GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חן בר יוסף: היא מהווה שינוי מהותי במשק.
<ערן יעקב: אנחנו לא משנים כלום ממה שקיים היום.
<ערן יעקב: דווקא בגלל הדיון ונאמר מה שהיה כאן קודם, הבאנו שינויים קטנים.
<ערן יעקב: אנחנו לא משנים כאן את החוק.
<ערן יעקב: זה יהיה בעתיד ונביא את זה בצורה מסודרת.
<ערן יעקב: אנחנו לא עושים שינוי.
<חן בר יוסף: שהוועדה תדע שאישור המנהל כבר ניתן.
<חן בר יוסף: זה לא שאישור המנהל יינתן.
<איריס ויינברגר: קיים היום.
<איריס ויינברגר: אישור לייצור לפי החוק הקיים ואותו אישור יהיה גם לגבי החוק הזה.
יעקב ליצמן: אתה העלית את זה בדיון קודם?
<חן בר יוסף: דיברנו אתם השבוע.
<איריס ויינברגר: ואנחנו התחייבנו אותו הדבר.
<איריס ויינברגר: אמרנו את אותו הדבר.
יעקב ליצמן: אני רוצה את הפרוטוקול.
<שגית אפיק: הוא רוצה שזה ייאמר לוועדה.
ניסן סלומינסקי: הם אמרו שהם עומדים להגיש הצעה בהמשך, הצעה לשינוי.
ניסן סלומינסקי: כרגע הם לא הולכים על שינויים רדיקליים אלא רק לדברים יותר ממוקדים.
ניסן סלומינסקי: הם יכינו יחד אתם שינוי.
יעקב ליצמן: זה יהיה בחוק ההסדרים הבא.
קטן יבוא: "(א1) נעשה שימוש בדלק בתוך מקום ייצור או אתר אחסון, ישלם את הבלו מי שעשה בו שימוש ביום השימוש בדלק".
קטן יבוא: הסעיף הוא סעיף שיש בו שינוי לעומת המצב הקיים, סעיף (א1).
קטן יבוא: כאן אנחנו מעוניינים לחייב.
קטן יבוא: ימוש עצמי כאשר מקום ייצור שמייצר דלקים עושה שימוש עצמי בדלק אותו הוא מייצר, את זה אנחנו מעוניינים לחייב אבל הייתה בקשה של היצרנים שקיים דלק מיוחד, גז מיוחד שיוצא בתהליך הייצור והוא אפילו לא נאגר והוא מוזרם ישירות לתהליך הייצור ואי אפשר, אפילו מבחינה מעשית, לחייב אותו.
קטן יבוא: כמו שאתם יודעים, המבנה של חוק הבלו הוא שיש חיוב על הכול ויש פטור בצו הבלו על דלק (פטור) לגבי תהליכי ייצור וכולי.
קטן יבוא: את אותו גז ספציפי שפנו אלינו לגביו החברות, אנחנו נפטור במסגרת צו הבלו על דלק (פטור).
קטן יבוא: אנחנו כרגע מחייבים שימוש עצמי של דלק ואנחנו קובעים אותו כחייב.
קטן יבוא: זאת אומרת, אם למשל מחר יצרן דלק לוקח בנזין ואתו מניע את המכוניות שלו, זה יהיה חייב בבלו.
ראובן ריבלין: אני הבנתי שהסעיף הזה הוא כל כך מרכזי שכאשר אחת מחברות הדלק מוציאה ממקום הייצור את הדלק החוצה, וכדי להוציא את הדלק החוצה היא צריכה למלא בנזין במכונית, הסעיף הזה חל עליה.
ראובן ריבלין: ברצינות?
ראובן ריבלין: עד היום הם היו יכולים להוציא דלק בלי לשלם את הבלו?
ראובן ריבלין: תמשיכי בהסברים שלך ואל תלמדי אותי משפטים לפני שאני לא מבין את המלים.
ראובן ריבלין: כך אני למדתי.
ראובן ריבלין: קודם אני רוצה להבין את המלים ואחר כך את המשפטים.
ראובן ריבלין: תקראי את החוק.
ראובן ריבלין: נעשה שימוש בדלק בתוך מקום הייצור.
ראובן ריבלין: אני מבין שיש מקום שבו אנחנו גם עושים את המלט וגם עושים את הדלק וכל מיני דברים וכך אנחנו רוצים לחסוך בלו ולכן אנחנו מוציאים מוצר שהדלק לא יצא ואנחנו רוצים להתחמק ממס.
ראובן ריבלין: את זה אני מבין אבל אם מדובר כאן באמת באותן כמויות שוליות לחלוטין, נגיד עובדים 500 עובדים במקום וכולם ממלאים דלק בלי בלו.
<ערן יעקב: זה לא שם.
<ערן יעקב: ממש לא.
ניסן סלומינסקי: היא הסבירה משהו אחר לחלוטין.
ראובן ריבלין: היא הסבירה אבל לפני שהיא הסבירה מה כתוב שם.
ראובן ריבלין: תסבירו לי מה הכוונה.
ראובן ריבלין: אני המחוקק ואחר כך יצטטו את כוונתי.
ראובן ריבלין: אני רוצה לדעת מה הכוונה.
<ערן יעקב: בסוף בית זיקוק רוכש כדי לייצר תזקיק והוא צריך להשתמש באנרגיה.
<ערן יעקב: לצורך כך הוא רוכש אנרגיה כזאת ואחרת.
<ערן יעקב: עד לא מזמן האנרגיה הייתה שונה, לאחרונה חלק גדול מהאנרגיה שמשתמש בה בית הזיקוק היא בעיקר בגז הטבעי כחלק מתפעול תהליך הייצור שלו.
<ערן יעקב: בתוך תהליך הייצור, כשהכוונה כאן לשימוש עצמי, אמרנו שאם הוא עושה שימוש בדלקים שהוא מייצר אותם, בתזקיקים שלו לתוך תהליך ייצור, מן הסתם הם חייבים במסים.
<ערן יעקב: זה אומר שאת אותו גז טבעי שהוא רוכש, הוא משלם עליו בלו.
<ערן יעקב: אם מחר הוא רוצה להפיק את זה באמצעות מזוט, אותו מזוט שהוא ירכוש, הוא ישלם עליו בלו בדומה לכל מפעל תעשייתי אחר.
<ערן יעקב: כל מה שהוסיפה איריס הוא שהייתה דרישה, באו אותן חברות, בתי הזיקוק, ואמרו שבתוך התהליך נוצר גז מפעלי כזה ואחר.
ראובן ריבלין: לא צריך לחסום שור בדישו.
ראובן ריבלין: למה זה לא חל?
<ערן יעקב: אני אומר.
<ערן יעקב: קיים גז מפעלי כזה ואחר שנוצר כתוצאה מתהליך הייצור והם לצורך יעילות, או כדי שזה לא ייפלט לאטמוספרה, משתמשים בו כחלק מהאנרגיה שלהם בסוג גז כזה ואחר, לא נלאה את הוועדה, שהמשמעות שלו היא שזה גז לא סחיר, אי אפשר לסחור בו, אי אפשר למכור אותו מחר בבוקר לצד שלישי, אבל הם כן עושים בו שימוש לצורך חסכון באנרגיה מבחינתם.
<ערן יעקב: קיבלנו את העניין הזה ואמרנו שנחריג את זה ואני אומר איך אמרנו שנחריג את זה.
<איריס ויינברגר: אם תחריגו את זה בשביל תהליך ייצור שהוא מזוט, זה תהליך ייצור שהוא מובנה בתוך אתר האחסון.
<ערן יעקב: אם לדוגמה הוא רכש מזוט, אמרתי את זה קודם, לצורך השימוש הזה, הוא ישלם עליו בלו.
<ערן יעקב: כל תהליך שבו הוא עושה שימוש בדלקים ליצירת אנרגיה שהוא חיצוני, ישלם עליו בלו.
<ערן יעקב: אם תוך כדי התהליך עצמו, מעצם התהליך עצמו שהוא מייצר את התזקיק נוצר שיורי, נוצר גז מפעלי כזה ואחר, נאפשר את הדבר הזה ללא תשלום בלו ונעגן את זה בצו הפטור, שזה המקום הנכון לעשות את זה.
<ערן יעקב: לא בחקיקה.
<ערן יעקב: נעגן אותו בצו הפטור ונביא את זה ביחד.
<שגית אפיק: מה זה ביחד?
<שגית אפיק: צו הפטור הוא באישור ועדת הכספים.
<שגית אפיק: מתי תביאו?
<שגית אפיק: עם החקיקה?
<שגית אפיק: עם ההצבעות כאן בעוד יומיים?
<שגית אפיק: היושב ראש יקיים הצבעות על הצעת חוק ההסדרים ואפשר יהיה להצביע גם על צו הבלו.
<שגית אפיק: זה יגיע ביחד ואפשר יהיה להצביע.
<ערן יעקב: בדיוק.
<שגית אפיק: עד שלא יהיה החוק, אי אפשר יהיה להפעיל את אותו צו.
<שגית אפיק: כיוון שזה באישור הוועדה, הוועדה תוכל לאשר.
ראובן ריבלין: אי אפשר להוציא צו בלי חוק.
ראובן ריבלין: זה הדבר היחידי שאני מבין.
ניסן סלומינסקי: חן, רצית להוסיף משהו.
ראובן ריבלין: אני לא מבין למה אתם צריכים את זה.
ראובן ריבלין: תבואו ותקבעו שכל דלק שנכנס לארץ ומשווקים אותו או משתמשים בו, חייב בכלו.
<איריס ויינברגר: אבל בתוך מקומות הייצור אין חיוב.
<איריס ויינברגר: אני חייבת להגיד שהחקיקה הזאת עכשיו שמונחת כאן היא חקיקה אחרי שעשינו מחקר אמיתי.
<איריס ויינברגר: עורך דין גיא גולדמן עשה מחקר אמיתי לגבי החקיקה שקיימת בעולם.
<איריס ויינברגר: בחקיקה שקיימת בעולם שמסדירה את הנושא הזה של הבלו, הדלקים, אנחנו כאן לא שונים וכולי, יש חקיקה ספציפית שאומרת במפורש ששימוש עצמי מחויב בבלו.
<איריס ויינברגר: שימוש עצמי.
<איריס ויינברגר: בגלל שהדלק, מועד החיוב שלו הוא המועד הפיזי של ההוצאה, לכאורה כאשר זה בתוך מקום ייצור, אפשר להשתמש בו.
<איריס ויינברגר: נכון, זה נראה הזוי, אבל זאת המציאות.
<איריס ויינברגר: לכן אנחנו רוצים לקבוע במפורש שגם אם יש שימוש שהוא בתוך מקום הייצור, אפילו שזה לא יצא, זה חייב.
ניסן סלומינסקי: חן, בבקשה.
<חן בר יוסף: שתי נקודות.
<חן בר יוסף: האחת, לעניין הכמויות.
<חן בר יוסף: באמת ערן הזכיר שבשנה האחרונה נחשפנו לזה כשהייתה בעיה בגז הטבעי.
ניסן סלומינסקי: רובי, תראה דוגמה.
ניסן סלומינסקי: שאלת שאלה, רוצים להסביר לך אבל זה כאילו לא מעניין, כאילו אתה תגיד את הדברים שלך ולא תשמע תשובה.
ראובן ריבלין: אני מבקש מהאופוזיציה לא לדבר עם הקואליציה.
ראובן ריבלין: אני מקבל את ההערה שלך.
ראובן ריבלין: היושב ראש צודק.
<חן בר יוסף: שני נושאים.
<חן בר יוסף: האחד, לעניין העקרוני שהוא נכון.
<חן בר יוסף: אין שום סיבה באמת שאם שורפים מזוט בבית זיקוק ולא שילמו עליו בלו עד היום, שלא יתחילו לשלם עליו כמו בכל מפעל אחר.
<חן בר יוסף: הנקודה השנייה שכבר הוזכרה, הנושא של גזים תהליכיים, שבאמת ראוי לפטור אותה.
<חן בר יוסף: יש עוד נקודה שאנחנו הזכרנו אותה והיא לא נכללה כאן וגם היא צריכה לבוא להחרגה.
<חן בר יוסף: במערכות האחסון, במערכות ההזרמה, יש גם מספר תהליכים שמשמעותם היא אובדן/שימוש בדלקים.
<חן בר יוסף: לוקחים דלקים, עושים שטיפות של מכלים בדלקים.
<חן בר יוסף: כיוון שמהות הבלו היא פליטות, מזהמים, נסיעה, תחבורה, כבישים וכן הלאה, אין שום סיבה שמי שמשתמש בשאריות דלקים, בנושאי חיתוכים, בצנרת רב מוצרית, בנושאי שטיפות מכלים, אין שום סיבה שישלם עליו בלו.
<חן בר יוסף: גם אותו צריך להחריג מכך.
<חן בר יוסף: אלה החרגות קטנות וזאת לא מהות ההצעה.
<איריס ויינברגר: חן יעביר לנו בצורה מסודרת.
ניסן סלומינסקי: רשימת הפטורים לא נמצאת בפנינו.
ניסן סלומינסקי: נאמר שאחרי שיהיה החוק, יהיו הפטורים ממנו ואנחנו נקבל רשימה אותה אנחנו נאשר.
ניסן סלומינסקי: עד אז אתם תגמרו ביניכם לגבי הפטורים.
יעקב ליצמן: ברשותך, אני מבקש לומר מילה אחת.
יעקב ליצמן: איריס, מה השינוי שאת משנה ממה שהיה.
<איריס ויינברגר: לא היה קבוע.
<איריס ויינברגר: לא היה סעיף כזה בחוק הבלו שאמר ששימוש עצמי בתוך מקום ייצור חייב בבלו.
<איריס ויינברגר: מועד החיוב היה בעת ההוצאה.
יעקב ליצמן: למה שימוש עצמי צריך להיות חייב בבלו?
<איריס ויינברגר: זה מה שחן הסביר.
<איריס ויינברגר: כי אין שום סיבה להבחין בין יצרן דלק ליצרן אחר.
יעקב ליצמן: אם זה שימוש עצמי, מהי ההגדרה של שימוש עצמי?
<איריס ויינברגר: ההגדרה של שימוש עצמי שהוא משתמש לצורך עצמו, לצורך ייצור שלו.
ראובן ריבלין: משרד האנרגיה אומר אחרת ממה שאת אומרת.
<חן בר יוסף: להפך.
<חן בר יוסף: מהות הסעיף מקובלת ומוצדקת.
<חן בר יוסף: יש כאן ניואנסים קטנים של תיקון מאוד דל.
ניסן סלומינסקי: לגבי הפטורים שאנחנו לא מדברים עליהם כרגע.
ראובן ריבלין: הסעיף הזה הוא חד משמעי, הוא קובע עובדה שאין עליו שום ערעור ואין שום פטור.
<איריס ויינברגר: יש יכולת לפטור בצו.
ראובן ריבלין: את אומרת שאין שום הצדקה שכשאני מנשקה את הסירים בבית עם דלק, אני משלם את הבלו וכאשר הוא מנקה את הסירים שמכינים לי את הדלק כדי שאני אנקה את הסירים שלי, הוא לא משלם בלו.
ראובן ריבלין: אתם באים ואומרים, לא, יהיו לכם פטורים.
ראובן ריבלין: אם אתה מסכים, זה הכול.
ראובן ריבלין: כוונת המחוקק היא הכוונה שלנו, מה שמייחסים לנו.
ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת ריבלין, פעם רביעית אני מנסה להסביר, תשמע ואחר כך נמשיך הלאה גם אם לא תסכים.
ניסן סלומינסקי: מה שמנסים לומר זה שכל דלק או כל החומרים האלה שנועדו לשימוש, עליהם יש בלו, אבל נמצא שישנם כאלה שאי אפשר להשתמש בהם ואם לא תנצל אותם, הם הולכים לאוויר.
ניסן סלומינסקי: לכן לא מנצלים אותם ומצאה החברה דרך שבתהליך עצמו, במקום לשחרר אותם לאוויר, היא מנצלת אותם.
ראובן ריבלין: הוא מסכים אתי.
ניסן סלומינסקי: מה שאני אומר זה נכון?
ניסן סלומינסקי: זה ינוסח לנו ויובא.
ניסן סלומינסקי: כלומר, לא חומר שאפשר להשתמש בו למסחר, אלא הוא ילך לאוויר.
ניסן סלומינסקי: אם הם מצאו דרך בתוך התהליך, על זה מוכנים לשחרר אותם.
ראובן ריבלין: תעבירו את הנוסח ותביאו נוסח תיקון על הנוסח.
ראובן ריבלין: הנוסח הזה הוא חד משמעי.
ניסן סלומינסקי: כן, הנוסח הזה הוא חד משמעי.
ראובן ריבלין: אין ארוחות חינם.
<ערן יעקב: רובי התכוון למשהו שאנחנו מסכימים אתו וזה המצב הקיים.
<ערן יעקב: אם הוא מנקה מחר את הצנרת שלו עם דלק שעולה, הוא חייב.
<ערן יעקב: זה המצב הקיים ואתה צודק.
יצחק כהן: כל כך הרבה החרגות.
יצחק כהן: איך תעקבו אחרי זה?
<ערן יעקב: לא, אין הרבה החרגות.
יצחק כהן: יש החרגות או אין החרגות?
ניסן סלומינסקי: כרגע אין החרגה.
ניסן סלומינסקי: יביאו לנו רשימת החרגות ונחליט אם אנחנו רוצים אותם או לא.
<איריס ויינברגר: נדון בזה בצו הפטור.
<איריס ויינברגר: אולי באמת לא כל החרגה אנחנו נסכים להחריג.
יעקב ליצמן: מי קובע כאן?
ניסן סלומינסקי: אנחנו.
<איריס ויינברגר: זה צו של שר האוצר באישור ועדת הכספים ולכן אנחנו נוכל להגיד מה דעתנו והוועדה תקבל החלטות לפי דעתה.
ניסן סלומינסקי: כרגע אין שום החרגה.
<איריס ויינברגר: יש הסמכה בסעיף (9) לחוק הבלו.
<איריס ויינברגר: שר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, רשאי לקבוע בצו פטור מלא או חלקי מהבלו המוטל על הדלק.
<שגית אפיק: שאלה קטנה.
<שגית אפיק: בדברי ההסבר אתם כותבים שזה לשימוש עצמי למעט שימוש בדרך של עיבוד הדלק לסוג אחר של דלק.
<שגית אפיק: איך זה עולה מהסעיף?
<שגית אפיק: ההגדרה של מקום ייצור כוללת גם עיבוד.
<איריס ויינברגר: גם כאן יש סעיף ספציפי שאומר שדלק שלא השתמשו בו, אבל זה לאחר ששולם עליו, ועובד לסוג אחר של דלק, ינוכה.
<שגית אפיק: אין לך לפני.
<שגית אפיק: לא ראיתי.
<איריס ויינברגר: רגע.
<איריס ויינברגר: יש.
<איריס ויינברגר: זה הכול דלק ששולם עליו מכס ובלול.
<גיא גולדמן: זה פשוט הסדר אחר.
<גיא גולדמן: עיבוד דלק זה סעיף אחר שלא קשור לשימוש העצמי.
<גיא גולדמן: רצינו להבהיר את זה בדברי ההסבר.
<גיא גולדמן: זה הכול.
<שגית אפיק: אבל זה סעיף קיים?
<גיא גולדמן: נדמה לי סעיף (6).
<שגית אפיק: מה הוא אומר:
<גיא גולדמן: הוא מדבר על עיבוד.
<גיא גולדמן: ברגע שעובד דלק ששולם עליו בלו לסוג אחר של דלק, חל בלו.
<שגית אפיק: לדעתכם ברור שסעיף (6) גובר?
<גיא גולדמן: מבלי לפגוע בסעיף (7).
<גיא גולדמן: זאת הייתה המטרה.
<שגית אפיק: צריך רק להגיד מבלי לפגוע?
<שגית אפיק: לדעת
<שגית אפיק: כם זה ברור שסעיף (6) גובר?
<גיא גולדמן: זה ברור והבהרנו את זה בדברי ההסבר.
<שגית אפיק: יכול להיות שצריך להבהיר בשימוש ולהגיד עיבוד לסוג אחר של דלק.
ראובן ריבלין: נאפשר לכם לעשות מה שאתם רוצים.
ראובן ריבלין: את באה למחוקק כדי לומר לו מה החוק שאת מקריאה לנו ואנחנו צריכים לאשר.
<איריס ויינברגר: אני חושבת שהשאלה של שגית היא שאלה נכונה.
ראובן ריבלין: חברים, אפשר להשתגע אבל יש גבול גם להשתגע.
<איריס ויינברגר: חבר הכנסת ריבלין, היא העירה הערה לגבי הניסוח ואני חושבת שהיא באמת נעלמה מעינינו.
<איריס ויינברגר: זה יכול לקרות.
<איריס ויינברגר: לכן חשבתי שנחדד את זה.
<איריס ויינברגר: כשאתם תצביעו על החוק, אתם תצביעו על החוק המלא בהתייחס להערה של שגית.
<שגית אפיק: או שנחליף את העיבוד או שנכתוב על אף הוראות.
<איריס ויינברגר: כן.
ראובן ריבלין: אני מבקש ממך להזכיר לי באותו זמן.
ראובן ריבלין: אנחנו המחוקק ואתם צריכים להבין את זה.
ראובן ריבלין: כשיוצא החוק הזה, אנחנו אחראים לו.
ניסן סלומינסקי: כרגע אתה אחראי למה שכתוב כאן.
ניסן סלומינסקי: רובי, בחוק כרגע אין החרגה.
ראובן ריבלין: אתה הצלחת בחוק הריכוזיות כי לא נתנו להעלות אותו במסגרת חוק שמעבירים אותו בזמן פגרה, אז באים שני חברי כנסת ומעבירים את החוק.
ניסן סלומינסקי: גם אז היו ישיבות כאלה.
ראובן ריבלין: לא, אתה טועה טעות מוחלטת.
יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, אתה שם לב לדבר מוזר, ואני אומר את זה לפרוטוקול.
יעקב ליצמן: עד לרגע זה כל הצעות החוק שלא צריכות להיות במסגרת חוק ההסדרים, לדעתי, אבל הובאו אלינו לכאן, לא היו מוכנים אלא נעשו שינויים רבים והם לבד הודו בכל מיני דברים בנוסח.
יעקב ליצמן: שגית בדרך כלל העירה לנו בתשעים אחוזים מהדברים.
יעקב ליצמן: אני אומר לכם שזה מחזק אצלי את המחשבה שזה לא צריך להיות בחוק ההסדרים.
יעקב ליצמן: הם לא מוכנים ואנחנו לא מוכנים.
יעקב ליצמן: רובי צודק בזה שאנחנו יושבים כאן ארבעה חברי כנסת כי ביום רגיל של הכנסת היו כאן 15 חברים.
ראובן ריבלין: ההנחה היא שכל חברי ועדת הכספים יושבים כאן ובסמכותו לכנס ועדה.
ראובן ריבלין: הוא הודיע מראש על סדר היום ועל זה אין לי ויכוח.
ראובן ריבלין: חברי כנסת לא רוצים לבוא, שלא יבחרו אותם.
<מלאכי אלפר: אני מנכ"ל בית זיקוק אשדוד.
<מלאכי אלפר: אם אפשר לבקש שכשיצא לשון החוק, זה יצא יחד עם ההחרגות באותו זמן.
<מלאכי אלפר: שהצו יצא יחד.
<שגית אפיק: סוכם.
<זיו שרון: יש לי הערות לסעיפים האלה, לפני שעוברים לסעיף הבא.
ראובן ריבלין: כל החרגה תבוא לכאן.
יעקב ליצמן: אתם רוצים להביא את זה בתוך החוק?
<זיו שרון: יש לזה פתרון.
יעקב ליצמן: הם לא יביאו את זה בתוך החוק.
יעקב ליצמן: הם הולכים לעשות את זה בצורה שהם יכולים אחר כך לעשות עם זה מה שהם רוצים.
יעקב ליצמן: אם כן, מה שווה שמביאים לי את זה כאן?
יעקב ליצמן: אני רוצה את זה בתוך החוק.
ראובן ריבלין: כאן כתוב שכולם ישלמו מס למעט אלה שלא ישלמו מס, ואנחנו לא יודעים מי הם.
<זיו שרון: שתי הערות.
<זיו שרון: הראשונה היא לגבי החלק האחרון שבו התמקד מרב הדיון.
<זיו שרון: אם חברי הכנסת רוצים לשמור בידם את הכוח, ניתן להוסיף - - -
יעקב ליצמן: תחזור בך.
יעקב ליצמן: אני לא רצה לשמור שום כוח בידי חברי הכנסת.
יעקב ליצמן: אני רוצה שיצא חוק עם החרגות שיהיה ברור לכולם.
יעקב ליצמן: אני לא רוצה שמחר מתחת לשולחן יעשו לי החרגות שכן מקובלות עלינו או לא מקובלות עלינו.
<זיו שרון: אני רוצה להציע שהסעיף הזה ייכנס לתוקף רק לאחר אישור בידי ועדת הכספים את אותן תקנות וזה פותר את הבעיה.
<שגית אפיק: אבל אין בזה צורך כיוון שהם התחייבו שהם יביאו את הצו ביחד עם ההצבעה על החוק והוועדה תצביע עליו ביחד.
יעקב ליצמן: אני מבקש שההחרגות יהיו חלק מהחוק.
יעקב ליצמן: אם הם לא מסכימים, אני נגד.
<זיו שרון: נקודה נוספת.
<זיו שרון: למרות שנאמר ביחס לסעיף הקטן הראשון שאין בו הרבה שינוי לעומת המצב הקודם, יש בו שינוי מאוד משמעותי.
<זיו שרון: במצב הקודם היה כתוב שישולם בלו בעת הוצאת הדלק על ידי היצרן ממקום ייצור שקבע המנהל.
<זיו שרון: הנוסח הקודם אפשר, כאשר מעבירים ממקום ייצור למקום ייצור, שלא יחול באותו מועד, וזאת גם הייתה הפרקטיקה.
יעקב ליצמן: זה יכול להיות גם הפוך.
יעקב ליצמן: אני לא חושב שזה לטובתך כי ברגע שכתוב שיכול להיות לפי המנהל, המנהל יכול לשנות את זה והוא יכול להחמיר.
<זיו שרון: אבל הייתה פרקטיקה שנהגה בנושא.
<איריס ויינברגר: אותה פרקטיקה תמשיך.
<זיו שרון: השינוי שנעשה כרגע בחוק לא נותן את החופש למנהל כי כתוב כרגע שהיצרן יוציא את הדלק מאתר האחסון, בעת הוצאת הדלק מאתר האחסון.
<זיו שרון: איבדתם את החופש שהיה לכם בנוסח הקודם.
<זיו שרון: צריך להוסיף את הסיפא שהייתה בנוסח הקודם: בעת הוצאת הדלק על ידי היצרן ממקום הייצור שיקבע המנהל.
<זיו שרון: כרגע אין למנהל את הסמכות לייצר את הדחייה ובעת ההוצאה ממקום האחסון, צריך להיות משולם הבלו.
<איריס ויינברגר: אבל זה מקום ייצור.
<איריס ויינברגר: שים לב שאנחנו עושים עכשיו הפרדה בהגדרות בין מקום ייצור לבין אתר אחסון ולכן מקום ייצור, יש מעט מאוד מקומות ייצור במדינת ישראל וכאשר תהיה הזרמה לאתר אחסון, אפשר יהיה מאתר אחסון.
<איריס ויינברגר: לכן בעצם אנחנו ממשיכים את הפרקטיקה הקיימת לגמרי ואין שום שינוי.
<איריס ויינברגר: שים לב להבדל בין מקום ייצור לאתר אחסון בחוק החדש.
ראובן ריבלין: כשנותנים את הרשות בידי המנהל שהוא רשות המסים, ההחלטה שלו היא החלטה מינהלית.
ראובן ריבלין: לכן, מה שנותנים לו, יש עליו פיקוח מהמעלה הראשונה ולא צריך לכתוב את זה.
<שמואל סבג: היועץ המשפטי של חברת סונול.
<שמואל סבג: דיברנו על פרקטיקה שנהוגה היום.
<שמואל סבג: למשל, כאשר חברת סונול ממתקניה בחיפה מוכרת ליצרן דלק שיש לו תעודה של יצרן דלק, תשלום הבלו וההתחשבנות על הבלו נעשית על ידי המדינה עם אותו אחד שרכש מסונול באמצעות התעודה שיש לו ביד של יצרן דלק.
<שמואל סבג: היום מה שקורה, לפי הצעת החוק הנוכחית, זה לא יהיה.
<שמואל סבג: מה שקרה עכשיו, הפכתם את הנקודה האחרונה של תשלום הבלו בעת הוצאת הדלקים ממקום האחסון.
<איריס ויינברגר: והיצרן הוא שחייב.
<ערן יעקב: היצרן שמוציא הוא יצרן שחייב.
<שמואל סבג: אני רוצה להבין.
<שמואל סבג: ברגע שניפקתי דלק מאתר אחסון ליצרן שיש לו תעודה, מי משלם את הבלו?
<איריס ויינברגר: היצרן שיש לו תעודה.
<שמואל סבג: אם זה ברור וזה בפרוטוקול, נישן בשקט.
ראובן ריבלין: בלי קשר אם הוא קיבל כסף או לא קיבל כסף.
ראובן ריבלין: הוא צריך רק להוציא את זה מהמקום.
<שמואל סבג: נגיע לזה.
ראובן ריבלין: את זה תבינו.
ראובן ריבלין: זאת הכוונה ואני תומך בו לחלוטין.
ראובן ריבלין: ההון ישלוט בכנסת בכל צו.
ראובן ריבלין: אני מודיע לכם את זה.
ראובן ריבלין: יבואו לחצים.
ניסן סלומינסקי: יבואו לחצים?
ניסן סלומינסקי: אתה לא מרגיש כאן לחצים?
אלעזר שטרן: למה זה עושה את ההבדל אם ההון ישלוט או לא?
ראובן ריבלין: ברגע שנותנים שיקול דעת, באים ולוחצים עליך.
יעקב ליצמן: האם העובדה ששמענו כאן שהיו כנופיות ושני מקרים של שוד, של גניבה ושל פשע – אמרו את זה בתחילת הישיבה – האם זה שאנחנו מתקנים את החוק עכשיו, זה בגלל שרוצים להעמיד אותם לדין או שזה לעתיד?
יעקב ליצמן: אני אפילו לא יודע במי מדובר, כך שלא תחשדו בו.
יעקב ליצמן: אני שואל שאלת תם.
יעקב ליצמן: האם כל מה שהם מתקנים עכשיו זה כדי שיוכלו להעמיד לדין את הכנופיות האלה שגנבו או שזה חוק מהיום ואילך?
ניסן סלומינסקי: בהבנתי את החוק, ובטח רובי יגיד את זה, אם מתקנים היום משהו, זה לא רטרואקטיבית.
ניסן סלומינסקי: אתה לא יכול להאשים מישהו שהוא עשה משהו שלא היה בניגוד לחוק.
יעקב ליצמן: בכיתה א' למדתי שאין רטרואקטיביות.
יעקב ליצמן: לא הייתי צריך להגיע לוועדת הכספים כדי ללמוד את זה.
יעקב ליצמן: אני שואל האם בגלל שהם מחוקקים את החוק, כאילו פרשנות החוק הייתה מלכתחילה כך.
יעקב ליצמן: אני רוצה תשובה על זה.
יעקב ליצמן: אם זה לא נוגע, לא נוגע ואין לי שום בעיה עם זה.
יצחק כהן: התשובה היא לא.
יעקב ליצמן: שהם יענו.
<איריס ויינברגר: סליחה, אתה יכול לשאול שוב את השאלה?
יצחק כהן: הוא שואל האם התיקון בא לעזור לכם בתהליך המשפטי שאתם מנהלים נגד אותם אנשים.
<איריס ויינברגר: זה יעזור לנו למקרים העתידיים.
יעקב ליצמן: שאלתי האם זה שמביאים את החוק, הפרשנות של החוק הזה תעזור לכם לגבי העבר.
<ערן יעקב: יעזור לנו לעתיד וגם לעבר.
<איריס ויינברגר: אבל קודם כל לעתיד.
<ערן יעקב: בעיקר לעתיד.
יעקב ליצמן: אני שואל את היועצת המשפטית אם זה תקין או לא.
<איריס ויינברגר: זה לא ישפיע על העבר.
ניסן סלומינסקי: קודם איריס תענה ואחר כך ערן.
<איריס ויינברגר: אותה פשיעה מאורגנת ואותם פושעים שתפסנו שגנבו מאתנו, שגנבו ממדינת ישראל מאות מיליונים, זה לא ישפיע עליהם.
יעקב ליצמן: גברתי, אני לא אוהב לצעוק אבל תני לי עוד פעם לנסח את השאלה.
ניסן סלומינסקי: תשב.
ניסן סלומינסקי: זה לא מכובד שאתה עומד.
ניסן סלומינסקי: היא רוצה לתת לך תשובה.
יעקב ליצמן: היא לא הבינה אותי.
יעקב ליצמן: גם אני יודע שאין רטרואקטיביות.
יעקב ליצמן: נקודה, נקודה, נקודה.
יעקב ליצמן: הבאתם לנו חוק ואמרתם לנו כאן
יעקב ליצמן: בתחילת הישיבה והדיון בחוק הזה ---
יצחק כהן: אני רוצה ללמוד את המקרה.
יעקב ליצמן: אני לא רוצה לשמוע על המקרה.
יעקב ליצמן: אני אפילו לא יודע במי מדובר ואני אומר לכם בכנות שגם לא מעניין אותי.
יעקב ליצמן: אני רוצה להבין האם זה שאתם מביאים לנו את החוק היום בחוק ההסדרים, אני מנסה להיכנס לראש שלכם, האם יש לכם מחשבות שהיות שהיו כמה מקרי שוד, יש לכם בעיה בפרשנות החוק להעמיד אותם לדין?
יעקב ליצמן: לא סיימתי את השאלה.
יעקב ליצמן: האם זה חלק מהבעיה שאתם רוצים להוכיח בבית משפט שהנה, אנחנו עשינו את החוק הזה?
ראובן ריבלין: אם נתקן היום את החוק, יבואו ויאמרו שהנה, עובדה שמתקנים את החוק.
<איריס ויינברגר: זאת לא הסיטואציה.
<איריס ויינברגר: הדוגמה של הסעיף הבא היא הדוגמה.
<איריס ויינברגר: אנחנו מביאים עכשיו סעיפי אכיפה כדי לנסות לגבי המקרה הבא, שאנחנו יודעים שכבר מתבשל בחוץ.
<איריס ויינברגר: זאת אומרת, אין כאן שאלות.
<איריס ויינברגר: הפשיעה בדלק היא פשיעה שקיימת כל הזמן.
<איריס ויינברגר: יש בענף הזה תמריץ מאוד גדול ומעורבות מאוד גדולה של גורמי פשיעה.
<איריס ויינברגר: הסעיף הבא למשל הוא סעיפי אכיפה שיעזרו לנו להקטין מאוד את הנזק של מדינת ישראל כתוצאה מהפשעים האלו.
<איריס ויינברגר: זה לב העניין.
יצחק כהן: אני מודיע לפרוטוקול שאם החקיקה הזאת באה לעזור לכם גם לטפל בפשיעה לגבי העבר, אני בעד.
יצחק כהן: אנחנו בעד.
<איריס ויינברגר: מה שהיה, היה.
<איריס ויינברגר: מטרת סעיף 4א היא לאפשר למנהל באותם מקרים בהם יש חשש סביר שיצרן מתכוון להוציא דלק והוא לא ישלם עליו.
ראובן ריבלין: באיזה סעיף זה?
<איריס ויינברגר: אנחנו בעמוד 715, סעיף 4א.
<איריס ויינברגר: באותם מקרים אנחנו מבקשים לתת סמכות למנהל.
<איריס ויינברגר: נכון להיום מועד החיוב במס הוא מועד הוצאת הדלק ממקום הייצור או אתר האחסון, ויש דחייה של עשרה ימים בתיאום עם מינהל הדלק.
<איריס ויינברגר: אנחנו מבקשים שבאותם מקרים בהם אנחנו יודעים שמתעוררת עכשיו פרשייה, שרואים שאותו יצרן מסוים מזייף לנו בתשלומים וכנראה הוא הולך לעקוץ אותנו, לקחת דלק ולא להעביר לנו את הבלו, מאחר שיש לו עשרה ימים, באותם מקרים אנחנו מבקשים להעניק סמכות למנהל לאסור את הוצאת הדלק ממקום האחסון עד התשלום.
<איריס ויינברגר: זאת אומרת, אנחנו לא אומרים לו אתה לא יכול יותר לעסוק.
<גיא גולדמן: כולל חריגה בערבויות.
<איריס ויינברגר: אומרים לו שאתה אדוני, בגלל שאנחנו לא סומכים עליך כי אנחנו רואים שאתה לא משלם לנו בזמן וכולי, אנחנו מבקשים שהוא ישלם במועד ההוצאה ולא יום אחד אחר כך.
ראובן ריבלין: הסעיף ברור.
<שגית אפיק: יש לי שאלות.
<שגית אפיק: קודם כל, אתם משנים לחשש סביר.
<שגית אפיק: ההחלטה של המנהל תהיה החלטה מנומקת?
<גיא גולדמן: בוודאי.
<איריס ויינברגר: כל החלטה היא החלטה מנומקת.
<איריס ויינברגר: חייבים לנמק אותה.
<שגית אפיק: תהיה עליה אפשרות להשגה?
<גיא גולדמן: היום יש את צווי המניעה.
<שגית אפיק: הדברים הם דברים של מהרגע להרגע.
<שגית אפיק: עכשיו קיבלתי ידיעות מודיעיניות.
<איריס ויינברגר: יש כאן שיקול דעת למנהל.
<איריס ויינברגר: הוא תמיד יוכל להגיש בקשה לצו מניעה.
<איריס ויינברגר: בתי המשפט תמיד פתוחים בפני כל אזרח.
ראובן ריבלין: נותנים לו אפשרות להוציא צו מינהלי, שאחרים יצטרכו ללכת לבית משפט.
ראובן ריבלין: הם ילכו ולא הוא.
<שגית אפיק: המנהל לא מוציא צו מינהלי.
<שגית אפיק: המנהל מוציא החלטה שתהיה מנומקת בכתב.
<איריס ויינברגר: הוא תמיד יוכל או לעתור לבג"ץ או לפנות לצו מניעה לבית משפט מחוזי או שלום, לפי הסכום.
ראובן ריבלין: זה לא צו אלא החלטה.
<שגית אפיק: מאחר שמדובר על דברים שהם מהרגע להרגע, ושוב, כל המשמעות של ההחלטה היא שאין לו עשרה ימים הארכת המועד.
<גיא גולדמן: אנחנו לא פוגעים בו.
<ערן יעקב: אנחנו לא פוגעים בו בזכות.
<ערן יעקב: רק לשלם.
4 יבוא: "4א.
4 יבוא: איסור הוצאת דלק בדחיית תשלום בלו על אף האמור בסעיף 4(ב), היה חשש סביר – הוספנו את המילה סביר, לבקשת היועצת המשפטית של הוועדה – כי הבלו לא ישולם במועד שנקבע, רשאי המנהל לאסור הוצאת דלק ממקום ייצור ומאתר אחסון, בדחיית תשלום הבלו, עד להסרת החשש כאמור, באמצעות הוראה לבעלי רישיון בלו – יצרן דלק או מפעיל אתר אחסון.
4 יבוא: הוטל איסור כאמור, תתאפשר הוצאת דלק רק לאחר שהמנהל אישר כי הוסר החשש להנחת דעתו".
4 יבוא: אנחנו עוברים לסעיף 9.
4 יבוא: בסעיף 9 יש בעצם הקלה לענף ההישבון.
4 יבוא: סעיף 9 הוא הסעיף שהסמיך את שר האוצר לקבוע בצו את הפטור ואת ההישבון.
4 יבוא: סעיף 9(ד) קבע שהישבון כאמור בסעיף קטן (ג) יינתן אם הוגשה בקשה בתוך חצי שנה מיום הוצאת החשבונית, לדרוש את ההישבון והמנהל היה רשאי מטעמים מיוחדים להוסיף עוד שישה חודשים נוספים עד שנה.
4 יבוא: אנחנו ראינו שזה מאוד קשה לענף ובסופו של דבר אנחנו מקבלים בקשות גם אחרי חצי שנה ואז אנחנו צריכים להתחיל לשקול.
<גיא גולדמן: צריך להדגיש את הטעמים המיוחדים.
<איריס ויינברגר: האם יש טעם מיוחד או אין טעם מיוחד ולכן אנחנו מבקשים להאריך מראש מחצי שנה לשנה ולהוריד את נושא הטעמים המיוחדים.
<איריס ויינברגר: זאת אומרת, בקשות להישבון אפשר יהיה להגיש עד שנה במקום עד חצי שנה בלי טעמים מיוחדים ובלי שיקול דעת למנהל.
יעקב ליצמן: זאת אומרת, זאת הקלה.
<איריס ויינברגר: זה בא לפשט.
<איריס ויינברגר: זאת הקלה ופישוט.
ניסן סלומינסקי: נותנים לך כאן מראש שנה.
<איריס ויינברגר: אין כאן החמרה.
יעקב ליצמן: אתם מאריכים לשנה מחצי שנה.
יעקב ליצמן: זאת הקלה.
יעקב ליצמן: אתם מוחקים את הטעמים המיוחדים בהם יכלו להכניס כל מיני דברים.
ניסן סלומינסקי: נתנו לך אפשרות להאריך מחצי שנה לשנה ועכשיו אומרים שגם בלי הטעמים המיוחדים.
ניסן סלומינסקי: לכולם מאריכים.
ראובן ריבלין: לא צריך טעמים מיוחדים.
יעקב ליצמן: פעם ראשונה האוצר מקל במשהו.
ראובן ריבלין: לא צריך את זה.
ראובן ריבלין: תקרא את הסעיף הבא ותבין.
<איריס ויינברגר: בסעיף 9 -
<איריס ויינברגר: בסעיף קטן (ד), במקום "שישה חודשים" יבוא "שנה".
<איריס ויינברגר: המלים "התשל"ו-1975" – יימחקו והסיפה החל ב"המנהל רשאי" – תימחק.
<איריס ויינברגר: עכשיו אנחנו מגיעים לסעיף 12א, החובות האבודים שדיברנו עליהם.
12 יבוא: "12א.
12 יבוא: לא יוכרו חובות אבודים.