GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גיא דביר: צריך להוריד את תוכנת המסחר על המחשב האישי הלקוח, צריך לחתום על הסכם עם החברה שמפעילה את הזירה וצריך להפקיד כסף.
<גיא דביר: אחרי שהלקוח הפקיד את הכסף הוא למעשה יכול להתחיל לסחור מול הזירה.
<גיא דביר: מעבר למסחר עצמו, הזירות, כמו שאתם רואים בגרף, לעיתים מספקות כל מיני עזרי מסחר, גרפים ואמצעים סטטיסטיים שונים שיכולים לעזור לו לנתח את המסחר.
<גיא דביר: קצת לגבי זירת מסחר והקשר שלה לגורמים אחרים.
<גיא דביר: זירת מסחר, כמו שאתם רואים, היא החברה הפרטית, שהיא נמצאת במרכז, היא מספקת ללקוחות ציטוטים, מחירי קנייה ומכירה של המכשירים שהיא סוחרת בהם והיא מקבלת גם ציטוטים.
<גיא דביר: היא מקבלת את הציטוטים הללו בגדול משני סוגים של גורמים גלובליים יותר בתוך שוק המט"ח.
<גיא דביר: יש ספקי ציטוטים שאלה גורמים שמעבירים מידע לגבי הציטוטים שמקובלים בשווקים באותו זמן, ומה שאנחנו קוראים לו ספקי הנזילות אלה גופים שהחברה יכולה לעשות מולם חוזים שהם דומים לחוזים שהיא עושה מול הלקוח.
<גיא דביר: יש חברות שמתכסות באופן מלא או באופן חלקי, הן יכולות לקנות חוזים שהם הפוכים לחוזים שהם עושים עם הלקוח.
<גיא דביר: אנחנו נדבר על זה, אני מניח, כשנגיע לגופו של עניין בתקנות.
<גיא דביר: במה הזירות סוחרות מול הלקוחות?
<גיא דביר: הן סוחרות במכשירים פיננסיים, בעיקר בחוזים נגזרים.
<גיא דביר: זה הסכם או הסדר של כל נגזר מנכס בסיס למטבעות, סחורות, מדדים וכו'.
<גיא דביר: החוזה השכיח הוא חוזה הפרשים.
<גיא דביר: הלקוח לא נדרש להפקיד את מלוא ערך הכסף שהוא קונה.
<גיא דביר: בחוזה הפרשים בעצם לקוח קונה איזה שהוא חוזה מול הזירה שמדמה כאילו הוא קנה סכום מסוים של נכס בסיס, למשל 100,000 דולר.
<גיא דביר: אבל הוא לא באמת משקיע 100,000 דולר, הוא לא באמת קונה 100,000 דולר, הוא צריך להפקיד סכום הרבה יותר קטן, הוא בעצם הפקיד רק בטוחה, הבטוחה יכולה לשמש את הזירה במידה שההפסדים שלו יהיו גדולים.
<גיא דביר: למשל, איך מחשבים את זה?
<גיא דביר: לקוח קנה חוזה של 100,000 דולר במועד הקנייה, במועד שהוא רוצה לסגור את הפוזיציה מחשבים כמה עלה הדולר באותו זמן וכמה זה 100,000 דולר, מכפילים את העלייה בשער דולר בסך הכול הגודל, הערך הנקוב של העסקה, ומגיעים למה שהלקוח הרוויח.
<גיא דביר: כל עוד הוא לא סוגר את הפוזיציה, מדובר ברווח על הנייר.
<גיא דביר: ברגע שהוא סוגר את העסקה, הרווח הזה הוא רווח שלו.
<גיא דביר: להבדיל, ברגע שהוא מפסיד, ההפסד הזה ממומש.
<גיא דביר: הזירות, הן יסגרו את הפוזיציה באופן כפוי ברגע שיגיעו לשיעור מסוים מתוך אותה בטוחה.
<גיא דביר: זו נקודה חשובה שאנחנו נדבר עליה בהמשך.
<גיא דביר: באופן כללי מדובר בנגזר צעיר יחסית בעולם, מדובר בפלטפורמות, כמו שאמרנו, אינטרנטיות, במכשירים פיננסים מסוג חוזים נגזרים, המינוף הוא מינוף גבוה.
<גיא דביר: כשאנחנו אומרים מינוף אנחנו מתכוונים ליחס בין הגודל של העסקה, אמרנו עסקה יכולה למשל לדמות 100,000 דולר, אבל הסכום שהלקוח צריך להפקיד בתוכה הוא הרבה יותר נמוך, והיחס בין גודל העסקה לבין הגודל של הבטוחה שהלקוח הפקיד זה המינוף.
<גיא דביר: כשמדובר על 1 ל-100, אז זה רק 1%, זאת אומרת על 100,000 דולר הוא צריך להפקיד רק 1,000 דולר.
<גיא דביר: הזירה היא הצד הנגדי לעסקה.
<גיא דביר: כמו שאמרנו, זה לא בורסה.
<גיא דביר: כאן מדובר בעסקאות שהזירות ככלל הן אלה שהן הצד הנגדי לעסקה ולכך יש משמעויות.
<גיא דביר: מה המשמעויות?
<גיא דביר: קודם כל מדובר ברמת סיכון גבוהה ללקוח, מדובר במכשירים שהם מורכבים להבנה, הם לא אינטואיטיביים, ורמת המינוף שלהם הופכת אותם לתנודתיים מאוד.
<גיא דביר: עוד נקודה חשובה בהיבט של הפעילות של הזירות, הזמינות גבוהה מאוד ללקוחות קמעונאיים.
<גיא דביר: מדובר פה בפלטפורמה אינטרנטית ואופן החדירה של האינטרנט ללקוחות קמעונאיים היא מאוד מאוד גדולה והחשיפה ללקוחות קמעונאיים היא מאוד מאוד גדולה.
<גיא דביר: נקודה שלישית זה אותו ניגוד עניינים מובנה שדיברנו עליו, שהוא נובע מעצם זה שהזירה היא צד נגדי לעסקה.
<גיא דביר: הזירה קונה כשהלקוח מוכר והיא מוכרת כשהלקוח קונה.
<גיא דביר: זירה שלא מתכסה באק טו באק על כל עסקה ועסקה באופן מלא היא גם תרוויח כאשר הלקוח יפסיד ותפסיד כשהלקוח מרוויח.
<גיא דביר: ניגוד העניינים המובנה הזה הוא אחד המאפיינים הבעייתיים, לאו דווקא בעייתי, אבל זה אחד הדברים שאנחנו צריכים להתמודד איתו ברגולציה.
<גיא דביר: מעבר לכך, לזירה, מעצם הפעילות שלה בתחום הזה, גם לה יש סיכונים.
<גיא דביר: כמו שהלקוח, יש לו פוזיציות, לזירה יש פוזיציות שעשויות להיות הרבה יותר גדולות מהפוזיציה של הלקוח.
<גיא דביר: זירות לעיתים מתכסות, לעיתים לא מתכסות, לעיתים מתכסות באופן חלקי.
<גיא דביר: השאלה גם מול מי הן מתכסות ומה הריכוזיות שבה הן מתכסות.
<גיא דביר: צריך לזכור שהן מתכסות מול גורם מסוים, אם הגורם הזה נופל הזירה יכולה ליפול גם כן.
<גיא דביר: אם יש סיכונים נוספים?
<גיא דביר: אנחנו כרגע מדברים מאוד מאוד בגדול, אבל אין ספק שהפעילות הזאת היא פעילות שיש לה סיכון לזירה וזה מעניין אותנו מכיוון שברגע שהזירה נופלת אז גם כן יש בעיה עם ההתחייבויות שלה כלפי הלקוח.
<גיא דביר: אני רוצה לדבר טיפה על החקיקה שהייתה לנו עד עכשיו, תיקון 42 לחוק ניירות ערך.
<גיא דביר: תיקון 42 אושר כבר ביוני 2010, הוא הוסיף לחוק ניירות ערך פרק שעוסק בזירות סוחר לחשבון עצמו.
<גיא דביר: כמו שאמרנו, אלה הזירות שאנחנו מסדירים אותן גם בתקנות, אלה זירות שהן צד לעסקה או שהן מפנות לזירות שהן צד לעסקה.
<גיא דביר: התיקון אמנם אושר ביוני 2010, אבל הוא ייכנס לתוקף רק לאחר אישור תקנות מכוחו, אלה התקנות שאנחנו כרגע דנים בהם.
<גיא דביר: כלומר עד שהתקנות האלה לא מאושרות, גם החוק עוד לא נכנס לתוקף.
<גיא דביר: לגבי טיוטות התקנות.
<גיא דביר: טיוטה ראשונה הועברה לוועדה הכספים הקודמת באפריל 2011.
<גיא דביר: לאחר מכן, ביוני 2012 הועברה טיוטה חדשה שכוללת את כל הנושאים שצריכים להיקבע בתיקון 42.
<גיא דביר: היא עלתה לדיון כפי שיושב ראש הוועדה ציין מספר פעמים.
<גיא דביר: בוועדת הכספים הקודמת הדיון בהם נקטע בשל הפיזור של הכנסת.
<גיא דביר: קיימנו מספר רב של פגישות עם נציגי הזירות, שמענו את הטיעונים שלהם וגיבשנו טיוטת תקנות מעודכנת שעומדת כעת לאישורכם.
<גיא דביר: קצת אני רוצה לדבר על תהליכי קבלת הערות הציבור.
<גיא דביר: הטיוטות עמדו להערות הציבור.
<גיא דביר: כל ההחלטות שדיברתי עליהן עמדו להערות הציבור, במסגרתן קיבלנו הערות מהזירות לאורך כל הדרך, בחלק מהמקרים נענינו להערות שלהם, בחלק מהמקרים לא נענינו, בחלק מהמקרים נענינו ועשינו שינויים בסבבים יותר מאוחרים.
<גיא דביר: היה, אני חושב, שיח די רב היקף עם הזירות.
<גיא דביר: קצת מבט מלמעלה על תיקון 42 לחוק ניירות ערך.
<גיא דביר: מדובר בחוק מסגרת.
<גיא דביר: עיקר ההסדרה הוא למעשה בתקנות.
<גיא דביר: החוק קובע חובת רישיון של זירה, הוא מגדיר מה היא זירה שצריכה רישיון, הוא קובע תנאים למתן רישיון זירה, ביניהם יש גם את נושא המהימנות והיתר השליטה.
<גיא דביר: הוא גם מעגן מספר נורמות בסיסיות, איסור הטעיה, ייחודיות העיסוק, איסור מתן אשראי.
<גיא דביר: אבל כמו שאמרתי, מדובר בחוק מסגרת, הליבה של ההסדרה נמצאת בתקנות.
<גיא דביר: אבל לא רק בתקנות, יש לנו למעשה כמה הוראות נורמטיביות שממשיכות לחול, שזה התקנונים שהזירות מנסחות וזה עובר לאישור הרשות וגם הוראות שהרשות רשאית לתת במסגרת הפיקוח.
<גיא דביר: נעבור לתיאור הנושאים המרכזיים שהתקנות עוסקות בהן.
<גיא דביר: אחד הנושאים המרכזיים שבהם הרגולציה צריכה להתמודד זה נושא ניגוד עניינים מובנה בין פעילות הזירה ללקוח.
<גיא דביר: ציינו כבר שמדובר בניגוד עניינים שנובע מכך שהזירה היא צד נגדי לעסקה.
<גיא דביר: הסדרים מרכזיים בפרק מחולקים לשניים.
<גיא דביר: ההסדר המרכזי הוא חובת גילוי של ניגודי העניינים וקביעה של נהלים לצמצום אותם ניגודי עניינים.
<גיא דביר: אנחנו חושבים שהזירות הן אלה שמכירות יותר טוב מכולם פה מה הן הנקודות ומה הם המקומות שבהם צצים ניגודי עניינים או ניגודי העניינים האלה מוחרפים כתוצאה מהסדרים שקיימים אצלם ולכן ההסדר הבסיסי אומר שהם צריכים לגלות את זה.
<גיא דביר: החלק השני עוסק בפעילויות ספציפיות שאנחנו חושבים שעקב נגידוי עניינים אנחנו צריכים לאסור אותם.
<גיא דביר: הנושא הבא הוא נושא רמת המינוף.
<גיא דביר: כמו שציינו, מינוף מוגדר כיחס בין גודל העסקה, אם דיברנו על דוגמה קודם  של חוזה שמדמה קנייה של 100,000 דולר, המינוף הוא היחס בין הסכום שהלקוח הפקיד בעת פתיחת העסקאות, אותם 1,000 דולר במקרה של מינוף של 1 ל-100, לבין הגודל של העסקה.
<גיא דביר: במינוף של 1% מדובר על מינוף של 1 ל-100.
<גיא דביר: במינוף של 1 ל-50 ירידה של 2% בערך של נכס הבסיס תביא למעשה להפסד של כל הבטוחה, כאשר הזירות בדרך כלל יסגרו את הלקוח עוד קודם.
<גיא דביר: כמו שאמרנו, אחת הנקודות החשובות של הזירות, הזירות מבצעות עסקאות כפולות.
<גיא דביר: זה אומר שברגע שהפסד של לקוח יגיע לשיעור מסוים מתוך הבטוחה שלו הוא יימחק.
<גיא דביר: ברגע שהוא נמחק הוא כבר יוצא מהמשחק, הוא כבר לא יכול להמשיך להרוויח מהתנודתיות של נכס הבסיס.
<גיא דביר: מבחינתנו, ובכלל, אחת הבעיות הגדולות במינוף זה השילוב בין התנודתיות של נכס הבסיס לבין רמת מינוף גבוהה.
<גיא דביר: כשאנחנו אומרים תנודתיות של נכס בסיס אנחנו מתכוונים לכך שנכס הבסיס, למשל מטבע מסוים, למשל מדד מסוים, המחיר שלו במהלך תקופה מסוימת עולה ויורד ובדרך כלל נראה כמו גרף שיש בו עליות וירידות, וגם אם יש בו מגמת עלייה מסוימת בדרך כלל המחיר שלו יעלה ויירד, יעלה ויירד, עד שהוא יגיע לאותה מגמת עלייה.
<גיא דביר: במקרה של מינוף גבוה לקוח, גם אם הוא מצפה שהערך של נכס הבסיס יעלה עשוי להימחק הרבה לפני שהדבר הזה יקרה בגלל שהזירה תמחק ותסגור אותו בשלב שבו הבטוחה שלו כבר לא מספיקה.
<גיא דביר: חשוב להבין שהזירות, בעיקר אלה שלא מתכסות באק טו באק לחלוטין על כל עסקה של לקוח, אותם הפסדים של הלקוח בסופו של דבר מהווים רווחים של הזירות ולכן ברור שלאותן זירות יש גם תמריץ שיהיה מינוף גבוה.
<גיא דביר: מבחינתנו המינוף הוא אחד ההסדרים החשובים בהסדרה שלנו ובהגנה על הלקוח, כשמדובר בלקוח קמעונאי.
<גיא דביר: אחד הנושאים האחרים הוא טיפול בכספי לקוחות.
<גיא דביר: כמו שאמרתי, כשהלקוח נכנס לזירה הוא מפקיד כסף.
<גיא דביר: בהיעדר הסדרה אין שום מניעה לזירה לקחת את הספר הזה, להכניס את זה לחשבון שלה, הוא גם לא יודע מי זו הזירה הזו, הוא לא יודע שאם הוא רוצה לקבל את הכספים האלה בחזרה הכספים האלה יחזרו אליו.
<גיא דביר: התכלית של ההסדרה היא בסופו  של דבר לוודא שבמקרה של חדלות פירעון של הזירה תהיה הגנה על אותם כספי לקוחות ולכן הזירות נדרשות להפריד בין כספי הלקוחות לבין הכספים שלהם, הנכסים שלהם.
<גיא דביר: בנוסף, התקנות מדברות על קביעת נורמות בסיסיות של ניהול תקין של כספי הלקוחות.
<גיא דביר: אחד הפרקים האחרים של התקנות עוסק במודל ההון העצמי.
<גיא דביר: כמו שאמרנו, בפעילות של הזירה קיימים סיכונים.
<גיא דביר: למשל סיכון שוק, הפוזיציות שיש לזירות בנכסי הבסיס הן רגישות לשינויים במחירי השוק של אותם נכסים; סיכוני אשראי שנובעים מכך שגורמים שמולם הן מתכנסות יכולים ליפול ולהפיל את הזירות; סיכוני נזילות שנובעים מכך שיהיה להם קושי לממש את הפוזיציות שלהם.
<גיא דביר: וכמובן סיכונים תפעוליים שיכולים לנבוע מבעיות במערכת עצמה.
<גיא דביר: התכלית של המודל היא ליצור כרית ביטחון בצורה של דרישת הון עצמי מזערית ובנוסף לתמרץ את הזירות להימנע מלקיחת סיכונים מיותרים שעלולים לאיים על פירעון ההתחייבות שלהם.
<גיא דביר: מעט לגבי היחס בין נושא של שמירת כספי לקוחות לבין מודל ההון העצמי.
<גיא דביר: המטרה של מודל ההון העצמי היא להקטין את הסיכוי לחדלות פירעון של החברה.
<גיא דביר: אבל במצב שבו התממש הסיכון והחברה כבר נכנסה לחדלות פירעון, לא ניתן לסמוך על כרית ההון העצמי שהיא מושג חשבונאי כלכלי כמקור שממנו יוכלו הלקוחות לבוא ולבקש לקבל את מה שמגיע להם.
<גיא דביר: ההגנה על כרית ההון העצמי בהפרדה בין כספי לקוחות והחובה להפקיד אותם בחשבון בנק, בנאמנות או בחשבון נפרד, בעצם נועדו לאפשר ללקוחות הגנה מינימלית, שלפחות את אותם כספים שמוגדרים כספי לקוחות, שזה מוגדר באופן ספציפי, לפחות את זה יהיה להם מאיפה לקחת.
<גיא דביר: אז שוב, המודל של ההון העצמי נועד למנוע מצב בכלל של היכנסות לחדלות פירעון.
<גיא דביר: אבל ברגע שהדבר הזה קורה וזה יכול לקרות, כי מדובר כאן במודל של סיכונים, אז מודל ההון העצמי לא נותן מענה והמענה בהקשר הזה, שהוא בעצם מענה של מינימום, הוא אותה כרית הון עצמי ולכן גם חשוב לנו מאוד להגן על עקרון ההפרדה בצורה ברורה.
<גיא דביר: עוד אחד מהנושאים שהתקנות עוסקות בהם הוא נושא הפרסום והשיווק.
<גיא דביר: קיימות גם היום תופעות של פרסום מאוד אגרסיבי.
<גיא דביר: אני לא רוצה לעשות הכללה, כי חלק מהזירות שיושבות פה, אני חושב שסך הכול הפרסום שלהם הייתה פה התיישרות והפרסום הוא לא בהכרח אגרסיבי ולא ראוי, אבל יש בהחלט בשווקים תופעות של פרסום מאוד אגרסיבי.
<גיא דביר: אני מניח שאלה מאיתנו שנמצאים באינטרנט מכירים את הבאנרים שקופצים לנו, כל מיני פיתויים למיניהם שבאופן כללי אפשר להגיד שהם עלולים להטעות, הם יכולים ליצור אשליה שהמסחר הוא דבר פשוט, הם מסתירים סיכונים.
<גיא דביר: רק כדוגמאות, זירות שמציגות רופאים עם שמות בדויים מכל מיני מקומות שאומרים 'אני מרוויח כל חודש עוד 10,000 שקל נטו', זה לא רע, טייס שאומר שהוא יכול להכפיל את שכרו, הם אומרים שלא צריך ניסיון קודם, שהאנשים שנמצאים שם הם אנשים אמיתיים שרק שינו את הפרטים שלהם כדי לא לפגוע בפרטיות שלהם.
<גיא דביר: זירות שמבטיחות כספים ללקוחות, תפקיד 500 דולר, תקבל 500 דולר מתנה, באותיות קטנות הם אומרים שזה תלוי בכך שאותו לקוח יעשה מסחר בהיקף פעילות מסוים, כשמדובר במיליוני דולרים.
<גיא דביר: אין ספק שיש כאן בעיה מאוד גדולה עם האגרסיביות של הפרסום, ובשילוב שמדובר באמת בפעילות שהיא מסוכנת.
<גיא דביר: אני רוצה לעבור באופן כללי לגבי התקנות.
<גיא דביר: כמו שאתם רואים, הסט שמונח לפניכם הוא סט מפורט בכל קנה מידה.
<גיא דביר: יש כאן סט שרואים מההיקף שלו שהתקנות פה יורדות לרמה יישומית, בעוד שבדרך כלל בתקנות שלנו אנחנו מגיעים לרמת העקרונות וחלק גדול מהיישום נעשה בשלב הפרשנות ובהוראות.
<גיא דביר: אחת הסיבות לכך שזה נעשה כך היא מכיוון שהזירות רצו ודאות וזה באמת תורם להם לרמת הוודאות שהן מקבלות, אבל יש לזה גם מחיר.
<גיא דביר: המחיר של זה הוא בגמישות.
<גיא דביר: ברגע שהסדרים נקבעים בתקנות קשה מאוד לשנות את התקנות, קשה מאוד להתאים אותן למציאות וצריך לזכור שבסופו של דבר אנחנו עוסקים כאן ברגולציה של גופים שאנחנו עד עכשיו עוד לא פיקחנו עליהם.
<גיא דביר: אנחנו לא מכירים אותם באופן אינטימי והרגולציה, כמו כל רגולציה אחרת, היא רגולציה שמתפתחת.
<גיא דביר: היא משתנה, היא מתפתחת והיא גם תתפתח בהמשך ללא ספק.
<גיא דביר: בחלק מהשיח שלנו עם הזירות על האופן מאוד מאוד חזק הרצון שלהם לקבל ודאות, לקבל מראש את כל ההסדרים, אבל צריך להבין שזה בלתי אפשרי ויש כאן איזון בין שני הדברים.
<גיא דביר: הזירות גם, מאותה סיבה, מתנגדות בדרך כלל לכל מקום שבו התקנות מפנות לכך שחלק מהסיווגים, או מהמקדמים המספריים של המודלים התקבלו בהוראות, אבל חשוב להבין שהדבר הזה הוא חיוני.
<גיא דביר: הוא חיוני גם מפני שהנושאים האלה עוסקים בשווקים, בסיכוני שוק בדרך כלל, שנובעים משווקים משתנים ואנחנו למדנו מהמשבר האחרון של 2008 שהשווקים משתנים במהירות וחייבת להיות אפשרות להתאים את ההסדרים לאותם שווקים משתנים.
<גיא דביר: כמו שאמרתי, הזירות הן עדיין לא גופים מפוקחים ולכן היכולת שלנו לסמוך על מידע שאנחנו מקבלים מהם היא מאוד מאוד מוגבלת, אנחנו חייבים לשמור את הגמישות הזאת גם לעצמנו.
<גיא דביר: לבסוף, אני רק רוצה להגיד שהטיוטה של התקנות שמובאת לפניכם, יש לראות אותה כמכלול, היא משקפת, לטעמנו, את ההסדר הרגולטורי שראוי להחיל על מגזר זירות המסחר וזה בהתחשב בסיכונים ובניגודי עניינים שמאפיינים אותו.
<גיא דביר: זהו, תודה רבה.
בועז טופורובסקי: גיא, תודה רבה.
בועז טופורובסקי: יש לי הרבה שאלות, אבל אנחנו ניתן לנציגי הזירות לשאול, בטח את רובן, אבל יש לי שאלה אחת לגבי החוק, לגבי התיקון עצמו.
בועז טופורובסקי: כשאני רואה את ההגדרה של זירות סוחר, רשום 'מערכת ממוחשבת שבאמצעותה קונה אדם מלקוחותיו' וזה ממשיך.
בועז טופורובסקי: אם עכשיו תיאורטית תהיה מערכת ממוחשבת שבה אני רואה את כל הנתונים, אבל את הקנייה עצמה אני עושה בטלפון, אז אני לא נופל להגדרת החוק?
<גיא דביר: לחוק יש שתי קטגוריות, זירה שהיא סוחרת לחשבון עצמה, מערכת ממוחשבת שסוחרת לחשבון עצמה, ויש את הזירה שמפנה, זירה שמפנה לזירה מהסוג הראשון.
<גיא דביר: התקנות אינן עוסקות בשאלה היישומית של מה היא הזירה שצריכה רישיון.
<גיא דביר: זו שאלה שקשורה לאופן הפרשנות שיש לתת להוראה שקבועה חוק.
<גיא דביר: אם אתה שואל אותי לגישתי, וכמובן שאם תבוא שאלה בפני הרשות נצטרך לבחון אותה, זירה שמציגה בפני הלקוח בצורה ממוחשבת את כל הפרטים ועושה את הסגירה טלפונית, גם היא נופלת לזירת מסחר מכיוון שזו מערכת ממוחשבת שמאפשרת ללקוח לסחור מול הזירה במכשירים פיננסיים.
<גיא דביר: גם אם הסגירה נעשית בסופו של דבר בטלפון.
בועז טופורובסקי: זאת אומרת זה בפרשנות של החוק, אבל אתה לא רואה הוראה ספציפית של החוק, כי אז אנחנו נעשה כאן עבודה, אתם עשיתם את רוב העבודה, נאשר את הכול ובסוף בפסיק קטן של טלפון זה יעמוד לביקורת שיפוטית.
<גיא דביר: אנחנו תמיד חיים ככה בעולם שבו צריכים לתת פרשנות להגדרות, הגדרה של זירת מסחר, אני חושב שהיא הגדרה טובה, אני חושב שהיא מכילה בתוכה את אותן זירות שפועלות כך וזירות שלא תפעלנה כך צפויות גם כן לעמוד להליכי אכיפה.
בועז טופורובסקי: טוב, אולי זה בסעיף 2, עכשיו אני קורא אותו, 'מערכת ממוחשבת המעמידה ללקוח אפשרות לסחור באמצעות מערכת כאמור בפסקה (1)'.
בועז טופורובסקי: אז יכול להיות שזה נכנס.
<גיא דביר: נכון.
<גיא דביר: אני חושב שההגדרה בסופו של דבר היא הגדרה רחבה, אני לא מרגיש שיש בעיה עם ההגדרה.
בועז טופורובסקי: טוב.
בועז טופורובסקי: ביקש ראשון לדבר יהושע אברמוביץ.
בועז טופורובסקי: שוקי, רק תציג את עצמך לפרוטוקול.
<יהושע אברמוביץ: שלום לכולם, שמי שוקי אברמוביץ.
<יהושע אברמוביץ: אני נשיא של חברה בשם ATRADE – AVA, חברה שפעילה בכל העולם, גם בישראל, ואנחנו מפוקחים בארצות רבות, למעשה במרבית הארצות המערביות, כמו ארצות אירופה, יפן, אוסטרליה ויש לנו ניסיון רב עם רגולציה ואנחנו מברכים את הרגולציה, אנחנו חושבים שזה דבר מאוד חשוב וטוב ואנחנו חושבים שזה בהחלט חשוב להסדיר את הנושא הזה.
<יהושע אברמוביץ: קודם כל, לפני הכול, אני חייב לציין את שיתוף הפעולה עם הרשות.
<יהושע אברמוביץ: אני חושב שבהחלט נעשתה פה עבודה מקצועית מאוד טובה של הצוות, למרות שאנחנו לא תמימי דעים בכל התחומים, אבל אני חושב שבהחלט לא היה נושא אחד שלא הייתה ירידה לפרטים וזה ראוי לציון וטוב שכך.
<יהושע אברמוביץ: במגוון נושאים אנחנו ברמה העקרונית מסכימים לגמרי, במיוחד בכל מה שקשור בטיפול בכספי לקוחות, במיוחד בכל מה שקשור בתחום ניגוד העניינים.
<יהושע אברמוביץ: זה בהחלט מאוד מאוד חשוב.
<יהושע אברמוביץ: יש למעשה שלושה תחומים שבהם אנחנו חושבים שהרשות הלכה רחוק מדי וראוי לתת את הדעת לתיקונים בנושא הזה.
<יהושע אברמוביץ: הראשון זו סוגיית המינוף.
<יהושע אברמוביץ: אני רוצה לומר שהמינוף הוא לא איזה שהיא המצאה של זירות המסחר, שזה בהחלט תחום חדש, זו לא המצאה של האנשים שיושבים פה בשולחן או של אנשים אחרים ברחבי העולם שהקימו את זירות המסחר.
<יהושע אברמוביץ: התחום הזה של מסחר, סחורות, במטבעות, במדדים, במינוף גבוה, זה תחום שפעיל ונמצא במשך עשרות שנים, שנים רבות, על ידי הבנקים, הווה אומר שלוּ כל אחד מאיתנו רוצה לעשות עכשיו פעולה של רכישה של מטבע, או של סחורה, יכול להתקשר לסניף הבנק שלו ולבצע את זה במינוף, במינוף של 1 ל-50, 1 ל-100, זה תלוי במוצר, וזה תלוי ברמת הביטחונות שיש לו או בסוג הלקוח.
<יהושע אברמוביץ: למעשה הזירה הזו שלנו, שהייתה פתוחה יחסית ללקוחות גדולים ולחברות, מביאה את זה לפני כל לקוח ולקוח והיא גם מהווה תחרות מאוד גדולה למערכת הבנקאית.
<יהושע אברמוביץ: במערכת הבנקאית העמלות שאנחנו מציגים מול הלקוחות, ולכנסת בשנים האחרונות מאוד חשוב הנושא של הקטנת העמלות לציבור, אז העמלות שגובה המערכת הבנקאית, למעשה המרווחים שהיא לוקחת מהלקוחות, הם גבוהים בצורה משמעותית מהמרווחים שאותם אנחנו מציעים ללקוחות, כך שמהבחינה הזאת אנחנו מהווים תחרות מאוד טובה והיה ובתקנות הללו המינוף יהיה נמוך מדי, זה עדיין מתיר לכל לקוח ולכל אזרח במדינת ישראל לעשות פעולות במינוף גבוה דרך המערכת הבנקאית.
<יהושע אברמוביץ: בנושא של המינוף אני רוצה להדגיש דבר מאוד חשוב.
<יהושע אברמוביץ: ארצות אירופה, שבעיניי הן ארצות מאוד מתקדמות, אני חושב שאין חולק על כך, כמו שאמרתי, לנו יש רגולציה שם, באירופה אין מגבלה על המינוף כלל ועיקר.
<יהושע אברמוביץ: אין שום מגבלה על המינוף, למרות זאת החברות עצמן, כל אחד לפי מדיניות פנימית, יוצרת מגבלות משלה.
<יהושע אברמוביץ: כמובן באופן טבעי על מסחר במניות, מסחר בחוזי נגזרים, בחוזי הפרשים על מניות, אז כמובן שהמינוף שניתן הוא מינוף נמוך על מניות, אבל מינוף שניתן סחורות הוא מינוף גבוה יותר ובמטבעות זה מאוד תלוי האם מדובר במטבע שהוא מטבע עיקרי, מה שנקרא, או באיזה שהוא מטבע אזוטרי.
<יהושע אברמוביץ: אז צריכה להיות ההבחנה הזאת, אבל אני רוצה לומר שאני חושב שהרשות הלכה פה רחוק מדי ושיעור המינוף הוא נמוך מדי ובמינוף נמוך מדי יש סכנה שמה שיקרה שאלה תקנות שהציבור, עזבו אותנו, מאוד חשוב מה אנחנו רוצים והאם זה יפגע בנו או לא יפגע בנו, אבל הציבור לא ירצה לסחור במינוף כזה והוא יילך לאלטרנטיבות והאלטרנטיבות נורא פשוטות, כי בדיוק כמו שמגיעים אלינו, בעיקר דרך האינטרנט, אז אפשר יהיה להגיע לחברות שהן לא חברות מורשות ולא מפוקחות שיאפשרו מינוף ללא שום מגבלה.
<יהושע אברמוביץ: האם זו אזהרה, ויהיו כאלה שיגידו, 'הנה באים...', תמיד כשיש שינוי חוק, אני מתאר לעצמי שיושבים פה סביב השולחן הזה אנשים שבאים ואומרים 'אוי ואבוי, העסק יקרוס וכולם יברחו לחו"ל', אני מעריך שהתשובה במקרה הזה היא נכונה ובואו נסתכל על מדינה קטנה בשם יפן, אנחנו פעילים בה הרבה מאוד שנים עם רגולציה, היה שם מינוף גבוה יותר, הורידו את המינוף, נדמה לי שזה היה לפני שנתיים, וברגע שהורידו את המינוף שם נוצרה שם תופעה שסדר גודל של בין 70% ל-80% מהלקוחות הפסיקו לעבוד בחברות המפוקחות ועברו לעבוד בחברות מחוץ ליפן.
<יהושע אברמוביץ: אנחנו חווינו את זה בצורה מאוד ברורה, היקף הלקוחות שלנו פשוט - - -
בועז טופורובסקי: כמה המינוף שם?
<יהושע אברמוביץ: המינוף שם הוא 1 ל-25.
<יהושע אברמוביץ: הלקוחות שלנו ברחו משם, הייתה ירידה מאוד חזקה אצלנו ואצל מתחרים ומאחר שבשוק אתה יודע מה קורה, אז סיפרו לנו חברות, שהן עובדות ללא רגולציה ביפן, שכל הלקוחות האלה הגיעו אליהן והייתה פריחה מאוד גדולה.
<יהושע אברמוביץ: אז לכן אני חושב שרמת מינוף, כפי שמוצעת פה, היא רמת מינוף שמרבית הסוחרים הישראליים, אלה שעובדים היום בזירות המסחר שאנחנו מכירים, אני חושב שזה יגרום להם לסגור את החשבון אצלנו או אצל אלה שנמצאים מפוקחים ולעבור לסחור בזירת מסחר שהיא לא מפוקחת בישראל.
בועז טופורובסקי: איזה רמת מינוף אתה מציע?
<יהושע אברמוביץ: אני חושב שרמת המינוף ברמה העקרונית לגבי מניות, אני חושב שאפשר להסתפק ברמת מינוף של 1 ל-25.
<יהושע אברמוביץ: גם לגבי מטבעות עיקריים וסחורות עיקריות, אם זה יהיה רשום בתקנות ב-1 ל-50, אני חושב שזו יכולה להיות פשרה הגונה.
<יהושע אברמוביץ: אני אומר עוד פעם, באירופה אין לנו מינוף כלל ועיקר, אנחנו חברה שמחצית הפעילות שלה אירופאית, אין לנו מינוף.
<יהושע אברמוביץ: ממה שאני רואה אצל לקוחות, מטבעות עיקריים וסחורות עיקריות כמו זהב, כמו נפט, ששם יש מקרים שיש תנודתיות מעל 1% או מעל 2% ברמה היומית, אבל אלה מקרים בודדים.
<יהושע אברמוביץ: שם התנודתיות היא קטנה יותר בדרך כלל וזה מאוד מאוד מאוד מקובל, זה מאוד מקובל ביחס למערכת הבנקאית ואני חושב שכך צריך לעשות - - -
בועז טופורובסקי: בהצעה בתקנות זה 1 ל-25 למעט תקופת מעבר של שנתיים, נכון?
<גיא דביר: לא, יש למעשה שלוש מדרגות - - -
בועז טופורובסקי: אני יודע, אני מדבר על המינוף הגבוה ביותר.
<גיא דביר: הדרגה הגבוהה זה 1 ל-50, כן.
<גיא דביר: להוראת מעבר.
בועז טופורובסקי: ואחר כך אמור להיות 1 ל-25?
<יהושע אברמוביץ: סיימתי את המינוף, עוד שני נושאים מרכזיים.
<יהושע אברמוביץ: נושא אחד זה נושא שהיה מהלך של הרשות לגביו, אבל אני חושב שהוא צריך לעשות עוד צעד, וזה הנושא של חתימות, הוראות בכתב, משלוחים של טופסולוגיה ללקוחות, שזה דבר שאני חושב, בכלל ללא קשר לזירות המסחר, שזה דבר שבעידן המודרני צריך ללכת מן העולם, אלא אם כן יש לקוחות שרוצים את זה, שזה בסדר, יש לקוחות שהם לא נגישים לאינטרנט, זה בסדר גמור, הם צריכים לקבל את הדואר, אבל לא יכול להיות שעל כל פעולה או ברמה החודשית אני אשלח דוח פעולות.
<יהושע אברמוביץ: זה ערמות נייר שאף אחד לא קורא אותן, נזרקים.
<יהושע אברמוביץ: מעבר לנושא הירוק זה גם לא מביא שום תועלת ומעבר לכך, כפי שאתה דווקא ציינת בהגדרת החוק, הלוא האדם, הלקוח הוא זה שסוחב, זאת אומרת הוא יודע איזה פעולה הוא עשה.
<יהושע אברמוביץ: רוצים להדגיש את נושא העמלות, שבמקרה לפחות שלנו אין עמלות שאנחנו מרוויחים רק מהספראדים, מהמרווח בין הקנייה והמכירה, להדגיש את זה.
<יהושע אברמוביץ: זאת אומרת לא כדי להסתיר, אני אומר את זה חלילה, אלא פשוט אני חושב שצריך להתקדם ובכל הנושא של פתיחת חשבון, דיווחים, צריך לעבור לרמה האלקטרונית.
בועז טופורובסקי: חוץ מזה שאין סיבה שבהסדרה ב-2013 יצטרכו נייר.
בועז טופורובסקי: שום סיבה כלשהי.
<יהושע אברמוביץ: נכון.
<יהושע אברמוביץ: הנושא השלישי העקרוני, שהוא חשוב והוא קריטי לפעילות, ואני מבין מצד אחד את הרשות, זה הנושא של הון עצמי.
<יהושע אברמוביץ: הנוסחה שהרשות אימצה היא נוסחה שהיא בעיקרון דומה למקובל ברגולציות, זה לא איזה שהוא משהו שהומצא, אבל כל השאלה היא בפרטים הקטנים ובתחשיבים, לפחות שלנו יוצאים ויכול להיות שהדברים השתנו, היקף ההון העצמי שיידרש מאיתנו לפחות בישראל זה היקף הון עצמי שהוא גבוה ביחס לפוטנציאל העסקי של מדינת ישראל.
<יהושע אברמוביץ: אז אם בסופו של דבר החברות שפעילות פה הן פעילות כדי להשיא רווח ולעשות תשואה הוגנת, ואם ההון הנדרש הוא גבוה מדי לעומת הפעילות, אז לא יהיה בכך כדי לעזור.
<יהושע אברמוביץ: אני עוד פעם רוצה לציין, יש מדינות שנמצאות בקצה אחר, באוסטרליה ההון העצמי שלנו הוא 250,000 דולר, אז אני מבין שזה קצת קיצוניות ואני מתאר לעצמי שהאוסטרלים יגבירו את דרישות המינימום להון העצמי.
<יהושע אברמוביץ: ביפן הגדולה, הם 120 מיליון תושבים, ההון העצמי שנדרש מאיתנו הוא כמיליון דולר.
<יהושע אברמוביץ: באירופה הגדולה, ששם הנוסחה היא מאוד דומה, היקף הפעילות שלנו רק באירופה, רק מלקוחות אירופאים, היקף הפעילות היומי שנעשה אצלנו הוא בהיקף של קרוב ל-2 מיליארד דולר ביום, רק מאירופה.
<יהושע אברמוביץ: לא רוצה להשוות את זה לבורסה.
<שמואל האוזר: וארצות הברית?
<שמואל האוזר: תספר על ארצות הברית.
<יהושע אברמוביץ: לא, בארצות הברית אנחנו לא פעילים, אנחנו בלי רגולציה.
<שמואל האוזר: אבל תספר.
<יהושע אברמוביץ: לא, אני אומר, אנחנו, רק אנחנו עם 2 מיליארד דולר.
בועז טופורובסקי: 2 מיליארד דולר זה אחרי המינוף?
<גיא דביר: זה המינוף.
<יהושע אברמוביץ: בהיקף העסקאות שנעשות אצלנו ובאירופה ההון העצמי שנדרש הוא תוצר של תחשיב, אז הוא היקף של נכון להיום בסדר גודל של 10 מיליון דולר.
<יהושע אברמוביץ: מספר התושבים באירופה, נדמה לי, אם אני לא טועה, זה מעל 300 מיליון, 350 אולי, ובפרופורציות בישראל - - - בארצות הברית ההון העצמי הוא גבוה, ההון העצמי הוא 20 מיליון דולר במינימום, ובאמת בארצות הברית היה מהלך של הגברה מ-2008 או 2009.
<יהושע אברמוביץ: בארצות הברית זה היה 250,000 דולר, חצי מיליון דולר והעלו, ואכן בארצות הברית, אם ב-2009 היו 47 חברות עם רגולציה, היום, למיטב ידיעתי, יש 8 חברות בלבד עם רגולציה.
<יהושע אברמוביץ: זה שוק שמהבחינה הזאת הוא לא מעניין חברות עסקיות.