GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: הוא מסכים ששר השיכון צריך להיות בתמונה.
ניסן סלומינסקי: שר השיכון, אני מניח, לא חתם על זה.
<אריאל יוצר: המסמך כמובן נעשה באופן חוקי לחלוטין.
<אריאל יוצר: החוזר יוצר בחתימה על ידי שני המשרדים.
<אריאל יוצר: אין לאוצר סמכות לחתום על החוזר הזה לבד והוא נכתב על ידי שני המשרדים.
יעקב ליצמן: למה צריך חתימה של שניהם?
<אריאל יוצר: כי זה מה שכתוב.
יעקב ליצמן: לא, החוק אומר ששר השיכון בתיאום.
<אריאל יוצר: זה התיאום.
<אריאל יוצר: התיאום הוא שאנחנו חותמים יחד.
יעקב ליצמן: איזה תיאום זה?
יעקב ליצמן: אתם עובדים עלינו כל הזמן.
יעקב ליצמן: תפסיק לבלבל את הראש כאן.
<אריאל יוצר: אני לא עובד עליך.
יעקב ליצמן: אם שר האוצר צריך לחתום, זה אומר שבינתיים אין כלום.
<אריאל יוצר: אפשר לענות עניינית?
יעקב ליצמן: אתה אומר שאני לא דיברתי עניינית?
<אריאל יוצר: אמרתי שאני לא מצליח לענות עניינית.
<אריאל יוצר: לא אמרתי שאתה דיברת לא עניינית.
יעקב ליצמן: אתה באמת עונה לא עניינית.
<אריאל יוצר: אז אני מבקש לענות עניינית.
יצחק כהן: יעקב, אני אשמור על יוצר.
<אריאל יוצר: ההתניה הקבועה בזה שהמענק מותנה למעשה לתקופה של עשר שנים באה למעשה למנוע מצב שבו מישהו קונה את הדירה, מקבל מענק של מאה אלף שקלים ויום למחרת מוכר את הדירה במחיר מלא, הכניס מאה אלף שקלים לכיס והלך.
<אריאל יוצר: אם כבר אנחנו נותנים מענק, אנחנו רוצים שהמענק יגיע לייעודו המקורי.
<אריאל יוצר: התכוונו לעזור לאנשים זכאים חסרי דיור כדי שירכשו דירה בירושלים ולא להעשיר אותם במאה אלף שקלים, בוודאי לא בתקופה בה יש כזה בור תקציבי ואנחנו עושים שיקול וסדרי עדיפויות.
ניסן סלומינסקי: אתה יודע כמה ילדים נולדים בעשר שנים?
<אריאל יוצר: דרך אגב, הוא יכול להשכיר את הדירה.
ניסן סלומינסקי: כדי לקנות דירה גדולה יותר אחרי שנולדו לו ארבעה ילדים אחרי ארבע שנים, הוא צריך למכור את הדירה הזאת.
<אריאל יוצר: יש לי הצעה.
<אריאל יוצר: האם יש הבנה או הסכמה שתהיה התניה מסוימת כדי שהוא לא יקנה את הדירה ומיד אחרי כן ימכור אותה?
ניסן סלומינסקי: שלוש שנים, אני מבין.
ניסן סלומינסקי: שלוש שנים, זה סביר וטוב.
יעקב ליצמן: הוא עושה מה שהוא רוצה מטעם ועדת הכספים.
יעקב ליצמן: אנחנו אישרנו והוא מזייף את ההחלטה שלנו.
ניסן סלומינסקי: הוא לא זייף.
יעקב ליצמן: הוא מזייף.
יעקב ליצמן: הוא עושה דברים עליהם לא דיברנו.
ניסן סלומינסקי: שגית ואריאל, איך אנחנו משנים את זה עכשיו לשלוש שנים?
יצחק כהן: צריך להביא את החוק מהמליאה לכאן.
<שגית אפיק: הם יכולים לשנות את החוזר כך שזה יהיה שלוש שנים, אבל באופן יחסי.
<שגית אפיק: אם תעבור שנה או שנתיים והוא מוכר את הדירה, הוא יקבל חלק יחסי מהמענק.
<שגית אפיק: אני חייבת לומר שהבג"ץ שדן בזה קבע חד משמעית שכל התניה, הוא דיבר על יום, אפילו אם מכרת למחרת, השופט חשין סבר שאין צורך להתנות את המענק.
ניסן סלומינסקי: אתה יכול לשנות לשלוש שנים?
ניסן סלומינסקי: אני רואה את זה כדבר סגור?
יצחק כהן: תנו לו לדבר.
יצחק כהן: מה קורה כאן?
יעקב ליצמן: איציק, אל תגן עליהם.
יעקב ליצמן: לא מגיע להם.
יעקב ליצמן: זייפו מה שאנחנו החלטנו.
יעקב ליצמן: אי אפשר להגן על זה.
<אריאל יוצר: אנחנו מוסמכים לקבוע כללים אחרים.
<אריאל יוצר: חשוב לי להגיד עוד פעם לחברי הכנסת.
<אריאל יוצר: אני חושב שזה אינטרס ציבורי שלכם לוודא.
ניסן סלומינסקי: שלוש שנים.
מרב מיכאלי: אריאל, בכל הכבוד, גם אם המלצתך זאת היא רלוונטית, היא צריכה להישמע פה בוועדה ולא יכול שיכפו עלינו הר כגיגית מאחורי הגב באמירה שלשר האוצר יש סמכות.
מרב מיכאלי: לשר האוצר אין סמכות להתקין תקנות שהן בניגוד לחוק עצמו שבג"ץ כבר פירש אותו.
ניסן סלומינסקי: בואו נסכם.
ניסן סלומינסקי: אריאל, סגרנו שאתה משנה את זה לשלוש שנים?
<אריאל יוצר: סגרנו שאני אעשה מאמץ.
<אריאל יוצר: עם כל הכבוד לי, אני לא קובע.
יעקב ליצמן: יכול להיות שגם לגבי השלוש שנים אני ארצה לקיים דיון.
יעקב ליצמן: אתה יודע מה, אמרת שלוש שנים, אני מקבל.
<שגית אפיק: יש עוד בעיה.
<שגית אפיק: הסכומים בחוזר לא מעודכנים לפי הנהלים שיצאו.
ניסן סלומינסקי: אריאל, תשב עם שגית ותסגרו את זה.
יצחק כהן: לא צריך למשוך את החוק מהמליאה?
<שגית אפיק: אם הוא משנה את החוזר, לא.
אורי אריאל: אני מתנצל, אני פשוט באיחור מאוד גדול וצריך ללכת.
יצחק כהן: לא קיבלנו תשובות.
ניסן סלומינסקי: קיבלנו תשובות.
ניסן סלומינסקי: הוא נתן תשובות לכל אחד בנפרד.
אורי אריאל: אני אשב אתך.
<אלעזר במברגר: התייחסות ברובד המשפטי.
<אלעזר במברגר: רק לדייק את הדברים.
<אלעזר במברגר: חוק הלוואות לדיור הוא חוק ייחודי במובן הזה שכמובן יש הסדרים ראשוניים שקבועים בחוק עצמו ועדיין הזכאי לפי החוק, לפי ההגדרה שבחוק, הכללים הפרטניים, ההסדרים המשלימים כולם נקבעים על ידי משרדי השיכון והאוצר בתיאום.
<אלעזר במברגר: לכן, בגלל המבנה הייחודי הזה, זה נכון שהכנסת מחוקקת, הסעיף שנכנס לתוקף הוא ודאי סעיף שהוא בחקיקה ראשית ואנחנו לא יכולים בהסדרים פרטניים לקבוע הסדר ששולל או מצמצם את מה שאומר החוק הראשי.
<אלעזר במברגר: לכן התלבטנו בעניין התניה מיוחדת זאת של מענק מותנה והגענו למסקנה – ברמת הייעוץ המשפטי של משרד האוצר, והיינו מתואמים בעניין הזה עם הייעוץ המשפטי של משרד השיכון – שהתניה זאת היא משרתת את תכלית החוק והיא עולה בקנה אחד עם מטרתו לאור העניינים שפירט בהם אריאל.
<אלעזר במברגר: העובדה שאנחנו רוצים למנוע, ונכון למנוע, ובוודאי לא הייתה כוונת המחוקק לאפשר מצב שאדם יקנה דירה, יקבל את המענק וימכור אותה לאחר חמש דקות.
מרב מיכאלי: מה שקורה כאן, זה לא עניין של אם יהיה שלוש שנים או עשר שנים.
מרב מיכאלי: מה שהם אומרים וחוזרים ואומרים זה דבר שהוא שערורייתי במשמעות היסודית שלו ולא בכדי התפוצץ פה חבר הכנסת ליצמן, ובצדק.
מרב מיכאלי: הם אומרים שלמרות שהעניין כבר נדון בוועדת הכספים, הוכרע בבג"ץ במלים המפורשות והחד משמעיות של השופט חשין, הם בכל זאת חושבים שזאת תכלית החוק.
מרב מיכאלי: זה לא יתכן.
מרב מיכאלי: זה לא בסמכותם וזה לא מתפקידם.
מרב מיכאלי: באמת, אפשר ללכת הביתה.
מרב מיכאלי: זה לא יכול להיות ואת זה הם צריכים להבין.
מרב מיכאלי: סליחה שאני אומרת לכם את זה כך, אבל זה העניין.
<אלעזר במברגר: יש לנו גם מחלוקת משפטית עם הניתוח המשפטי כפי שהוצג כאן.
<אלעזר במברגר: גם את זה צריך לומר.
<אלעזר במברגר: אנחנו סבורים שבג"ץ לא אסר על הוספת תנאי מהסוג הזה.
<אלעזר במברגר: יש לנו פרשנות אחרת לדברי השופט חשין.
ניסן סלומינסקי: מקובל הסיכום לגבי שלוש שנים?
ניסן סלומינסקי: אם לא, אני מושך את החוק ואנחנו מתחילים לדון בו עם תאריכים שונים לגמרי.
<אלעזר במברגר: אני מתקדם לפתרון.
<אלעזר במברגר: הפתרון הוא לא מורכב.
<אלעזר במברגר: כפי שאמר אריאל, יש לנו שיקול דעת מינהלי לחשוב שוב על הכללים הללו לאור הערות הוועדה.
<אלעזר במברגר: נחזיר את זה לחשב הכללי במשרד השיכון.
<שגית אפיק: אלעזר, בבג"ץ אתם עצמכם הוצאתם מכתב לבג"ץ.
<שגית אפיק: כלומר, הבנתם גם אתם שזה תנאי בעייתי.
ניסן סלומינסקי: אני צריך לנעול את ישיבת הוועדה.
ניסן סלומינסקי: אני לא רשאי להמשיך לנהל אותה.
ניסן סלומינסקי: אריאל, אתה תיתן לי תשובה לגבי שלוש השנים וגם על הסכומים.
ניסן סלומינסקי: תדבר אתה.
ניסן סלומינסקי: שגית, אם התשובה שלו היא חיובית והוא משנה, מצוין.
ניסן סלומינסקי: אם לא, נמשוך את החוק אבל אז נעשה בו כבר שינויים אחרים.
ניסן סלומינסקי: אני הייתי שותף להסכם בעל כורחי.
ניסן סלומינסקי: אם לא, התאריכים יהיו שונים לגמרי וזה לא כדאי.
ניסן סלומינסקי: אני מציע לכם.
יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, אני רוצה לקבל כרטיס עובד של מס הכנסה.
יעקב ליצמן: אני עובד חמישה ימים בשבוע רק במס הכנסה.
ניסן סלומינסקי: מי שילווה אותנו בנושא הנדון יהיה ערן יעקב, סמנכ"ל בכיר ברשות המסים.
ניסן סלומינסקי: ערן, אני מבין שאתה תיתן את ההיבט הכולל ואחר כך נדבר על הסעיפים.
ניסן סלומינסקי: שוב, כדרכנו, לאלה שאולי מצטרפים פעם ראשונה, הנוהג הוא שמי שמדבר, נותנים לו לסיים, וכל מי שיש לו שאלות, רושם אותן.
ניסן סלומינסקי: אחרי ערן ידברו חברי הכנסת, אחריהם האורחים ואחר כך תהיינה תשובות.
<ערן יעקב: אני אציג בקצרה ואתן רקע לגבי הדברים.
<ערן יעקב: לאחר מכן אני אעביר את השרביט לאיריס ולגיא שיעברו על הסעיפים בצורה מסודרת.
<ערן יעקב: ככל שיהיו הערות לאחר מכן, בשמחה נשמע.
<ערן יעקב: אנחנו עוסקים היום בחוק הבלו.
<ערן יעקב: חוק הבלו הוא חוק שקיים מ-1958, חוק ישן, חוק שחוקק טרום הרפורמה במשק הדלק שאם אני לא טועה הייתה ב-1988, חוק שלא תמיד מתאים לשינויים ולתמורות שחלו על פני זמן בהגדרות שלו ולפעמים בתפיסה שלו.
<ערן יעקב: יחד עם זאת, מה שאנחנו עושים היום, אנחנו בעצם באים לעגן חלק גדול מהפרקטיקה הנוהגת על ידינו ועל ידי השוק הזה בכלל.
<ערן יעקב: זה אומר הן באופן הדיווח, הן בצורת האכיפה, הן באופן שבו אנחנו מסתכלים על החוק.
<ערן יעקב: חלק גדול מהשינוי, חלק משמעותי, הוא בעצם ההבדלה בין מקטע, בין מחסנים, לעגן את העניין של מחסן לאחסנת דלקים בצורה כזאת שיעגן גם את הפרקטיקה לעולם הדיווח ואופן הדיווח שאנחנו מקבלים היום.
יעקב ליצמן: הזמינו אותנו ביום חמישי.
<ערן יעקב: אני אציג ואחר כך אשמח לשמוע.
<ערן יעקב: אנחנו חשבנו ורצינו להביא תיקון מאוד גדול ומשמעותי והחלטנו להוציא אותו ולא להביא אותו בחוק ההסדרים אבל מה שכן חשבנו להביא זה את אותם תיקונים שהם תיקונים שהם מחייבי המציאות, מחייבים גם אותנו בזמן, והמשמעות שזה בחוק ההסדרים - שיש לה הרבה משמעויות גם ברמה התפעולית, גם ברמה הפיסקלית, גם ברמה המבנית – שאלה הם שינויים שמחייבים את המציאות הנוהגת היום ובחלקה היא מעגנת.
<ערן יעקב: אני רוצה להגיד לכם שהיום שוק הדלק מאופיין, מאחר ובשנה האחרונה חווינו לפחות שתי פרשיות ענקיות בתחום הדלק של עולם פשיעה רב, מסובך, מסואב, מהפרשיות הגדולות ביותר שהיו במשק הישראלי מזה שנים רבות.
<ערן יעקב: בחלק גדול מהשינויים שאנחנו רוצים בהם יאפשרו לנו את היכולת להגיש את כתב האישום בזמן ושיהיה לנו זמן.
<ערן יעקב: היום התקופה היא שלושה חודשים ואנחנו מבקשים לאפשר לנו עד שנה.
<ערן יעקב: חלק מהמשמעויות שאנחנו מביאים כאן
<ערן יעקב: בחוק הוא לאפשר לנו עוד יכולות אכיפה או להשוות את זה לסדר הדין הכללי במובן הזה שהיום חושק הבלו לא שווה לסדר הדין הכללי בעניין הזה.
<ערן יעקב: המשמעויות הנוספות שאנחנו רוצים להביא כאן.
<ערן יעקב: אני רוצה להבהיר בצורה מאוד ברורה שבסך הכול הבלו המוטל על הדלק – הבלו הוא אותו מס אותו אנחנו משיתים על הדלק – הוא מס בסכום קבוע, הוא מס קצוב והמס הוא יחסית, בהשוואה בינלאומית, קרוב לממוצע האירופאי, אבל עדיין אלה שיעורי מס גבוהים.
<ערן יעקב: שיעורי מס גבוהים עם ערך מוסף גבוה מהווים תמריץ וקרקע פורייה מאוד למי שרוצה לחפש הונאות, למי שמחפש לעשות כל מיני קומבינות בעולם הזה ואני אומר לכם שרק בשנה האחרונה חווינו את הפרשיות אולי הגדולות שהיו בעניין הדלק והן מצטרפות לעוד הרבה אחרות.
<ערן יעקב: אנחנו רוצים לעצור את הגל הזה.
<ערן יעקב: אנחנו נלחמים בזה אני חושב בהצלחה רבה אבל עדיין אנחנו רוצים לאפשר לנו ולתת לנו כלים נוספים.
<ערן יעקב: אנחנו רוצים לעגן את הפרקטיקה שקיימת, כמו שאמרתי, לגבי האופן שבו מחסן הדלקים מקבל את הדלקים, האופן שבו אנחנו רוצים לקבל את הדיווח.
<ערן יעקב: נושא נוסף שגם אותו אנחנו מביאים, שגם הוא פרקטיקה נוהגת מבחינתנו, הוא פרשנות ברורה, בכל אופן לנו, וכך נהגנו במשך עשרות שנים.
<ערן יעקב: גם את זה אנחנו רוצים להבהיר היום.
<ערן יעקב: זה קשור לעניין של חובות אבודים ולמשמעות של אי הכרה בחובות אבודים, שזאת פרשנות מאוד ברורה שמבחינתנו החוק תומך בעניין הזה.
<ערן יעקב: כך אנחנו נוהגים שנים רבות.
<ערן יעקב: לעניין הזה יש כמובן גם משמעויות כספיות.
<ערן יעקב: אנחנו נרחיב את הדיבור בנושא הזה עת נדבר על כך ולכן לא ארחיב עכשיו אלא רק אתן פתיח.
<ערן יעקב: זה מורל האזרד קלאסי ואנחנו נרחיב על כך ככל שזה יעלה ואני אתן הסבר מפורט למה אנחנו חושבים שנכון להבהיר את זה בחוק, למה אנחנו מבהירים את הדבר הזה ולמה אנחנו חושבים שאין מקום לחובות אבודים בעולם הדלק ובעולם הבלו כאשר הדבר מאפיין את רוב מדינות העולם שיש בהן שיטת מס בדומה לקיים במדינת ישראל וגם הן לא מאפשרות חובות אבודים במה שקשור לאקסייס כאשר זה בדרך כלל משולב אלכוהול, סיגריות ודלקים.
<ערן יעקב: התפיסה היא תפיסה מאוד ברורה של הפנמת עלויות חיצוניות, היא הפנמה מאוד ברורה של מס גבוה, היא הפנמה של אינסנטיב, היא הפנמה של חשיפות ואנחנו נדבר על כך כאשר נעבור על הסעיפים.
<ערן יעקב: בגדול זאת המסגרת.
<ערן יעקב: אני אעביר את השרביט לאיריס שתעבור בצורה מסודרת על השינויים ועל הסעיפים.
<ערן יעקב: בסך הכול אין הרבה מאוד שינויים ואם תאפשרו לנו לעבור על כל הסעיפים ואחרי כן לקיים את הדיון, נראה לי שזה יהיה יותר נכון.
יעקב ליצמן: לא ענית לי גבי חוק ההסדרים.
יעקב ליצמן: מה בער להעביר את זה היום לחוק ההסדרים הנוכחי?
<איריס ויינברגר: אנחנו יכולים לומר שבסך הכול השינויים כאן הם שינויים שמבחינתנו היו מאוד משמעותיים.
יעקב ליצמן: במשך כל השנה נעשה פשע או שניים.
<איריס ויינברגר: הפשעים הם פשעים בסדרי גודל של מאות מיליוני שקלים בכל פעם.
יעקב ליצמן: אני לא חולק על עצם הדבר.
<איריס ויינברגר: יש לנו עכשיו אירוע אחד של קרוב למיליארד שקלים.
ראובן ריבלין: זה התעורר החודש?
<איריס ויינברגר: לא.
ראובן ריבלין: זה כבר שנים.
<איריס ויינברגר: אנחנו מדברים על עלייה ברף במשך השנה האחרונה וזאת עלייה מאוד משמעותית ברף.
<איריס ויינברגר: אנחנו מדברים באמת על עבירות שהן לפי חוק מע"מ של חשבוניות פיקטיביות שבאות לכסות סיטואציות.
יעקב ליצמן: אני מניח שאם היית מביאה את זה יום אחרי התקציב לדיון רגיל בוועדת הכספים, זה היה עובר כאן פה אחד.
יעקב ליצמן: אני מניח שאת מביאה את זה היום במסגרת חוק ההסדרים, זה יעבור ברוב מול מיעוט.
יעקב ליצמן: לכן אני אומר שהנושא הזה, לא בוער שהוא יהיה בחוק ההסדרים.
יעקב ליצמן: היושב ראש מאוד מצומצם בדיונים.
ראובן ריבלין: בזמני הדיונים.
יעקב ליצמן: אפשר לדון על אף שהוא מקיים את הדיונים בשעות לא שעות וגם מקיים דיון בשעות אחר הצהרים עליו קיבלתי הודעה כשהייתי בדרך לאילת.
יעקב ליצמן: הבנו שחידשת את הישיבה אחרי שעזבנו את הכנסת.
ניסן סלומינסקי: הישיבה הייתה צריכה להיות בלי מגבלה עד שעה 7:00 אבל קיבלנו הוראה מיושב ראש הכנסת שבגלל האזכרה ליצחק שמיר יהיה שינוי.
יעקב ליצמן: לי אמרו שהישיבה תהיה עד שעה 4:00.
ניסן סלומינסקי: כבר אין עד 4:00.
ניסן סלומינסקי: הורה לנו יושב ראש הכנסת שבחצי השעה אזכרה ליצחק שמיר, הוא מבקש שנעשה הפסקה ואכן עשינו את ההפסקה לפי הוראתו וחידשנו את הישיבה לאחר מכן.
ניסן סלומינסקי: אתם יודעים שעל כל הפסקה וחידוש, אנחנו משתדלים להודיע.
יעקב ליצמן: שוב אני שואל אותך למה זה שייך לחוק ההסדרים.
יעקב ליצמן: אני מבין את הלחץ שלהם, אני מבין שהם רוצים לסגור פרצות, אבל זה לא שייך לחוק ההסדרים היום.
ניסן סלומינסקי: אני אסביר בשלוש רמות.
ניסן סלומינסקי: רמה ראשונה, כך קבעה הכנסת.
ניסן סלומינסקי: ישבה ועדת הכנסת והעלתה נושאים.
ניסן סלומינסקי: היו הרבה מאוד דברים שהחליטו לפצל.
ניסן סלומינסקי: אני לא חבר ועדת הכנסת ולא הייתי שותף להחלטות.
ניסן סלומינסקי: החליטו הרבה מאוד דברים לפצל ואת הנושא הזה החליטו חברי ועדת הכנסת לא לפצל.
ניסן סלומינסקי: היה זמן לערעורים ואכן היו ערעורים שנדונו.
ניסן סלומינסקי: אני מניח שלא הגשת ערעור בנושא, ואולי כן, אבל בכל אופן דחו את הערעור ואחר כך הכנסת אישרה את זה.
ניסן סלומינסקי: אם כן, קודם כל כנסת ישראל אישרה ואנחנו בדרך כלל נוהגים לממש ולנסות לממש עד כמה שאפשר את החלטות הכנסת.
ניסן סלומינסקי: זאת רמה ראשונה.
ניסן סלומינסקי: רמה שנייה היא אנחנו, הוועדה.
ניסן סלומינסקי: כבר הסברתי כמה פעמים בנושאים הרבה יותר מסובכים מזה - כי זה יחסית פשוט, נושא עליו צריך להחליט - שבתפיסת העולם של הוועדה הזאת, ולא רק בגלל הגירעון אבל גם, אנחנו רוצים לתמרץ כמה שיותר את רשות המסים לחסום כל פרצה אפשרית שנעשית אם בתחכומי מס, אם ביכולות העלמת מס, הלבנה וכל הדברים האלה.
ניסן סלומינסקי: לאור זאת עברנו כאן ישיבות ארוכות מאוד שארכו שעות ודנו לעומק בכל מקלטי המס ואיך אפשר לחסום אותם.
ניסן סלומינסקי: ככל שיימצאו דברים יותר מתוחכמים, ואנחנו נתמרץ את רשות המסים למצוא גם להם פתרון.
ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה אחד מהתפקידים החשובים שלנו, לתמרץ אותם.
ניסן סלומינסקי: אם אנחנו כל הזמן אומרים שאם במקום לחתוך ולהטיל גזרות נצליח למנוע את כל הנושאים האלה, היינו חוסכים הרבה מאוד כסף ולא היינו צריכים להעלות את המע"מ ודברים אחרים.
ניסן סלומינסקי: זאת האחריות שלנו.
ניסן סלומינסקי: לכן אנחנו מתמרצים אותם.
ניסן סלומינסקי: לא יכול להיות שהם מגיעים עם הצעות ואנחנו נגיד להם שנחכה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים את זה.
ניסן סלומינסקי: הרמה השלישית.
ניסן סלומינסקי: יש בזה גם כסף.
ניסן סלומינסקי: יש חובות אבודים.
ניסן סלומינסקי: לכן ודאי זה עניין לעכשיו.
ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים שכאשר מפצלים נושא, אתה טועה, אני לא חושב שאם נפצל את זה ונקיים דיון בעוד חצי שנה תהיה הסכמה פה אחד.
ניסן סלומינסקי: מהיכרותי ומהתחושות שלי, אני לא בטוח שזה בכלל יעלה לדיון ושזה יעבור.
ניסן סלומינסקי: היום יש סיכוי שהדברים האלה יעברו עם כל אותם נושאים שנאשר.
ראובן ריבלין: לא חשוב כמה חברים משתתפים, לא חשובה מסגרת הדיון.
ראובן ריבלין: אם צריך להעביר, אנחנו מכשיר של הממשלה להעביר.
ראובן ריבלין: אני מתפלא עליך.
ראובן ריבלין: חוק הסדרים הוא לא מקום להעביר דבר שהממשלה חוששת מאוד שלא יעבור במקום אחר.
ניסן סלומינסקי: למה הממשלה?
ניסן סלומינסקי: זאת הכנסת?
ראובן ריבלין: אני יודע שזאת הכנסת.
ראובן ריבלין: זאת הקואליציה.
ראובן ריבלין: אם היא תאמר לי שצריך להכניס מאה מיליון או מאתיים מיליון, אני חושב שזה חשוב שיבוא בחוק ההסדרים.
ראובן ריבלין: אם זה דבר שהוא נמשך כבר עשרות שנים ועד היום לא הצליחו להעביר את זה, אין שום סיבה לא להעביר את החוק במהלך חקיקתי רגיל שלא במסגרת חוק ההסדרים.
ראובן ריבלין: חוק ההסדרים אינו אמצעי שלטוני להעביר חוקים שהקואליציה או הממשלה לא יכולה להעביר אותם בצורה קלה.
ניסן סלומינסקי: הדברים האלה, יכול להיות שהם נכונים, אבל הם לא לנו.
ראובן ריבלין: אם מדובר במאתיים מיליון שקלים, חבל על הזמן.
ניסן סלומינסקי: הדברים האלה הם לא לנו.
ניסן סלומינסקי: כשאתה היית יושב ראש הכנסת ---
ראובן ריבלין: לא היה עולה על דעתי בכלל להניח חוק כזה בחוק ההסדרים.
ראובן ריבלין: יש לך כאן את היועצת המשפטית שלך.
ניסן סלומינסקי: היית ודאי מנסה להוציא הרבה מאוד חוקים.
ניסן סלומינסקי: ניסו גם היום.
ראובן ריבלין: ועדת הכנסת תעביר אליך את התקנון.
ראובן ריבלין: התקנון מאפשר לך להפריד.
ניסן סלומינסקי: זה שמאפשר לי, זה משהו אחר.
ראובן ריבלין: אני רק אומר לך שצריך לדבר רק על דבר אחד, האם זה יכניס מאתיים מיליון במקום להכניס את עקרות הבית ואז אני מצביע בעד זה כי אין שום ברירה אחרת.
ניסן סלומינסקי: אני מדבר גם על היבט נוסף.
ניסן סלומינסקי: אם יפתרו אחת ולתמיד, וזה לנו לפתור את זה, את הנושא של חוק ההסדרים, בכבוד, אבל זה עבר את כל ההליכים והגיע אלינו.
ניסן סלומינסקי: לא אנחנו נפתור את חוק ההסדרים.
ראובן ריבלין: חזרנו שנים אחורה.
ניסן סלומינסקי: זה משהו אחר, אבל לא לנו לעשות את זה.
<ערן יעקב: אני רוצה לתת דוגמה שתמחיש למה התיקון הזה נחוץ והוא מתאים לחוק ההסדרים.
ראובן ריבלין: אם יש לך כסף, אל תגיד לי מה נחוץ.
ראובן ריבלין: אני יודע יותר טוב ממך מה נחוץ.
ראובן ריבלין: תגיד לי אם זה מכניס כסף שבלעדיו לא יכולים לקיים את התקציב, בסדר.
<ערן יעקב: הוא מונע זליגת כסף.
יעקב ליצמן: לא כל דבר שמובן לרובי, מובן גם לי.
ניסן סלומינסקי: אני אומר שהוויכוח על חוק ההסדרים הוא ויכוח נכון ויכול להיות שאם אני הייתי בוועדת הכנסת, יכול להיות שהייתי מוציא עוד הרבה דברים, אבל יש נהלים.
ניסן סלומינסקי: ישבה ועדת הכנסת, הייתה אפשרות לערעורים, אישרה הכנסת וזה הועבר אלינו.
ניסן סלומינסקי: מי שרוצה, נארגן לקראת הפעם הבאה חוק שמגביל, אבל לא שכל פעם שיגיע נושא בחוק ההסדרים, חלק יטענו כך אבל בפועל יעשו אחרת.
<איריס ויינברגר: אולי ניתן את הסקירה פנימה לתוך החוק.
ניסן סלומינסקי: חברי הכנסת ירשמו לפניהם את ההערות.
יעקב ליצמן: אולי כבר נצביע.
ניסן סלומינסקי: מי אמר שאנחנו בעד?
ניסן סלומינסקי: אתה רוצה להצביע על הכול בעד?
ראובן ריבלין: אנחנו נצביע ואחר כך תקריאו.
ראובן ריבלין: הממשלה רוצה את זה, אין ברירה, זאת הקואליציה.
ראובן ריבלין: אין בעיה, נעביר את זה.
ראובן ריבלין: אנחנו הרי רק חותמת.
ראובן ריבלין: אנחנו יושבים כאן לפני כל הציבור בדיון ציבורי כמו מטומטמים, תסלחו לי.
ראובן ריבלין: אם זה מכניס כסף, אני יודע מה האלטרנטיבות, אני אצביע בעד זה.
ראובן ריבלין: אולי אני אעיר הערה פה או שם, אבל אני אצביע בעד זה.
ניסן סלומינסקי: רובי, אני רוצה למחות על מה שאתה אומר.
ניסן סלומינסקי: אם אתה מרגיש שאתה חותמת גומי, זה בסדר, אבל אני לא מרגיש כך.
ניסן סלומינסקי: אתה תראה, כשנגיע להצבעות, שאנחנו לא חותמת גומי.
ניסן סלומינסקי: את אותם דברים אמרתם על חוק הריכוזיות והתברר שעשינו מהפכים גדולים.
ראובן ריבלין: אני לא אמרתי את זה.
ניסן סלומינסקי: גם כאן אתה תראה.
ראובן ריבלין: בחוק הריכוזיות נכנסנו לגופם של דברים.
ניסן סלומינסקי: כאן אנחנו נכנסים לגופם של דברים.
יעקב ליצמן: פעם אחרונה שהצבעתי עם הקואליציה.
ראובן ריבלין: את זה לא תספיק עד אחרי התקציב אם אנחנו נדון בזה עכשיו.
ראובן ריבלין: תשאל את היועצת המשפטית.
ניסן סלומינסקי: אל תשאל.
ניסן סלומינסקי: אני מדבר עליך.
ניסן סלומינסקי: אם היה חוק שצריך לשבת עליו שבע שעות, אז ישבנו שבע שעות.
ניסן סלומינסקי: מי שהצטרף, הצטרף.
ניסן סלומינסקי: יצטרכו שבעים שעות, אז ישבו שבעים שעות.
יעקב ליצמן: בדיונים רגילים היינו יושבים על המסים לדעתי לפחות עוד שלושה-ארבעה ימים.
ראובן ריבלין: כדי לשפר את זה כמה שאפשר.
יעקב ליצמן: אני הייתי עושה את זה.
יעקב ליצמן: בחוק ההסדרים מצמצמים, מתכנסים לשעה וחצי וחברי הכנסת מתפזרים והולכים הביתה.
ניסן סלומינסקי: לזה אני מסכים, אבל אם אתה תיקח את כמות השעות שדנים, אני לא בטוח.
ניסן סלומינסקי: זה מרוכז יותר.
ניסן סלומינסקי: חברי הכנסת, מי שלא יכול לבוא, אין לי טענות אליו.
ראובן ריבלין: אני בטוח שיש לך הרבה מידע, ידע ויכולת בנושא החקיקה.
ראובן ריבלין: רמת החקיקה בנושא חוב אבוד, זה לא רק עניין של הגדרה אלא זה גם עניין של עובדה ואלה הם דברים קשים ביותר.
ראובן ריבלין: כאשר המעשה והמחשבה צריכים לבוא ולהיפגש באיזשהו מקום כדי שאפשר יהיה לקבוע קריטריונים שהם קריטריונים עונשיים, ואני בעד זה שכל מעלים מס ייכנס לעשרים שנה בבית סוהר, אני רק אומר לך שבדברים האלה ועדת הכספים תדון, בבקשה, אבל כל מילה, יהיו לך כאן הערות.
ניסן סלומינסקי: יהיו הערות וזה בסדר גמור.
ניסן סלומינסקי: אני לא בורח מהערות.
ראובן ריבלין: מחובות אבודים אתה לא תביא גרוש.
יעקב ליצמן: אני מתקזז עם רובי.
<ערן יעקב: צריך להגיד מילה לעניין הכסף.
<ערן יעקב: חלק גדול בא כדי למנוע את אותה זליגת כספים שראינו בשנים האחרונות.
יעקב ליצמן: זה לא תקציב.
יעקב ליצמן: אתה בעצמך אומר שזה לא תקציב.
<ערן יעקב: לא, זה תקציב.
יעקב ליצמן: זה שלא איבדתי שקל, גם זה תקציב.
ראובן ריבלין: אני לא אומר את הדברים בשם חברי כנסת אחרים, אבל אני אומר לך שאם יש כאן חור בתקציב שאנחנו צריכים לכסות אותו והוא מכסה אותו, אין לנו ברירה אחרת כי הדברים האחרים הם הרבה יותר נוראיים לציבור ולכן נצביע בעד זה.
ראובן ריבלין: אם זה כך.
יעקב ליצמן: ולכן אני לא אצביע בעד.
אלעזר שטרן: מפני שהציבור שלך לא נפגע ולכן אין לך את הבעיה.
יעקב ליצמן: הציבור שלי?
יעקב ליצמן: למה אני לא נפגע?
יעקב ליצמן: אני משלם כמוך מס הכנסה.
<איריס ויינברגר: אני אנסה לתת תיאור והסבר בהתאם לסעיפים.
<איריס ויינברגר: הסעיף הראשון הוא בעצם תיקון לסעיף ההגדרות בחוק הבלו כשהמטרה יחד עם הסעיפים בהמשך היא לעשות איזשהו סדר.
<איריס ויינברגר: עד היום מקום ייצור היה גם המקום שבו ייצרו - כמו בז"ן למשל - את הדלק והפכו אותו מנפט גולמי לבנזין וכולי, ויש גם אתרי אחסון שם אין ייצור אמיתי של דלק אלא רק אחסנה של דלקים עבור החברות, עבור הגורמים הסיטונאיים, ואנחנו רוצים להבחין בין הרישיונות.
<איריס ויינברגר: לכן אנחנו מגדירים אתר אחסון, מקום שבו מוחזק דלק לשם מסחר בו בסיטונות או שבו מוחזק דלק כמלאי לשעת חירום.
ניסן סלומינסקי: עמוד 713.
<שגית אפיק: נתחיל להקריא ותסבירי.
<איריס ויינברגר: סימן ד': בלו 47.
<איריס ויינברגר: תיקון חוק הבלו על דלק בחוק הבלו על דלק, התשי"ח-1958 -
"המנהל" יבוא: "אתר אחסון" – מקום שבו מוחזק דלק לשם מסחר בו בסיטונות, או שבו מוחזק דלק כמלאי לשעת חירום.
"המנהל" יבוא: "בעל רישיון בלו" – כל אדם שניתן לו רישיון לפי סעיף 15".
"המנהל" יבוא: כאן אנחנו מתכוונים גם לרישיון יצרן וגם למקום ייצור ואתר אחסון.
בלו" יבוא: "חוק מס ערך מוסף" – חוק מס ערך מוסף, התשל"ו-1975".
"יצרן" יבוא: "מקום ייצור" – מקום שבו דלק מיוצר, מופק, מופרד, מזוקק, מחודש, מפוצח או מעובד בכל דרך אחרת".
"יצרן" יבוא: זאת אומרת, אנחנו מפרידים בין מקום ייצור לבין אתר אחסון.
ראובן ריבלין: ההגדרות משתנות מהחוק הקודם?
<איריס ויינברגר: בחוק הקודם לא היו הגדרות.
<איריס ויינברגר: אלה הגדרות חדשות כי בחוק הקודם קיימת הגדרה של יצרן ומקום ייצור היה מקום שבו מייצרים דלק כשיצרן כלל גם את ההגדרה של מכירה בסיטונות וגם את ההגדרה של ייצור, הפקה, זיקוק וכולי.
<איריס ויינברגר: זאת אומרת, המהות היא אחר כך בסעיפים עצמם כשאנחנו בעצם מפרידים את הרישיונות.
<איריס ויינברגר: אנחנו לא מכניסים כאן גורמים חדשים לרישוי אלא כל מה שאנחנו עושים, מפרידים בין סוגי הרישיונות כדי שהפיקוח יהיה נכון יותר.
<איריס ויינברגר: לא דומה הפיקוח על מקום ייצור לפיקוח על אתר אחסון וגם מבחינת החובות שאנחנו מעוניינים להטיל, ואנחנו תכף נראה את זה, על אתרי האחסון.
<שגית אפיק: יש למישהו הערות להגדרות?
ראובן ריבלין: ההגדרות בסדר.
<איריס ויינברגר: בסעיף 4 -
קטן יבוא: "(א) יצרן המוציא דלק ממקום ייצור, ישלם את הבלו בעת הוצאת הדלק ממקום הייצור ובשיעור שיחול אותה שעה.
קטן יבוא: המנהל רשאי לקבוע כי אם הוזרם הדלק בצנרת תת קרקעית לאתר אחסון שאת מקומו אישר המנהל כאמור בסעיף 16, ישלם יצרן הדלק המוציא את הדלק מאתר האחסון את הבלו בעת הוצאת הדלק מאתר האחסון האמור".
קטן יבוא: שוב, יש כאן ניסוח עדכני יותר.
קטן יבוא: אין כאן שינוי מהותי.
קטן יבוא: גם היום המנהל רשאי לקבוע את מקומות האחסון מהם יוצא הדלק שזה מועד החיוב במס וכאן אמרנו את זה בצורה מפורשת.
קטן יבוא: אותם מקומות אחסון שלגביהם היציאה מהם יכולה להיחשב מועד חיוב במס, אלה אותם מקומות אחסון לגביהם מוזרם הדלק בצנרת תת קרקעית.
קטן יבוא: פשוט להבהיר, כי פה באמת חשוב לנו הפיקוח.
קטן יבוא: זאת אומרת, מדובר לא רק על מקומות הייצור של הזיקוק אלא גם מקומות האחסון.
יעקב ליצמן: מה זה תת קרקעית?
יעקב ליצמן: יש הגדרה לזה?
<איריס ויינברגר: מתחת לפני הקרקע.
יעקב ליצמן: מה, אני לא מבין עברית?
יעקב ליצמן: שאלתי אם יש הגדרה על פי חוק.
<שגית אפיק: אין.
יעקב ליצמן: צריך?
<חן בר יוסף: כדאי.
<חן בר יוסף: אני לא מבין את הצורך בהגדרת תת הקרקע וזאת משתי סיבות.
<חן בר יוסף: ראשית, היום הצנרת רובה היא בתת הקרקע אבל חלקה גם מעל הקרקע.
<חן בר יוסף: יש כל מיני מגופים ודברים אחרים שמעבירים את הצנרת מעל הקרקע.
<חן בר יוסף: שנית, מחר יבוא המשרד להגנת הסביבה ויגיד שבגלל חששות ודליפות לקרקע, הוא רוצה שהצנרת תהיה על הקרקע.
<חן בר יוסף: בין מתקן בית זיקוק חיפה לבין מתקן כרמל אולפינים, יש צנרת על קרקעית.
<חן בר יוסף: אין שום צורך בתת הקרקע כי זה לא מוסיף כלום.
<איריס ויינברגר: אין בעיה.
<איריס ויינברגר: אפשר לעשות את זה בצנרת בלי תת קרקעית.
ראובן ריבלין: היא לא בקרקע אבל הייתה איזו דליפה, מאותו רגע הוא לא צריך לשלם בלו?
ניסן סלומינסקי: אני מבין שחן אומר שאין צורך לומר תת קרקעית.
<איריס ויינברגר: נוותר על התת קרקעית.
ראובן ריבלין: ההיגיון שיש בו הגיון רב פה שחובת הבלו חלה מרגע ההוצאה ולא חשוב אם מכרת אותו או לא מכרת אותו.
<איריס ויינברגר: נכון.
ראובן ריבלין: זה שינוי מהחוק הקודם?
<חן בר יוסף: עוד נקודה אחת.
<חן בר יוסף: למעשה מוגדר כאן מתקן האחסון.
<חן בר יוסף: המשמעות של הסעיף הזה, אם המנהל לא נותן את ההרשאה, שפתאום הבלו יתחיל להיות משולם ביום הייצור, שזאת משמעות שהיא לא מקובלת עלינו והיא מהווה שינוי מהותי במשק.
ראובן ריבלין: מאיפה אתה?
<חן בר יוסף: מינהל הדלק, משרד האנרגיה.