GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גילה גמליאל: בזמן שאנשים מסיימים ללמוד לתואר ראשון שני, מיד לאחר מכן בדרך כלל רובם הגדול מתחתן, מביא ילדים, ואז יש להם נטל של ההורות ונטל שכירות או רכישת דירה, לחלק יש הוצאות על הלוואות שהם לקחו בזמן הלימודים, ואז המעט הזה – וזה ממש לקחת את כבשת הרש בסיפור הזה – מהווה פגיעה ממש במעמד הביניים.
גילה גמליאל: אני למודת ניסיון וברגע שהתאחדות הסטודנטים לוקחת את זה במכלול, אני מגישה הסתייגות לפשרה שאומרת שיהיה מדובר בהוראת שעה.
גילה גמליאל: במידה וזה יהיה בהוראת שעה, אנחנו בוועדה נקבל את ההחלטה.
משה גפני: אני אגיש עוד הסתייגות.
גילה גמליאל: רובי, גם אתה מצטרף להסתייגות?
ראובן ריבלין: אני אצביע, ודאי.
גילה גמליאל: אם כן, אנחנו מסתייגים שזאת תהיה הוראת שעה עד תום התקציב הנוכחי.
גילה גמליאל: במידה וייכנסו כל כך הרבה כספים ממשאבים ונהיה כל כך עשירים מהמלחמה בהון השחור בו אנחנו מתכוונים להילחם, שלא נצטרך לחוקק את החוק הזה מחדש אלא תינתן האפשרות להשאיר את החוק הזה כך ולא לחוקק אותו שוב.
משה גפני: רק משפט.
משה גפני: אני רוצה שנדע שבשנת 2009, בחוק ההסדרים, האוצר הביא גם את ההצעה הזאת כאשר היה מדובר על גירעון יותר גדול מכפי שקיים היום.
משה גפני: אז היה 5.2 מיליארד.
משה גפני: אני לא הסכמתי לזה והצבעתי נגד.
משה גפני: אני חושב שזאת פגיעה במעמד הביניים.
משה גפני: אני מבין את התאחדות הסטודנטים.
משה גפני: מציירים להם תמונה כל כך שחורה, כל כך רעה, אבל ברור שהבחור צודק באופן מוחלט.
משה גפני: הרי אומרים שיהיה טוב.
משה גפני: אני אומר שלא יהיה טוב מכיוון שאין מנוע צמיחה, אבל אם הם כנים בדבריהם והם בטוחים שזה מה שהולך לקרות, אז בסדר, עכשיו המצב הוא קשה אבל הוא ישתפר.
משה גפני: אני אמרתי ואני חוזר ואומר, ובזה אני מסיים, מתי שיהדות התורה בקואליציה, אין פגיעה בסטודנטים.
משה גפני: מתי שהיא באופוזיציה, יש פגיעה בסטודנטים.
משה גפני: אפשר לבדוק אותי.
גילה גמליאל: זה נכון מאוד.
משה גפני: כך זה כל השנים מאז קום המדינה.
בועז טופורובסקי: מתי יהדות התורה הייתה באופוזיציה?
משה גפני: אנחנו לא ש"ס.
משה גפני: אנחנו היינו באופוזיציה אצל אולמרט.
משה גפני: אנחנו הלכנו רק עם ביבי ברוך השם.
ראובן ריבלין: ואני עוד שכנעתי אתכם.
משה גפני: ואתה עוד שכנעת אותי ללכת רק עם ביבי.
משה גפני: כשהיינו הסטודנטים לא נפגעו.
סתיו שפיר: הסטודנטים הם אנשים טובים שבאמת רואים בעצמם גם אחראים לעתידה של מדינת ישראל ובגלל זה מאוד קל לעשות אתם פשרות.
סתיו שפיר: הם רואים שיש גזרות מכל עבר שהולכות להשפיע הכי הרבה והכי קשה על האוכלוסייה החלשה ביותר בישראל, והם אומרים שהם חייבים לשאת חלק מהנטל הזה.
סתיו שפיר: אבל אנחנו בתוך הדיון הזה שוכחים שמדובר באנשים שנמצאים בדיוק אחרי סיום התואר או במהלך המשך הלימודים האקדמיים.
סתיו שפיר: זוגות צעירים, במקרים מסוימים עם ילדים קטנים וזה כמובן הזמן בו משלמים הכי הרבה הוצאות, ואני לא צריכה לפרט.
סתיו שפיר: לחתוך דווקא שם ולהשיג פשרה שהיא לא באמת פשרה אלא היא פשרה שמשרתת בעיקר את האוצר?
סתיו שפיר: אנחנו לא מגיעים לחצי אלא עשינו איזה משהו קטן, הורדנו את מספר השנים וחסכנו 190 מיליון שקלים שהולכים ליפול עלינו ובעיקר על מי עומד כאן תחת השלט שבעוד שנתיים יהיה כאן יותר טוב, כמו ששר האוצר שלנו מפציר ומנסה לשכנע את הציבור להאמין.
סתיו שפיר: בעוד שנתיים לא יהיה יותר טוב אם אנחנו נהרוס ונרמוס את האנשים שאמורים לבנות את הצמיחה ולשקם את הצמיחה במשק הישראלי.
סתיו שפיר: זה לא יכול לקרות כך.
סתיו שפיר: אי אפשר לפגוע בציבור הסטודנטים, אי אפשר לפגוע בזוגות הצעירים, בהורים הצעירים.
סתיו שפיר: זה מעשה מאוד מאוד קשה כלפי הציבור הישראלי.
סתיו שפיר: כמובן שאם אנחנו הולכים על מתווה הפשרה כמו שכנראה ייעשה ותחת ההנחה שבעוד שנתיים יהיה יותר טוב, הדבר הזה חייב להיות בהוראת שעה.
סתיו שפיר: אני באופן אישי מתנגדת לחלוטין לביטול הזכאות הזאת.
<שגית אפיק: יש לי שאלה משפטית.
<שגית אפיק: בשנת 2012 הוועדה הזאת עשתה תיקון חקיקה שאפשר לסטודנטים שיש להם תקופת התמחות לבחור האם הם רוצים לקחת את זה באותה שנה או לדחות את זה בשלוש שנים.
<ליאת גרבר: בתום ההתמחות.
<שגית אפיק: בתום ההתמחות שזה שלוש וחצי שנים.
<שגית אפיק: האם בדקתם אם אין הפליה לגבי הסטודנטים האלה?
<שגית אפיק: יש סטודנטים שבזמן שהחוק חל עליהם הם היו זכאים, הם ביקשו לדחות ועכשיו אתם משנים להם את החוק והם כבר לא יהיו זכאים למה שהם היו זכאים קודם.
<שגית אפיק: זה תיקון שהוועדה כאן עשתה.
<ליאת גרבר: אם יש הסכמה ואנחנו משאירים את הנקודות לשנה, אין בעיה כי הם יוכלו לבחור את השנה הזאת או בתום הלימודים או בתום ההתמחות.
<שגית אפיק: במקום שליש שנים שהם היו זכאים להן בזמן שהם בחרו.
<ליאת גרבר: לא, לא שלוש.
<ליאת גרבר: זה לא היה שלוש שנים.
גילה גמליאל: היו להם שלוש שנים, בתום ההתמחות עוד שלוש שנים.
<שגית אפיק: אתם סבורים – גם משרד המשפטים – שאין פה פגיעה באנשים האלה.
גילה גמליאל: ההתאחדות יכולה להגיש על זה בג"ץ.
<ספי זינגר: כל מה שצריך לבדוק לזה שזה שהוא דחה בשנה, לא יביא אותו למצב גרוע יותר.
<שגית אפיק: מזה שהוא מקביל לו.
<ספי זינגר: מזה שמקביל לו שכבר דחה.
<שגית אפיק: אתם אומרים שלא ייגרע מצבו, אבל ייגרע מצבו לעומת החוק שהיה חל עליו כשהוא בחר.
גילה גמליאל: החוק שאתם מדברים עליו יחול מכאן והלאה, אבל יש את אותם אנשים שהיה ידוע להם שיגיעו להם שלוש שנים לעתיד לבוא, עכשיו אתם אומרים להם שתגיע להם רק שנה, שזה לא בסדר.
גילה גמליאל: כאן כן ניתנה להם הזכות לפני ההתמחות.
<ליאת גרבר: השאלה אם אפשר להחיל את זה רק על סטודנטים שסיימו לימודים בשנה האחרונה.
<יונתן רגב: אם ישתנה החוק, זה לא שאיבדתי עכשיו זכאות לשלוש שנים כי התחלתי בשנה הראשונה.
<יונתן רגב: נלך לצורך העניין להצעה של הביטול שהגיע אליכם מראש ולא לפשרה.
<יונתן רגב: אם אני בסוף השנה השנייה של הזכאות שלי ועכשיו ביטלתי, אני לא מקבל את השלישית.
<יונתן רגב: זה לא ברגע שהתחלתי לקבל אוטומטית את השלוש.
<יונתן רגב: לכן לא מתעוררת כאן בעיה.
<יונתן רגב: מצבו זהה למצבו לו לא היה דוחה את השנה הזאת.
בועז טופורובסקי: זה נוגע גם להנדסאים?
<אורי רשטיק: לפי החוק.
<אורי רשטיק: חצי נקודת זיכוי גם להנדסאים.
<שגית אפיק: זה גם ללימודי מקצוע.
<עופר מנירב: אני חושב שיש כאן פגיעה רטרואקטיבית.
<עופר מנירב: אדם שהתחיל ללמוד ונמצא במסלול ויודע שיקבל נקודות זיכוי בסיומו, אי אפשר לפגוע בו עכשיו ולא לתת לו.
<עופר מנירב: לדעתי אי אפשר להשאיר את זה כך.
<עופר מנירב: זאת פגיעה רטרואקטיבית ואסור לעשות את זה.
<עופר מנירב: בהנחה שלא יפגעו רטרואקטיבית, אין שום משמעות לתיקון בכלל משום שבכל מקרה נותנים שנה אחת, בכל מקרה 2014 וזה לא ישפיע על התקציב ולו בשקל אחד משום שיקבלו את נקודת הזיכוי.
<עופר מנירב: למה להעביר את החקיקה עכשיו, למה דנים בזה עכשיו בדקה ה-99 כאשר אין לתיקון כמו שהוא אין השפעה תקציבית בשקל אחד?
<עופר מנירב: לא מבין את זה.
<שגית אפיק: כי הם רוצים להחיל את זה מ-2014.
<עופר מנירב: זה לא יחול ב-2014.
<עופר מנירב: נקודת הזיכוי ממילא מגיעה להם.
<עופר מנירב: נקודת זיכוי תהיה.
<עופר מנירב: הווה אומר שב-2014 הם יקבלו בדיוק כמו המצב היום.
<עופר מנירב: זה רק ישפיע על 2015, אלא אם רוצים לפגוע רטרואקטיבית בהטבה לאלה שהתחייבו לתת להם שהם עכשיו צריכים לקבל את השנה השנייה ולא ייתנו להם.
גילה גמליאל: אבל זאת הוראת שעה.
<עופר מנירב: לדעתי זה רטרואקטיבי.
<עופר מנירב: אדם שהתחיל ללמוד וידע שמגיע לו משהו מסוים, סיים את הלימודים שלו, עכשיו באים לפגוע בו ולדעתי זאת פגיעה רטרואקטיבית.
<עופר מנירב: אני משער שמשרד המשפטים בזמן האחרון מוצא פתרון לכל הדברים והוא ימצא גם לזה.
<ספי זינגר: השאלה הזאת עולה הרבה פעמים.
<ספי זינגר: דיברנו על זה כמה פעמים בוועדה.
<ספי זינגר: זה לא רטרואקטיבי אלא זה פרוספקטיבי.
<עופר מנירב: אני מציע לסטודנטים ללכת לבג"ץ משום שזה רטרואקטיבי והגיע הזמן לבדוק את זה אחת ולתמיד.
<שגית אפיק: ביחס לסטודנטים שבזמן שהם למדו היה חוק מסוים, אבל מי בחר את שנת ההתמחות, אתה לא יכול לומר שזה פרוספקטיבי לגביו.
גילה גמליאל: רק על המקרה הזה דיברנו.
<ספי זינגר: צריך לחלק את התשובה לשניים.
<ספי זינגר: לגבי מי שסיים לימודים וקיבל שנה והחוק החדש יחול עליו, הוא פרוספקטיבי והוא לא בעיה.
<ספי זינגר: הבעיה התעוררה, כפי ששגית העלתה, כשמישהו שהוא בחר ובגלל שהוא בחר לדחות את זה לשנה, בעצם הוא יינזק.
<ספי זינגר: גם בנוסח הקודם זה לא באמת פגע.
<ספי זינגר: במצב החדש זה בין כה וכה לא מעורר בעיה כי בין כה וכה יש לו את השנה.
גילה גמליאל: אבל זאת שנה במקום שלוש שנים.
<שגית אפיק: מי שמקביל לו יקבל שנתיים.
גילה גמליאל: תגישו בג"ץ.
גילה גמליאל: מגיעות לו עוד שנתיים שהוא לא יקבל.
<שגית אפיק: הוא יקבל שנתיים ולכן הוא נפגע.
<עופר מנירב: זה עניין שלכם אבל חבל שאתם מסכימים לזה.
<עופר מנירב: לדעתי אתם צריכים לעמוד על דעתכם.
גילה גמליאל: אני מסכימה אתך.
<עופר מנירב: אין בזה שום דבר.
<עופר מנירב: עושים את זה בדקה ה-99.
<ספי זינגר: אם הוא בחר לעשות את זה ב-2013, תהיה לו רק את 2013 ולא את 2014.
<ספי זינגר: מי שבחר לדחות את השנה, תהיה לו רק 2014.
<ליאת גרבר: מי שעכשיו לומד ויש לו עוד שנה, הוא לא יקבל בשנה הבאה.
<ספי זינגר: זה שקיבל שנה, לא מקבל עוד שנה.
<ספי זינגר: הפשרה מדברת על שנה לאחר התואר.
<עופר מנירב: פגעת בו רטרואקטיבית.
<עופר מנירב: תגיד שמונה פעמים, אבל עדיין אתה פוגע בו רטרואקטיבית.
<שגית אפיק: הוא עשה התמחות ב-2012, קיבל בהתמחות שנה?
<ספי זינגר: בהתמחות לא.
גילה גמליאל: בסוף ההתמחות.
<שגית אפיק: הוא יכול או אחרי הלימודים או אחרי ההתמחות.
<ליאת גרבר: אם הוא בחר לא לדחות.
<שגית אפיק: אם הוא בחר לא לדחות, הוא קיבל שנתיים.
<ספי זינגר: הוא קיבל את 2013.
<ספי זינגר: החוק הזה יגרום לכך שהוא לא יקבל.
<שגית אפיק: החוק עבר ב-2012, אז הוא קיבל ב-2012.
<שגית אפיק: אתם קוטעים לכולם באמצע ובעיניכם אין כאן שום רטרואקטיביות.
<ספי זינגר: זה פרוספקטיבי.
<שגית אפיק: אפשר להחיל את זה על מי שסיים את לימודיו בשנה מסוימת וזה עושה לך קצת יותר נקי וקצת יותר שקט.
<ספי זינגר: אני לא רואה את זה כך.
ניסן סלומינסקי: זה ייבדק משפטית.
משה גפני: אני חושב שצריך לבטל את זה.
גילה גמליאל: מדברים על הסכום המסכן הזה של ה-110 מיליון שקלים שגירדתם בהסכם הזה.
<עופר מנירב: וגם הם לא ב-2014.
<עופר מנירב: זה לא ב-2014.
גילה גמליאל: נגיע אולי ב-2015.
<עופר מנירב: אבל עד 2015 יש לנו עוד זמן.
<יונתן רגב: אמרה חברת הכנסת שפיר שאנחנו פוגעים בסטודנטים ושמי שמרוויח מהפשרה, זה האוצר.
<יונתן רגב: אין לנו שום רצון להרוויח מהעניין הזה.
<יונתן רגב: אני לא בריב עם מישהו כאן שאני רוצה לנצח אותו.
<יונתן רגב: הלוואי שיכולתי להמשיך – גם בהקשר לדיון הקודם של חוק עידוד – ולעשות את הדברים הכי תחרותיים והכי טובים, אבל יש גם אילוצים.
<יונתן רגב: את זה צריך להבין.
<יונתן רגב: אין לי רצון לפגוע במערכת ההשכלה הגבוהה.
<יונתן רגב: מערכת ההשכלה הגבוהה מקבלת תקציבים מאוד גבוהים ותוספות והממשלה הצליחה לא לפגוע בה.
סתיו שפיר: מדברים כאן על בוגרי תואר.
<יונתן רגב: אני עדיין אומר שאין כאן שום רצון לפגוע יותר או לפגוע פחות.
<יונתן רגב: היינו שמחים לפגוע בכולם כמה שפחות.
ניסן סלומינסקי: לפי החוק זה רלוונטי?
<שגית אפיק: לפי החוק זה רלוונטי.
ניסן סלומינסקי: אם זה רלוונטי, מה אתם רוצים?
ניסן סלומינסקי: מגיעים לפשרה.
ניסן סלומינסקי: החוק שהובא הוא רלוונטי.
גילה גמליאל: איך הפשרה עוזרת לתקציב של השנה הזאת, של 2014?
ניסן סלומינסקי: היא לא עוזרת.
גילה גמליאל: אם זה לא עוזר ואנחנו עושים זאת כהוראת שעה, שיורידו את הסעיף הזה.
ניסן סלומינסקי: אז יישאר החוק.
גילה גמליאל: שיורידו בכלל את הסעיף הזה.
ניסן סלומינסקי: מורידים את הסעיף רק כנגד הצעת החוק.
ניסן סלומינסקי: יש חוק והחוק הזה הוא רלוונטי כי לפי החוק, אם הוא מתקבל, זה נפסק עכשיו ולא יהיה ב-2014.
גילה גמליאל: יש לי שאלה אחרת לסדר.
גילה גמליאל: במידה ואתם הסכמתם לבוא למהלך שמדבר על זה שהשנה הראשונה בתואר ראשון ושני לא תהיה בתוקפה, מה ההכנסה לתקציב 2014?
<יונתן רגב: אני אגיד שלא הייתה לנו כל הסכמה על הוראת השעה.
<יונתן רגב: נתחיל מזה.
<יונתן רגב: אנחנו מדברים כאן על הכנסה שהיא פרמננטית.
<יונתן רגב: דבר נוסף.
<יונתן רגב: הכנסה ל-2014 מכל הסטודנטים שקיבלו כבר שנה אחת וכאן מפסיקה להם ההטבה.
<עופר מנירב: זה הרטרואקטיבי.
<יונתן רגב: זה לא רטרואקטיבי.
<עופר מנירב: אם תגיד עוד פעם לא רטרואקטיבי, זה לא יפתור את הבעיה.
<יונתן רגב: אם אני סיימתי תואר ראשון ב-2011, קיבלתי ב-2012 ואני מקבל ב-2013 אבל אני לא אקבל ב-2014 לדוגמה.
גילה גמליאל: מה הסכום שאתם צופים לקבל?
גילה גמליאל: כמה כסף?
<יונתן רגב: ההכנסה, לאור הפשרה שהושגה, היא 120 מיליון שקלים במקום 190 מיליון.
<עופר מנירב: לא יכול להיות.
<עופר מנירב: כבודו, לא יכול להיות.
<עופר מנירב: באחוזים זה לא יכול להיות.
<עופר מנירב: אין מה לעשות, בחשבון זה לא יכול להיות 120 מיליון.
<יונתן רגב: אני חולק על דעתך.
<יונתן רגב: אני יכול להראות לך את החשבון.
<עופר מנירב: אני אשמח לראות את הנייר.
משה גפני: עופר, כמה לפי דעתך?
<עופר מנירב: מקסימום מאה מיליון.
<עופר מנירב: מקסימום.
<עופר מנירב: שיראו לי את הנייר של ה-120 מיליון.
ניסן סלומינסקי: תקריאי.
<שגית אפיק: את מקריאה איזשהו הסדר חדש, לא מה שמופיע בהצעה.
<ליאת גרבר: מה שאני מקריאה זה שתינתן נקודת זיכוי אחת למסיימי תואר ראשון וחצי נקודת זיכוי למסיימי תואר שני למשך שנה אחת.
<שגית אפיק: במקום כמספר שנות התואר האקדמי.
גילה גמליאל: וכל הסיפור הזה הוא על מאה מיליון שקלים.
<ליאת גרבר: למשך שנה אחת גם לתואר ראשון וגם לתואר שני.
<ליאת גרבר: הוא יוכל לבחור אם לנצל אותה בשנת המס שלאחר סיום הלימודים או בשנת המס שלאחריה.
<שגית אפיק: תקריאי ואחר כך תעבירי נוסח.
<ליאת גרבר: בסעיף 40(ג), בסעיף קטן (ב) במקום הסיפה החל במלים "במספר שנות מס" יבוא "במשך שנת מס אחת".
<ליאת גרבר: בסעיף קטן (ג1) במקום "נקודות" יבוא "נקודה", במקום "יובאו" יבוא "תקופה".
<ליאת גרבר: בפסקה (2), בכל מקום המילה "החל" – תימחק.
<ליאת גרבר: אחרי "לימודיו לתואר ראשון" יבוא "או בשנת המס שלאחריה", המלים "ובמספר ועד ראשון" – יימחקו, ובמקום "למשך שתי שנות מס" יבוא "למשך שנת מס אחת", ואחרי "שלישית" יבוא "או בשנת המס שלאחריה".
<שגית אפיק: אנחנו לא שומעים וגם לא קיבלנו נוסח כתוב.
<שגית אפיק: קצת קשה לעקוב אחריכם בימים האלה.
<ליאת גרבר: גם לנו.
גילה גמליאל: איך אתם מסכימים?
<שגית אפיק: היינו צריכים לא להסכים.
ניסן סלומינסקי: היינו נשארים בלי פשרה?
גילה גמליאל: לא, היינו מורידים את זה.
<עופר מנירב: כבודו, לא היית מקריא את זה וזה היה הכי פשוט.
גילה גמליאל: זאת באמת זילות של הוועדה.
ניסן סלומינסקי: על הרבה דברים אפשר להגיד כך, אבל הפן השני היה שזה היה נשאר.
גילה גמליאל: איך אנחנו יכולים להתייחס למשהו שהיא מקריאה?
גילה גמליאל: באמת, יש גבול לכל תעלול.
ניסן סלומינסקי: הסבירו את העקרונות.
גילה גמליאל: מילא אני, אני סומכת על שגית שהיא תמיד שמה לב לניואנסים מבחינת הוועדה.
ניסן סלומינסקי: הסבירו את זה ודיברו על זה.
ניסן סלומינסקי: אם לא יהיה זה, יישאר החוק הקיים ואם כן, מה עשינו?
גילה גמליאל: יכולים גם להצביע נגדו.
ניסן סלומינסקי: יש חוקים אחרים שהיית רוצה להצביע נגדם.
<ליאת גרבר: בסעיף 40ד(א) בסעיף קטן (ב), במקום הסיפה החל במלים "במספר שנות מס" יבוא "במשך שנת מס אחת".
<ליאת גרבר: בסעיף קטן (ג), המילה "החל" –תימחק ואחרי "לימודיו" יבוא "או בשנת המס שלאחריה".
<שגית אפיק: את התחולה אתם לוקחים מהחוק הקיים?
<שגית אפיק: לא תחילו את זה על יחיד שסיים לימודיו אלא פשוט בשנת מס?
<שגית אפיק: איזה עמוד?
<ליאת גרבר: עמוד 693 להצעת החוק, סעיף 42(ב) פסקה (5).
<ליאת גרבר: סעיפים 40ג עד 40ד לפקודה, כנוסחם בסעיף 40(11) ו-(12) לחוק זה.
<ליאת גרבר: נתקן אחר כך את מספרי הפסקאות.
<שגית אפיק: מה תהיה התחילה?
<ליאת גרבר: הוראות סימן זה יחולו על הכנסה שהופקה ונצמחה ביום תחילתו של חוק זה.
<שגית אפיק: לא ביום תחילתו, מ-1 באוגוסט אתם מחילים?
<ליאת גרבר: סליחה.
<ליאת גרבר: תחילתן של הוראות כמפורט להלן ביו כ"ט בטבת התשע"ד (1 בינואר 2014) והן יחולו על הכנסה שהופקה או נצמחה ביום האמור ואילך.
<משה אשר: יש נושא קטן אחד שהוא לטובת האזרחים, הקטנת העיצומים והקנסות.
ניסן סלומינסקי: לא, אני לא יכול.
<משה אשר: ברשותכם.
גילה גמליאל: לא מאשרים.
גילה גמליאל: הישיבה הייתה אמורה להינעל בשעה 14:00.
ניסן סלומינסקי: תשבו קודם כל עם שגית.
<שגית אפיק: גם התיקונים של חמי"ז וחנ"ז לא נכנסו.
<משה אשר: ולגבי העיצומים?
<שגית אפיק: אנחנו צריכים לנעול את הישיבה בשעה 14:00.
<שגית אפיק: ידעתם את זה גם אתמול.
ניסן סלומינסקי: הנושא הראשון שעל סדר היום הוא החלק המילולי, משרד הרווחה, הערה לעניין התקשרויות.
<עידו בן ששון: הסבר קצר.
<עידו בן ששון: משרד הרווחה בעצם מספק שירותים שונים לאוכלוסיות רווחה כמו למשל מעונות למפגרים, לבעלי מוגבלויות, כאשר אלה הם שירותים שניתנים לאורך תקופה ארוכה.
<עידו בן ששון: בגלל מגבלות התקציב, ההתקשרות מנוהלת לפי שנת תקציב על בסיס מזומן.
<עידו בן ששון: לכן בהתאם לחוק התקציב, המשרד לא יכול לבצע את ההתקשרויות האלו כביכול מעבר לשנה.
<עידו בן ששון: כדי להסדיר את העיוות הזה גם מול הספקים שצריכים איזושהי רמה של ודאות וגם מול המשרד עצמו שהארכה של התקשרות כזאת כל שנה מחייבת בירוקרטיה, התייעצנו עם היועץ המשפטי במשרד האוצר והוא הציע שבמסגרת חוברת התקציב של משרד הרווחה נכניס משפט שאומר שהמשרד מבצע התקשרויות לקבלת שירותים שונים לאוכלוסיות רווחה בהתאם לחובות המשרד, כך שבפועל מדובר בהתקשרויות ארוכות טווח, למרות שהתקציב להתקשרויות אלו מנוהל על בסיס מזומן לשנת התקציב.
<עידו בן ששון: בגלל טעות טכנית זה לא נכנס לחוברת התקציב של משרד הרווחה וכשהעלינו את זה, הציעו שנכניס את זה במסגרת אחד הדיונים של אישור חוק התקציב בוועדת הכספים ונאשר את זה.
ניסן סלומינסקי: ההערה הזאת תתפוס עכשיו לכל השנים?
<עידו בן ששון: כן.
אלעזר שטרן: אבל למה אין לה מגבלה של זמן?
<עידו בן ששון: להתקשרויות יש כל הזמן מגבלה של זמן.
<עידו בן ששון: אנחנו מבצעים את ההתקשרויות כל חמש שנים.
ראובן ריבלין: הם לא רוצים שיצטרכו לעשות זאת כל שנה.
אלעזר שטרן: זה אני מבין, אבל לא כתבתם כל כמה זמן כן.
יעקב ליצמן: אני רוצה נייר.
יעקב ליצמן: בלי נייר, אני לא מוכן לדון אפילו.
ניסן סלומינסקי: תסביר עוד פעם על מה מדובר.
<עידו בן ששון: אני אסביר שוב.
<עידו בן ששון: יש התקשרויות שמשרד הרווחה מבצע לשירותי רווחה שונים, כמו למשל מעונות למפגרים או מעונות לבעלי מוגבלויות כשבעצם החוסים באותם מעונות נשארים בהם לאורך שנים ולא לתקופה קצובה של שנה.
<עידו בן ששון: בגלל שמצד אחד למשרד אין הרשאה להתחייב בהיקפים כאלו גדולים – מדובר על היקפים של מיליארדי שקלים - ומצד שני המשרד רוצה ליצור איזושהי התחייבות גם כלפי הספקים וליצור ודאות לתקופה יותר ארוכה של התקשרות וגם מבחינה בירוקרטית לא לעשות תהליך של חידוש ההתקשרויות כל שנה מחדש, כדי למנוע את הסתירה ביחס לחוק יסודות התקציב – אנחנו רוצים להכניס איזשהו ביאור שאומר שהמשרד מבצע את ההתקשרויות לתקופות ארוכות טווח.
<עידו בן ששון: לא מדובר על ללא הגבלה בזמן אלא מדובר על כך שאלו לא התקשרויות לתקופה של שנה.
<שגית אפיק: תן לי להסביר בשתי מלים.
<שגית אפיק: חוק התקציב שאתם מקבלים, השנה הגיע בהצעת חוק כחולה.
<שגית אפיק: זאת השנה הראשונה שהוא הגיע בהצעת חוק כחולה.
<שגית אפיק: הצעת החוק כוללת חלק מילולי שמסביר את תקרות התקציב לשנתיים, לשנת 2013 ו-2014, ולאחר הריכוז מופיעות הטבלאות האלה שאתה מכיר אותן היטב שכוללות את ההוצאה, הוצאה מותנית בהכנסה, הרשאה להתחייב וכולי.
<שגית אפיק: בשנים קודמות היו מגיעות רק חוברות לכנסת והיינו מניחים במליאה רק את החלק המילולי.
<שגית אפיק: השנה משרד האוצר השתפר והניח בפנינו גם הצעת חוק כחולה ויחד עם זה את דברי ההסבר במסגרת החוברת של משרד הרווחה שקיבלתם את זה בארגזים.
<שגית אפיק: מה שהם אומרים זה שיש במשרד הרווחה התקשרויות.
אלעזר שטרן: הרב ליצמן צודק.
אלעזר שטרן: גם את השורה הזאת שהוא עכשיו מקריא, למה אי אפשר לתת לנו בכתב?
<שגית אפיק: אני אסביר.
יעקב ליצמן: שאלה להבנה.
יעקב ליצמן: את בעצם אומרת שמה שרובי שאל זה לא נכון כי ברגע שהניחו את שני הדברים, גם את הכחול וגם את הקופסה, כי גם הקופסה היא חלק.
<שגית אפיק: זה עבר קריאה ראשונה.
<שגית אפיק: בקריאה ראשונה עברה הרשאה להתחייב לשנים 2013 ו-2014.
<שגית אפיק: בא נציג משרד הרווחה ואומר שלהם יש הרשאות להתחייב גם לשנת 2015 ולשנת 2020 כי ההתקשרויות שלהם, למשל במקרה של מעונות, הן ארוכות טווח.
<שגית אפיק: הם אומרים שלאחר התייעצות עם היועץ המשפטי של משרד האוצר הוחלט שכדי לעקוף את המכשול הזה – כיוון שהצעת חוק התקציב היא או לשנה או לשנתיים במקרה הזה – הם יוסיפו הערה בחוברת שאומרת שלמרות שהסכומים כאן הם סכומים לשנתיים, ההתקשרויות שלהם ארוכות טווח.
<שגית אפיק: ההערה הזאת נשמטה מהחוברת ובסופו של דבר היא לא הוקלדה.
יעקב ליצמן: אבל היא כן מופיעה בכחול?
<שגית אפיק: היא לא מופיעה.
<שגית אפיק: בכחול אין דברי הסבר.
יעקב ליצמן: אז רובי צודק.
<שגית אפיק: אני רוצה לשאול ומה היה בשנים קודמות ובשנים של תקציב חד שנתי בהן קיבלתם הרשאה להתחייב לשנה אחת ולא קיבלתם הרשאה להתחייב על התקשרות ארוכת טווח לחמש או לעשר שנים.
ראובן ריבלין: הבקשה שלהם היא בקשה חשובה.
ראובן ריבלין: הבקשה שלהם היא בקשה שאין לי ספק שהוועדה הייתה מקבלת אותה.
ראובן ריבלין: השאלה היא אם הבקשה לא צריכה לבוא מגובית על ידי משרד האוצר שהוא המגיש.
ראובן ריבלין: אתם נציגי הממשלה לעניין זה.
<עידו בן ששון: אני מהאוצר.
ראובן ריבלין: זאת אומרת, זאת בקשה של הממשלה.
ראובן ריבלין: אני מציע להם ללכת על תיקון טעות סופר.
<שגית אפיק: אבל זה לדברי ההסבר בחוברת.
ראובן ריבלין: אני בעד הבקשה אבל שלא יהיה לנו מחר איזשהו דבר שעשינו כאן.
ראובן ריבלין: אם זה על דעת האוצר, בסדר.
ראובן ריבלין: אתם מייצגים את הממשלה.
ראובן ריבלין: צריך למצוא דרך.
ניסן סלומינסקי: הוא אומר שזה רק בדברי ההסבר.
ניסן סלומינסקי: זאת טעות סופר בדברי ההסבר.
<שגית אפיק: השאלה מה קרה בשנים קודמות.
<שגית אפיק: בשנים קודמות נכללה ההערה הזאת?
<שגית אפיק: היא לא נכללה.
<רונן פריצקי: בשנים קודמות ההערה לא נכללה.
<שגית אפיק: ההערה אף פעם לא נכללה.
<רונן פריצקי: אני אסביר מה קרה.
<שגית אפיק: חבר הכנסת ריבלין, ההערה הזאת לא נכללה באף שנה קודמת ולכן השאלה היא מה השתנה.
<רונן פריצקי: מה שהשתנה זה פשוט שעשרות ומאות ההתקשרויות שיש לנו עם בתים לחיים, היינו צריכים להביא כל שנה בקשה לחשב הכללי ולאוצר ולחתום מחדש על הסכמים חדשים.
<רונן פריצקי: זה גורם לעומס בירוקרטי מטורף לחלוטין בהספקת שירותי הרווחה.
<רונן פריצקי: זאת הבעיה.
<שגית אפיק: והשנה אישרו לכם במשרד האוצר שכתוצאה מההערה הזאת אתם תוכלו לעשות את זה?
<רונן פריצקי: נוכל לעשות את זה.
<שגית אפיק: בעצם אתם באים עכשיו בגילוי נאות לוועדה ואתם אומרים לה שהסכום שהיא מאשרת בהרשאה להתחייב, אתם הולכים לעשות התקשרויות בסכומים גבוהים יותר.
<רונן פריצקי: נכון.
<שגית אפיק: ואני מבינה שיש לכם אישור ממשרד האוצר.
<רונן פריצקי: יש לנו אישור ממשרד האוצר וכמובן ההסכמים יהיו תחומים בזמן.
<רונן פריצקי: זה ברור.
ראובן ריבלין: הבקשה אלינו היא בכתב?
<שגית אפיק: יש מייל.
ראובן ריבלין: אני מציע לקבל את הבקשה, אם זה על דעת הממשלה.
<רונן פריצקי: זה על פי היועץ המשפטי של משרד האוצר.
אלעזר שטרן: למה אין כאן זמן?
אלעזר שטרן: גם האוצר שמרשה לכם, אני מכיר גם מדיונים אחרים בוועדת החינוך, אני לא צריך להגיד לכם כמה פטור מחובת מכרזים יש.
אלעזר שטרן: למעשה יש כאן פטור מחובת מכרז.
<רונן פריצקי: לא.
<רונן פריצקי: ממש לא.
אלעזר שטרן: אני אגיד למה אני חושב שכן, כדי שתוכל לענות על השאלה.
אלעזר שטרן: כשאתה אומר התקשרות ארוכת טווח, זה אומר שבשנה אחר כך או בשנתיים אחר כך או בשלוש שנים או אני לא יודע בעוד כמה שנים, אתם הולכים לעבוד עם אותו ספק.
אלעזר שטרן: זאת אומרת, אתה נותן לו פטור ממכרז שנה או שנתיים אחר כך.
אלעזר שטרן: אני מבין את זה, אבל תגידו לכמה זמן.
<רונן פריצקי: אני אסביר.
<רונן פריצקי: אנחנו לא נקבנו בזמן.
יעקב ליצמן: אלעזר, זה ברור לך שזה רק בתקציב.
יעקב ליצמן: זה בא רק לתקציב הנוכחי ולכן זה לא עניין של כמה זמן.
<רונן פריצקי: תנו לי משפט ואני אסביר.
<רונן פריצקי: זה לא מונע מאתנו את חוק חובת המכרזים.
<רונן פריצקי: אנחנו עושים מכרז למשל לבתים לחיים עכשיו לטיפול באוכלוסיית המפגרים.
<רונן פריצקי: אנחנו עושים את זה נקוב לחמש שנים.
<רונן פריצקי: אין כאן פטור מחובת מכרזים.
<רונן פריצקי: בכל מקום, לגבי ילדים ונוער, אנחנו עושים התקשרויות לשלוש שנים.
<רונן פריצקי: דהיינו, אין כאן פטור מחובת מכרזים.
<רונן פריצקי: קובעים התקשרויות פעם בשלוש שנים או פעם בחמש שנים.
<רונן פריצקי: אנחנו לא רוצים לתחום את זה בזמן כי כל נושא הוא משהו אחר כאשר המקסימום הוא חמש שנים.
<רונן פריצקי: אנחנו לא רוצים לגרום למצב שכל שנה זה יחזור שוב.
<שגית אפיק: שקלתם לתקן את חוק יסודות התקציב?
<שגית אפיק: בעצם הבעיה שלכם נובעת מזה שחוק יסודות התקציב לא מאפשר לכם לעשות את זה.
<רונן פריצקי: גם זה נשקל, אבל זה היה הליך הרבה יותר מסובך.
אלעזר שטרן: ואיך אני יכול לדעת שארוכת טווח זה לא לעשרים שנים?
<רונן פריצקי: כי מהבחינה הזאת אין כאן תיקון לחוק חובת המכרזים.
<רונן פריצקי: אנחנו כפופים לחוק חובת המכרזים ללא שום קשר.
<רונן פריצקי: אנחנו ממשיכים לבצע התקשרויות על פי חוק חובת המכרזים.
<רונן פריצקי: זה מאפשר לנו רק לא לעשות את זה כל שנה אלא כל תקופות קצובות בזמן.
<שגית אפיק: חבר הכנסת שטרן, הבעיה שלהם היא עם חוק יסודות התקציב, כיוון שסעיף 6 לחוק יסודות התקציב קובע שהממשלה רשאית להתחייב בשנת כספים בגבולות הסכומים הנקובים בהרשאה להתחייב בתוכניות שבחוק התקציב לאותה שנה.
<שגית אפיק: הם רוצים להתחייב בסכומים גבוהים יותר.
<שגית אפיק: לדעתי אתם חייבים לתקן את זה בחוק יסודות התקציב.
<שגית אפיק: אי אפשר שכל שנה תבואו אלינו עם ביאור כזה.
יעקב ליצמן: יש לי הצעה.
יעקב ליצמן: היות ומדובר על דברי ההסבר, אני מציע שנאשר את זה, בתנאי שהוא מביא לנו את ההסבר בכתב עד מחר.
ניסן סלומינסקי: יש את ההסבר בכתב.
יעקב ליצמן: אם הוא לא יביא, אנחנו נוכל לעשות רביזיה.
ניסן סלומינסקי: יש את דברי ההסבר.
ניסן סלומינסקי: חנן, גם אם נאשר את זה עכשיו, נרצה שלהבא תתקנו את זה באופן מסודר.
<רונן פריצקי: נתקן באופן מסודר.
<רונן פריצקי: אני מסכים לגמרי.
יעקב ליצמן: יכול להיות שהתיקון צריך להיות הרבה יותר גדול.
<שגית אפיק: צריך לעשות תיקון בחוק יסודות התקציב.
ניסן סלומינסקי: אני מציע לאשר את זה בדברי ההסבר כטעות סופר.
<שגית אפיק: כהבהרה שמבקש משרד הרווחה בהסכמת משרד האוצר לדברי ההסבר של חוק התקציב.
ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, תתחילו לעבוד על תיקון יותר מסודר.
ניסן סלומינסקי: שיהיה בהצלחה.
יצחק כהן: אדוני היושב ראש, אותם אנשים משתתפים בדיוני הוועדה.
יצחק כהן: אני מקווה שלא יחליפו אותם לקראת ההצבעות.
ראובן ריבלין: כל השאר נכנסים מפעם לפעם, אומרים שורה והולכים.
ראובן ריבלין: דרך אגב, כל שורה מתפרסמת.
ניסן סלומינסקי: אני ממש לא מבין על מה אתם מדברים.
יעקב ליצמן: אחר כך שר האוצר עולה על הבמה ומצטט מי היה בדיון.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, יש לנו יום ארוך ואנחנו לא רוצים להשאיר שום דבר למחר.
משה גפני: מחר ערב ט' באב.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נבדוק עד איזו שעה עובדת הכנסת.
ניסן סלומינסקי: נמסר לי שהעובדים עובדים עד 4:00.
משה גפני: זה עכשיו דבר חדש.
משה גפני: זה לא היה בזמן של רובי ריבלין.
משה גפני: עובדים לא עבדו עד 4:00 בערב ט' באב.
יצחק כהן: זה כי רובי איש ירושלים.
ראובן ריבלין: לא, הייתה לנו הסכמה עם כולם.
משה גפני: לא עבדו עד 4:00.
משה גפני: אם זה היה כך, היה צריך להודיע.
ניסן סלומינסקי: בין 2 ל-3.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נבדוק ונראה.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, בואו נתחיל.
ניסן סלומינסקי: אנחנו עוברים לפרק מסים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מתחילים בסעיף 43(1)(ב), חוק מיסוי מקרקעין, תושב חוץ.
שגית אפיק: עמוד 695, סעיף 43(1)(ב) להצעת החוק, הוספת הגדרה של תושב ישראל לחוק מיסוי מקרקעין.
משה אשר: בוקר טוב לכולם.
משה אשר: אני אתן את הרקע.
משה אשר: בפעם שעברה דנו במודל מיסוי דירות ההשקעה, דירות המגורים להשקעה, וביקשנו להחריג את תושב החוץ, גם לעניין מס רכישה לדירה יחידה, ההקלות לדירה יחידה, וגם לעניין מס השבח.