבי בסעיף 121, שזה משקף את מס החברות פלוס מס על דיבידנדים מעליו.
משה אשר: זה בגין התקופה שלחברה המשפחתית יהיה מיסוי חד שלבי וזה מה שכתוחב בסעיף.
ליאת גרבר: חברה זכאית קיימת תחשב לחברה משפחתית זכאית גם אם ערב יום תחילתו של חוק זה לא הייתה חברה תושבת ישראל שהתאגדה בישראל.
ליאת גרבר: זה לא רלוונטי.
שגית אפיק: הוא יורד?
ראובן ריבלין: אם (ב) ירד, גם זה יורד.
ליאת גרבר: פסקה (א) יורדת.
שגית אפיק: כי לא מסומן לי בנוסח שהיא יורדת.
יניב שקל: רק עכשיו הורדנו אותו.
יניב שקל: עכשיו, כשאמרנו שזה חל גם על חברה זרה.
יניב שקל: מה שכן, אתם עושים הוראת מעבר והתעלמתם מכך שעשיתם שינוי לגבי מה זה הגדרת הכנסות החברה.
יניב שקל: כיום לגבי הכנסות שכבר חל עליהן הסעיף הישן – אני מדבר על פסקה (1) לחברה משפחתית שכתבתם שההכנסות הן רק הכנסה חייבת ברווחים פטורים – בהוראות המעבר משום מה זה נשמט.
יניב שקל: צריך שחברה משפחתית קיימת, לגבי רווחי העבר, לגבי השנים עד 2013, תחול פסקה (1) בנוסחה הקיים.
יניב שקל: הפסקה שאומרת שיחולו הכנסות החברה, אבל אלה לא כל ההכנסות אלא רק ההכנסות החייבות כתוספת רווחים פטורים, שיניתם את זה.
יניב שקל: לא התנגדנו לשינוי כי אמרנו שזה תכנון מס.
יניב שקל: לגבי התחולה של חברות שכבר חל עליהן הסעיף הישן, שזה יחול מ-2014 ואילך.
משה אשר: אתה רוצה להנציח איזשהו תכנון מס?
יניב שקל: זה לא באמת תכנון מס.
יניב שקל: יש פסק דין שקלר של בית המשפט העליון שאמר שזה לגיטימי שחברה משפחתית תקזז הפסדים שהיו לה מהתקופה שלפני שהיא הייתה משפחתית.
יניב שקל: הנוסח היום הוא נוסח מסוים.
יניב שקל: שיניתם את הנוסח.
יניב שקל: אני יכול להסביר לוועדה.
משה גפני: הוועדה במנוחה עכשיו.
ראובן ריבלין: הוועדה לא במנוחה.
שגית אפיק: הם מנסים להבין את ההערה.
ראובן ריבלין: ובלבד שאתם מגיעים להבנה.
ראובן ריבלין: אני ראיתי למשל בסעיף (ג)(1) ו-(2) הגדרה חדשה.
ראובן ריבלין: האם זאת אותה הגדרה?
משה אשר: אני לא מציע, כמו שניסן אמר, להתפלפל בכל דבר.
משה אשר: יש פסיקה שנגעה בדברים מסוימים.
משה אשר: אנחנו מנסים לייצר הבהרה שתעשה טוב יותר את ההבחנה בין מיסוי מלא לבין מיסוי שהוא לא נכון.
משה אשר: בהקשר הזה, נשאיר את זה כמו שזה.
יניב שקל: לא, סליחה, זאת לא הבהרה.
יניב שקל: אני כן רוצה להבהיר לוועדה מה עושים כאן.
משה אשר: משה, בוא נסיים את ההקראה.
משה אשר: יש אולי עוד הערות אבל בוא נסיים את ההקראה ואז נראה.
יניב שקל: אבל זה חלק מהסעיף של הוראות התחולה.
משה אשר: עוד לא סיימנו את הוראות המעבר.
משה אשר: בוא נסיים אותן ואחרי כן נחזור לזה.
ראובן ריבלין: אתה מדבר על (ג)?
יניב שקל: אני מדבר על מה שלא מופיע בהוראות.
יניב שקל: הסעיף בנוסח החדש יחול על חברות שכבר הן משפחתיות, אז שוכחים שלגבי חברות שהן כבר משפחתיות כבר שילמו מסים על הכנסות מסוימות, צברו זכויות מסוימות.
יניב שקל: לגבי מה שהם צברו עד 2013, לא צריך לפגוע בהן.
משה אשר: אני מציע שנסיים את ההקראה של הוראות המעבר כי זה לא נוגע לכל אחד ואחד מהסעיפים, ואחרי כן תעיר הערות כלליות בהקשר הזה.
שגית אפיק: מה הוחלט?
משה אשר: שמכיוון שזה לא נוגע לסעיף, נסיים את הקראת הוראות המעבר ואחרי כן יהיו הערות כלליות.
שגית אפיק: אבל את פסקה קטנה (א), חברה זכאית קיימת, אתם מורידים.
ראובן ריבלין: הוא שואל האם זה רטרואקטיבי או לא רטרואקטיבי.
שגית אפיק: עכשיו פסקה חדשה.
שגית אפיק: הקראנו אותה.
ניסן סלומינסקי: אם יש פסק דין שקבע?
משה אשר: אני אתן התייחסות מלאה.
ניסן סלומינסקי: זה לא עושה רטרואקטיבי.
ליאת גרבר: למעשה אמרנו שחברה זכאית צריכה להודיע חודש לפני תחילת שנת המס אם היא רוצה להיות חברה משפחתית, אבל לגבי חברות קיימות אנחנו נאפשר לעשות את זה בתוך שישים ימים מיום התחילה.
ליאת גרבר: אלה הוראות מעבר לגבי חברות קיימות שתהיה להם התקופה.