GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איריס ויינברגר: אנחנו קיבלנו ביקורת ממבקר המדינה שאין אכיפה בכל מה שנוגע למעבר הטובין לצורך אזור סחר חופשי אילת או היציאה ממנו.
<איריס ויינברגר: מה שקורה זה שכאשר אדם מוביל טובין לאילת, שהמשמעות היא שהטובין האלה נמכרו לאילת בשיעור אפס, הוא צריך להראות חשבונית והוא צריך להראות שהטובין באמת נכנסים לאילת.
<איריס ויינברגר: מה שקורה זה שאנשים היו שולחים את החשבוניות אחר כך לתחנה והם לא היו מראים את החשבוניות ולא בהכרח הטובין היו אתם, או במעבר אפילו, היו עוצרים שם בעמדה, מראים את החשבונית אבל אין טובין יחד עם החשבונית ולא הייתה סנקציה פלילית בעניין הזה.
<איריס ויינברגר: על זה הייתה הביקורת.
<איריס ויינברגר: לכן באנו במטרה להסדיר את היכולת להטיל איזושהי סנקציה כדי שבאמת לא יהיה מעבר של טובין ושבאמת מי שייהנה, כמו שאמר ראש העיר כאן, אלה באמת תושבי אילת והנמצאים באילת.
<איריס ויינברגר: זאת אומרת, שאילת תיהנה מהפטור של אזור סחר חופשי ולא שאפשר יהיה לעשות כל מיני תכנונים, תיחמונים וזליגות.
<איריס ויינברגר: שלא תהיה זליגה של טובין מאילת.
<איריס ויינברגר: כדי להסדיר את הסעיפים הפליליים, התבקשנו גם להבהיר ולחדד את הדברים בתוך סעיפי החוק גופה.
<איריס ויינברגר: זאת אומרת, לקבוע גם את ההוראה של הצגת הטובין.
<איריס ויינברגר: לכן, בסעיף 5(ב), אחרי "בשיעור אפס" אנחנו מבקשים להוסיף "ובלבד שלא תוצג לגבי אותם טובין חשבונית על מס בשיעור אפס בכניסה לאילת בלי שהטובין נושא החשבונית נמצאים עם מציג החשבונית".
<שלומית ארליך: מה קורה במצב של נגיד סוף שבוע?
עמר בר-לב: לא רק סוף שבוע אלא גם בלילות.
עמר בר-לב: אין שם אף אחד.
<איריס ויינברגר: מדובר כאן על חובה של עוסקים.
<איריס ויינברגר: לא מדובר כאן על אדם שעובר מכאן לשם אלא עוסקים והעוסקים יודעים מה השעות שהמעבר עובד בהן.
<איריס ויינברגר: כמו שאני מבינה, הם גם מתאימים את עצמם לשעות האלה.
<שלומית ארליך: הכוונה היא שבעצם היום יהיו פקחים?
<איריס ויינברגר: גם היום יש כבר.
<שלומית ארליך: הם יבדקו גם שהטובין נמצאים עם החשבונית.
ניסן סלומינסקי: על כל חשבונית כזאת תהיה חותמת?
<איריס ויינברגר: גם היום יש.
ניסן סלומינסקי: מעבר בפועל.
<דניאל וקנין: כן.
<דניאל וקנין: מעבר בפועל.
<איריס ויינברגר: הדברים גם מוסדרים בתקנות.
<איריס ויינברגר: גם היום בתקנות קבוע כבר שניתן להכניס טובין לאזור אילת בכל יום שאינו יום מנוחה וכולי.
<איריס ויינברגר: זאת אומרת, הדברים מסודרים כבר היום.
עמר בר-לב: מגיעה משאית למעבר.
עמר בר-לב: צריכה להיות החשבונות וצריך להיות הטובין.
עמר בר-לב: זה ברור.
עמר בר-לב: השאלה אם אותו מוכס שנמצא במעבר, האם הוא חייב לבדוק בפועל את החשבונית ולפתוח את המשאית ולהתחיל לבדוק שהטובין נמצאים?
<איריס ויינברגר: הוא לא חייב.
<איריס ויינברגר: הוא רשאי.
עמר בר-לב: רשאי, זה בסדר.
<איריס ויינברגר: אלה בדרך כלל בדיקות מדגמיות.
עמר בר-לב: אם הוא חייב, זה מה שחששתי, זה ייצור פקק תנועה אדיר.
<איריס ויינברגר: אלה בדיקות מדגמיות.
עמר בר-לב: אותו הדבר אם המוכס לא נמצא שם, הלא המשאיות האלה לאילת, מי כמונו יודע, הן נוסעות גם בלילות.
עמר בר-לב: מה קורה אם המוכס לא נמצא שם?
<איריס ויינברגר: כבר היום יש שעות.
<איריס ויינברגר: מותר להכניס טובין לאזור אילת במסוף הכניסה משעה 5:00 לפנות בוקר עד שעה שעה 7:00 בערב.
<איריס ויינברגר: בערבי ימי מנוחה או יום העצמאות, עד לכניסת היום כאמור למחרתו.
עמר בר-לב: גם היום אסור למשאית להיכנס לאילת ב-2:00 לפנות בוקר.
<איריס ויינברגר: זה קיים כבר היום, אבל לשאלה שלך, הבדיקות הן בדיקות מדגמיות.
<איריס ויינברגר: רק מה שקרה, עשו את הבדיקה המדגמית, גילו שהטובין לא נמצאים.
עמר בר-לב: זה החלק השני של האכיפה.
עמר בר-לב: לחלק הראשון, את אומרת שזאת לא חובה.
<איריס ויינברגר: לא חובה.
עמר בר-לב: זה בעצם מדגמי.
<שלומית ארליך: להבין עוד עניין בהקשר הזה.
<שלומית ארליך: היום בסופי שבוע או בשעות הלילה אין אפשרות להשאיר את החשבונית בכניסה?
<שלומית ארליך: שמעתי היום הנוהל הוא שכן משאירים חשבוניות בכניסה.
<איריס ויינברגר: אם אני לא טועה יש אופציה להשאיר.
<איריס ויינברגר: היום חייבים להחתים אותם.
ניסן סלומינסקי: אם הוא לא יכול לבדוק, מה התועלת שהוא ישאיר?
<שלומית ארליך: השאלה מה יהיה עכשיו.
<איריס ויינברגר: אנחנו לא הולכים להקשות על הפרקטיקה הקיימת במסוף.
<איריס ויינברגר: כל מה שאנחנו רוצים זה שבמידה ונתפוס מישהו, נוכל לעשות את זה.
ניסן סלומינסקי: אני מקווה שאנשים אכן לא ינסו לעשות סיבוב על אילת.
<איריס ויינברגר: הוא יבוא עם החשבונית ועם הטובין.
ניסן סלומינסקי: יש תנועה ערה של סחורות שרוצות להגיע לאילת בלילה כי רוצים לנצל את הלילה לנסיעה בלי פקקים וכולי?
ניסן סלומינסקי: יש צורך להגדיל את הנוכחות של הפקחים במעברים?
<דניאל וקנין: אני לא מכיר.
<דניאל וקנין: אין לי נתונים.
<דניאל וקנין: אני לא מכיר דרישה או בקשה להארכת שעות מעבר למה שקיים היום.
ניסן סלומינסקי: אם זה מספיק, טוב.
<איריס ויינברגר: נכון להיום זה מספיק.
<איריס ויינברגר: אני מניחה שאם תהיה דרישה וזה יצדיק, יבדקו.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהם רוצים לנסוע בלילה כי אין פקקים והם מגיעים לפנות בוקר.
<איריס ויינברגר: זה פתוח משעה 5:00 לפנות בוקר.
ניסן סלומינסקי: כרגע אנחנו לא נוגעים בזה.
<שמואל מייזליך: קשה להניח שמשאית עם סחורה תרצה להגיע, אני מנסה לחשוב בהיגיון, לסוחר שמחכה לה ב-2 לפנות בוקר כי לאן הוא יגיע עם אותה סחורה?
<שמואל מייזליך: מישהו צריך לקבל אותה.
ניסן סלומינסקי: אם זה קיים, אנחנו לא נוגעים בזה.
<שלומית ארליך: זה היה סעיף (1).
<שלומית ארליך: עכשיו סעיף (2).
<איריס ויינברגר: סעיף (2) מדבר בעצם על סיטואציה של הוצאת הטובין.
<איריס ויינברגר: שוב, טובין שהוחל עליהם מס ערך מוסף בשיעור אפס לפי סעיף 5(ב) לא יועברו מאזור אילת למקום אחר בישראל בידי העוסק שקיבל את ההטבה כאמור, אלא אם כן בידו מסמך המעיד על ביטול העסקה בהתאם להוראות לפי חוק זה.
<איריס ויינברגר: זה אומר שאם הוצאנו טובין, שקיבלו שיעור אפס, צריך להראות שהעסקה בוטלה, שהם בעצם לא נמכרים באילת.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, זה לא משהו שנוצר באילת ומייצאים אותו לישראל אלא זה משהו שנכנס לאילת ועכשיו יוצא מאילת.
<איריס ויינברגר: כן, כי זה רק טובין שהוחל עליהם שיעור אפס.
ניסן סלומינסקי: זה מישהו שתכנן לעשות איזו עסקה באילת ובסוף לא עשה אותה.
<איריס ויינברגר: היא התבטלה ולכן הוא מוציא את הטובין.
<איריס ויינברגר: הוא צריך להראות שיש ביטול עסקה.
ניסן סלומינסקי: אבל מישהו שהוא באילת ויש לו מפעל והוא מייצא לישראל, הוא לא צריך.
<איריס ויינברגר: לא, כי אז לא חל עליו הסעיף.
ניסן סלומינסקי: אז הוא לא צריך שום דבר?
<איריס ויינברגר: הוא לא צריך להראות שיש ביטול של עסקה.
ניסן סלומינסקי: ואז הוא לא משלם על זה מע"מ או משהו?
<איריס ויינברגר: אם אתה מייצר באילת ומוכר החוצה, זה חייב במע"מ.
<איריס ויינברגר: ברגע שזה יוצא מאילת, זה חייב במע"מ.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, לאנשי אילת יש את הפטור הזה רק באילת עצמה.
<איריס ויינברגר: לצריכה באילת.
ניסן סלומינסקי: רק לצריכה.
ניסן סלומינסקי: לא ליצוא.
ניסן סלומינסקי: כלומר, מי שיש לו מפעל באילת ועושה דבר טוב ורוצה למכור את זה לאנשי אילת אבל גם נניח לאנשי שדה בוקר.
<איריס ויינברגר: זה חייב.
<איריס ויינברגר: אחרת זאת תחרות בלתי הוגנת.
<דניאל וקנין: סחורה שנכנסה בשיעור אפס לאילת.
עמר בר-לב: יש לי כמה שאלות.
עמר בר-לב: שאלה ראשונה.
עמר בר-לב: נכנסה משאית עם טלוויזיות לאילת והיא פטורה ממע"מ.
<איריס ויינברגר: דווקא טלוויזיות חייבות במע"מ.
עמר בר-לב: מקררים.
<שמואל מייזליך: אותו דבר.
עמר בר-לב: נכנסה לאילת משאית עם משהו שפטור ממס.
עמר בר-לב: אני אילתי, אני קניתי את זה.
עמר בר-לב: שנה אחרי כן אני עובר דירה לתל אביב.
<איריס ויינברגר: אתה לא חייב.
עמר בר-לב: זה ברור?
<איריס ויינברגר: זה ברור.
<איריס ויינברגר: זה אדם פרטי.
עמר בר-לב: שאלה שנייה.
עמר בר-לב: אולי מקרה נדיר, אבל הגיעה אותה משאית עם הדברים האלה לאילת וזה ישב שם שנתיים.
עמר בר-לב: הבן אדם מכר חלק מהציוד וחלק הוא לא מכר.
עמר בר-לב: יש פחת, יש התיישנות.
עמר בר-לב: אחרי שנה וחצי הוא רואה שהוא לא מוכר את זה באילת והוא צריך להוציא את זה החוצה.
עמר בר-לב: הערך של זה כבר הרבה יותר נמוך.
<דניאל וקנין: החיוב הוא בערך שנכון לאותו רגע.
<דניאל וקנין: בערך ששווה באותו רגע.
עמר בר-לב: נניח הערך ירד בחמישים אחוזים, הוא צריך לשלם מע"מ רק על החמישים אחוזים.
<דניאל וקנין: זה לא שונה מעוסק בתוך ישראל שסגר את העסק שלו, נשאר לו ציוד ואחרי תקופת מה לקח את הציוד הזה לשימוש עצמי.
<דניאל וקנין: השווי של העסקה הוא השווי באותו רגע, לפי המחיר של אותו רגע בו הוא לקח את זה לשימוש עצמי.
עמר בר-לב: אני חושב שאני מבין אותך אבל אני רוצה להיות בטוח.
עמר בר-לב: במקרה הזה הגיע מלאי לאילת, לא הצליחו למכור אותו.
ניסן סלומינסקי: שווי של אלף שקלים.
עמר בר-לב: אלף שקלים.
עמר בר-לב: עברו שנתיים ונשאר ציוד בשווי 500 שקלים.
עמר בר-לב: הוא צריך לשלם מע"מ על ה-500 שקלים.
<דניאל וקנין: שימוש עצמי, 500 שקלים.
עמר בר-לב: הוא צריך להחזיר מע"מ על ה-500 שקלים ולא על כל האלף שקלים.
<דניאל וקנין: לא על כל האלף שקלים, כי זה מה שזה שווה באותו רגע.
<איריס ויינברגר: אם הוא הצליח לבטל את העסקה אחרי שנתיים, הוא בעצם לא יהיה צריך לשלם כלום.
<דניאל וקנין: הוא לא מדבר על ביטול.
<דניאל וקנין: הוא אומר שיצא עם זה החוצה.
עמר בר-לב: הכניס וחלק הוא מכר וחלק לא.
<שלומית ארליך: בעצם צריך להיות בידו מסמך המעיד על ביטול עסקה.
<שלומית ארליך: על איזה סוגים של מסמכים אנחנו מדברים?
<איריס ויינברגר: הודעת זיכוי מוסדרת בהוראות ניהול ספרים.
<שלומית ארליך: ומבחינתכם, איך אתם בודקים?
<איריס ויינברגר: הוא יוצא ואנחנו רואים את ההודעה.
<איריס ויינברגר: רואים שיש הודעת זיכוי.
<איריס ויינברגר: אנחנו רואים שיש את הסחורה.
<שלומית ארליך: אפשר לבדוק את זה?
<דניאל וקנין: הודעת זיכוי יוצאת רק בעקבות חשבונית וצריכה להיות זיקה בין שני המסמכים האלה.
<שמואל מייזליך: צריכה להתקבל גם בצד שני, אצל המקבל.
<איריס ויינברגר: זה כמו החשבונית.
ניסן סלומינסקי: משאית שמביאה מיטות לבתי המלון, מיטות חדשות, ועכשיו היא תעמיס את המיטות הישנות של בית המלון ותצא.
ניסן סלומינסקי: היא עשתה את עסקת חייה כי הם מסתכלים ורואים מיטות.
<איריס ויינברגר: פסקה (3).
<איריס ויינברגר: כאן אלה סעיפי העונשין.
<איריס ויינברגר: לפני פרק ה' יבוא: פרק ד'1 – עונשין.
<איריס ויינברגר: זאת בעצם המטרה.
<איריס ויינברגר: סעיפים 13(א) ו-13(ב) הן עבירות שדינן מאסר שנה.
<איריס ויינברגר: סעיף 13(ג), אנחנו מוותרים עליו לבקשת הייעוץ המשפטי של הוועדה.
<איריס ויינברגר: סעיף 13(א) מדבר על הצגת חשבונית מס בלי הטובין.
<איריס ויינברגר: לבקשת הייעוץ המשפטי של הכנסת, אנחנו רוצים להוסיף חלופה של קנס.
<איריס ויינברגר: תהיה חלופה של קנס.
<איריס ויינברגר: קנס של עד 29,200 שקלים, שזה כמו קנס או מאסר שנה בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין.
<איריס ויינברגר: אנחנו רוצים להפנות לחוק העונשין, כדי שאם בחוק העונשין ישנו, לא נצטרך לעקוב אחרי זה.
<שלומית ארליך: אמרנו שזה יהיה כאן עוסק.
<שלומית ארליך: בדיון הקודם חברי הכנסת ביקשו לומר עוסק.
<איריס ויינברגר: עוסק שהציג חשבונית על מס בשיעור אפס בכניסה לאילת, בלי שהיו עמו הטובין נושא החשבונית, בניגוד להוראות סעיף 5(ב), דינו מאסר שנה או קנס לפי סעיף 61(א)(2) לחוק העונשין, התשל"ז-1977.
<איריס ויינברגר: סעיף 13(ב) שהוא על הוצאת טובין מאילת:
<איריס ויינברגר: עוסק שהעביר טובין שיוחל עליהם מס ערך מוסף בשיעור אפס מאזור אילת למקום אחר בישראל בלי שבידו מסמך המעיד על ביטול העסקה, בניגוד להוראות סעיף 8(א), דינו מאסר שנה או קנס לפי סעיף 61(א)(2) לחוק העונשין, התשל"ז-1977.
<איריס ויינברגר: עד כאן.
ניסן סלומינסקי: תודה לאורחים ותודה לייעוץ המשפטי ותודה לכל חברי הכנסת.
ניסן סלומינסקי: אנחנו דנים בסעיף 45 פסקה (11) וסעיף 46, חוק מס ערך מוסף, העברת טובין מעוסק רשום לפי חוק מע"מ, מעוסק למוסד כספי או למלכ"ר רשום באזור או בשטחי עזה ויריחו שתלווה בחשבונית הכוללת פרטים שקבע המנהל ולא בתעודת משלוח.
<שלומית ארליך: עמוד 713.
ניסן סלומינסקי: אני יכול להבין שזה סעיף בו אנחנו מחילים את הריבונות על הרש"פ?
ניסן סלומינסקי: בפרוטוקול יירשם שזה בהומור אבל זה לא רק בהומור.
ניסן סלומינסקי: <קריאה:> אפשר לרשום שזה פשוט לא מתאים לחוק ההסדרים.
ניסן סלומינסקי: אם זה לא יעבור בכנסת, זה יעבור רק בחוק ההסדרים, החלת הריבונות.
<איריס ויינברגר: אנחנו מתקנים את סעיף 129(ב).
<איריס ויינברגר: העיקרון הוא שנכון להיום טובין צריכים להיות מובלים כשיש בידי המוביל חשבונית או תעודת משלוח.
<איריס ויינברגר: יש כבר היום חריג מסוים כאשר טובין מובלים, כאשר מדובר על עוסק פלשתינאי שמכר לעוסק בישראל, אז הטובין המובלים חייבים להיות מלווים בחשבונית P, שזאת חשבונית שמוצאת ברשות הפלשתינאית.
<איריס ויינברגר: אחר כך יש ניכוי התשומות שנעשה על בסיס אותה חשבונית P ועל בסיס זה אנחנו גם מקבלים את הכספים מהרשות הפלשתינאית כי מה שנצרך בישראל, המע"מ שייך למדינת ישראל.
<איריס ויינברגר: מה שנצרך ברשות הפלשתינאית, כאשר עוסק ישראלי מוכר טובין לעוסק פלשתינאי, הוא מוציא חשבונית I.
ניסן סלומינסקי: מי זה הוא?
<איריס ויינברגר: העוסק הישראלי מוציא חשבונית I ועד היום הטובין היו מלווים או בתעודת משלוח או בחשבונית.
<איריס ויינברגר: אנחנו מבקשים שאפשר יהיה להוביל את הטובין רק עם חשבונית I ולא להסתפק בתעודת משלוח.
<איריס ויינברגר: זאת הבקשה שלנו.
ניסן סלומינסקי: תסבירי לנו.
<איריס ויינברגר: חשבונית מס לרבות חשבונית I, זה המסמך שעל בסיסו בעצם יש את החיוב במס.
<איריס ויינברגר: תעודת משלוח עדיין לא מחייבת במס למרות שעצם המכירה מחייב, אבל ברגע שמוכרים - תוך 14 ימים צריך להוציא חשבונית ואז כל החשבוניות שמוצאות בחודש מסוים מדווחים עליהן ב-15 לחודש הבא ואז משלמים את המע"מ בגינם.
<איריס ויינברגר: זאת אומרת, ברגע שיוצאת חשבונית, תוך 14 ימים.
<איריס ויינברגר: ברגע שאנחנו מחייבים שחשבונית תלווה את המשלוח, זה אומר שאין לו 14 ימים להוציא חשבונית אלא הוא צריך להוציא את החשבונית במועד המסירה של הטובין.
<איריס ויינברגר: אין לו עוד 14 ימים.
ניסן סלומינסקי: הנפקא מינא כאן זה רק להרוויח 14 ימים?
<איריס ויינברגר: זאת לא המטרה של התקנת הסעיף.
<איריס ויינברגר: המטרה של התקנת הסעיף היא לעשות סדר.
<איריס ויינברגר: אלה צווים שעוד יותקנו, אבל הכוונה היא שאנחנו בסופו של דבר רוצים שהטובין יעברו במעברים מסוימים, שיהיה לנו פיקוח על מה שעובר, ושאנחנו נדע שהטובין האלה באמת מועברים לרשות.
<איריס ויינברגר: ברגע שיש לי חשבונית I, הטובין עברו לרשות, אנחנו לא מחפשים אותם ויכול להיות גם סחר בשחור בטובין האלה ויכול להיות שימוש בפיקטיביות.
<איריס ויינברגר: אנחנו רוצים פיקוח ובסופו של דבר יש איזשהו רצון שגם העברות הכספים לרשות הפלשתינאית תהיה על בסיס חשבוניות שעברו בפועל במעברים, שאנחנו יודעים שהטובין באמת נצרכו ברשות ולא אצלנו.
<שלומית ארליך: זה מתואם גם עם הצד השני?
<שלומית ארליך: יש לכם הסכמות בעניין הזה?
<גיא גולדמן: מזכר הבנות.
<דניאל וקנין: היום ההתחשבנות עם הרשות הפלשתינית מתבצעת על סמך מסמכים.
<דניאל וקנין: אחת לחודש יש פגישות התחשבנות כשהצד הישראלי מציג בפני הצד הפלשתיני את כל חשבוניות המס שעוסקים ישראלים קיבלו מעוסקים פלשתינים בגין שירותים וסחורה.
<דניאל וקנין: מהצד הפלשתיני הפוך.
<דניאל וקנין: הוא מציג בפני הצד הישראלי את כל החשבוניות שקיבלו עוסקים פלשתינים מעוסקים ישראלים בגין מכירת סחורות ושירותים.
<דניאל וקנין: זאת אומרת, ההתחשבנות נעשית למעשה על סמך ניירות.
<דניאל וקנין: תופעת החשבוניות הפיקטיביות לצערי לא קיימת רק בתוך מדינת ישראל אלא היא נוגעת גם לחשבוניות התחשבנות I מצד אחד ו-P מהצד השני.
<דניאל וקנין: מזה חודשים ארוכים אנחנו מנהלים שיחות עם הרשות הפלשתינית כשהרעיון בסופו של דבר לעבור מהתחשבנות שהיא ניירות להתחשבנות הרבה יותר נכונה והרבה יותר כלכלית, תוך כדי זה שאנחנו רוצים לתעד את כל מעבר הסחורות דרך מעברים ואז, במעברים האלה, כל סחורה שעוברת מצד אחד לצד שני, החשבונית תלווה את הסחורה, אנחנו נסמן את החשבוניות האלה בסימון שאני מקווה שלא ניתן לזייף אותו ולמעשה מה שייכנס להתחשבנות אלה רק אותן חשבוניות משני הצדדים שעברו דרך המעבר.
<דניאל וקנין: זאת אומרת, כל חשבונית שתעבור בדרכים אחרות כשאין מאחוריה סימון, היא לא תיכנס.
<דניאל וקנין: המצב החוקי היום מחייב מעבר של סחורה מהשטח הפלשתיני לשטח ישראלי רק באמצעות חשבונית P, כאשר לגבי המצב החוקי הקיים, מעבר סחורה מישראל לרשות הפלשתינית ניתן נכון להיום להעביר את זה באמצעות תעודת משלוח.
<דניאל וקנין: על מנת להפעיל את המהלך הזה של התחשבנות על סמך מעבר בפועל, אנחנו צריכים שגם סחורה ישראלית שעוברת לצד השני תעבור רק באמצעות חשבונית.
ניסן סלומינסקי: אני מבין שזה חלק מהמאבק, עליו אנחנו מאוד מברכים את רשות המסים, לפעול נגד נושא העלמות וכל הדברים האחרים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מאוד משבחים אתכם בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: בוודאי שאנחנו נעודד אתכם.
<שלומית ארליך: עוד עניין אחד, לעניין המועד להוצאת החשבונית.
<שלומית ארליך: אנחנו למעשה מקדימים את המועד להוצאת החשבונית והשאלה איך אפשר לפתור את זה.
<איריס ויינברגר: סעיף 129, ברישא שלו, נותן אפשרות למנהל להורות על פטור מסוים מהצגת החשבוניות האלה.
<איריס ויינברגר: אנחנו נגדיר עוסקים גדולים לגביהם מאוד קשה כל הנושא הזה של החשבוניות I כי לחשבונית I יש מערכת מסורבלת והיא יותר מסורבלת מחשבונית רגילה כאשר צריך לפנות ליחידת האוטונומיה ולקבל פנקס של החשבוניות האלה.
<איריס ויינברגר: זה נטל לוגיסטי.
<איריס ויינברגר: לגבי עוסקים גדולים לפי היקף החשבוניות, היקף הסחר, אנחנו ניתן להם איזשהו הפטר שזה מנגנון שקיים היום במידה מסוימת.
<איריס ויינברגר: גם לגבי סחורה שיוצאת משטחי יהודה ושומרון אל הרשות הפלשתינאית, הם לא יצטרכו לעשות סיבוב ולעבור במעבר, אבל זה באמת כאשר נסדיר את כל נושא המעברים.
<איריס ויינברגר: עדיין הסחורה צריכה להיות מלווה בחשבונית.
<שלומית ארליך: אבל העניין הזה יוסדר עד התחילה שהיא ב-1 בינואר 2014.
ניסן סלומינסקי: מה היקף הסחורה הידוע שעובר?
<שמואל מייזליך: במע"מ אנחנו מחזירים לרשות הפלשתינאית סדר גודל של כ-150 מיליון שקלים בממוצע לחודש.
<דניאל וקנין: חצי מיליארד.
<דניאל וקנין: זה מע"מ ומס קניה.
ניסן סלומינסקי: יש מה שנקרא חשבונית אפס, נכון?
<דניאל וקנין: לא.
<דניאל וקנין: לא קיימת למעט פירות וירקות.
ניסן סלומינסקי: זה אני רוצה לשאול.
<דניאל וקנין: לא בין מדינת ישראל לבין הרשות הפלשתינית.
ניסן סלומינסקי: רציתי לשאול לגבי פירות וירקות.
ניסן סלומינסקי: מאחר שיש לנו תחושה שגם שם בטח מתנהל שוק ער מאוד שמדינת ישראל לא זוכה לראות אותו ולהרגיש אותו וגם אולי זה יוצר פערי תיווך.
ניסן סלומינסקי: פעם חשבו לא להעמיס מע"מ על הפירות והירקות, אבל זה סיפור נפרד.
ניסן סלומינסקי: נניח אפילו חשבונית מס אפס, אבל זה יאלץ את כולם לעבוד באופן מסודר.
ניסן סלומינסקי: יש מציאות כזאת?
ניסן סלומינסקי: חשבתם על זה פעם?
<דניאל וקנין: אתה מדבר על מעבר ממדינת ישראל לרשות?
ניסן סלומינסקי: בתוך ישראל.
<דניאל וקנין: אם מדובר בפירות וירקות, זאת לא עסקה שחייבת במס הכנסה.
<דניאל וקנין: במס הכנסה זאת עסקה רגילה שחייבת בתשלום מס הכנסה וצריך להוציא חשבונית.
<דניאל וקנין: זאת לא חשבונית מס אבל זאת חשבונית עסקה שחייבים להוציא אותה.
<איריס ויינברגר: זה לפי הוראות ניהול ספרים.
<שמואל מייזליך: יש חשיבות להוצאת חשבונית מס בשיעור אפס מכיוון שהמקבל אותו זכאי לנכות את המס האחר שיש, בניגוד לחשבונית שהעסקה עליה פטורה.
ניסן סלומינסקי: למה כולם מחייכים כשאני שואל את זה לגבי פירות וירקות?
ניסן סלומינסקי: אי אפשר להשתלט על השוק הזה?
<שמואל מייזליך: לצערנו אנשים קצת מבלבלים בין עסקה בשיעור אפס לבין עסקה פטורה.
<שמואל מייזליך: אלה שני דברים שונים.
<איריס ויינברגר: כי לא בהכרח, גם אם הם צריכים להוציא, הם מוציאים.
ניסן סלומינסקי: למה דווקא כאן יש כל כך הרבה תחושות לא טובות בניגוד למוצרי חלב, שם אנחנו יותר רגועים?
<דניאל וקנין: שישים אחוזים מהשוק של פירות וירקות הוא ברשתות השיווק ושם אין בעיה.
<דניאל וקנין: הבעיה היא בשווקים הפתוחים ואנחנו יודעים מה היכולת גם שלנו לעשות אכיפה אפקטיבית במקומות האלה.
עמר בר-לב: האם במעברים זה יאלץ להגדיל את כוח האדם שעוסק בדברים האלה?
<דניאל וקנין: יש להניח.
עמר בר-לב: אם כן, האם לקחו בחשבון את המשמעות התקציבית?
<דניאל וקנין: יש ניירות עבודה בנושא.
<דניאל וקנין: אנחנו מעריכים תוספת של כשלושים אחוזים בכמויות המשאיות שתעבורנה מצד אחד לצד שני.
<דניאל וקנין: ברור שיש לזה משמעויות מבחינת כוח אדם.
עמר בר-לב: צריך לוודא שזה נלקח בחשבון כי אחרת סתם חוק שבסוף אי אפשר לאכוף אותו.
<דניאל וקנין: כולל משרד הביטחון, מינהלת המעברים, רשות המסים, כל הגופים האלה נמצאים בתוך הדיונים.
ניסן סלומינסקי: אני מניח שמעבר לנושא של היכולת לקלוט את המע"מ יותר מסודר, ברגע שאתה תצליח לנווט את העסקאות כולן, עד כמה שאפשר, דרך מעברים מסודרים, אני מניח שיש לזה תועלות ביטחוניות מעבר לנושא הכספי ואז אתה שולט בעניין.
<דניאל וקנין: צו אלוף היום מחייב מעבר טובין בין שני הצדדים באותם מעברי גב אל גב, מסיבות ביטחוניות.
<דניאל וקנין: לצערי לא כולם עושים זאת.
ניסן סלומינסקי: עכשיו יהיה להם אינטרס לעשות את זה.
<דניאל וקנין: אנחנו נוכל לתקן גם את הנושא הזה.
<איריס ויינברגר: אני צריכה להקריא.
<איריס ויינברגר: בסעיף 129(ב) בהגדרה "חשבונית או תעודת משלוח" בפסקה (1), בסופה יבוא: "לעניין טובין המובלים לאזור או לשטחי עזה ויריחו, חשבונית שהוצאה כדין בידי עוסק הרשום לפי חוק זה הכוללת פרטים שקבע המנהל".
<שלומית ארליך: יש כאן סעיף תחילה, סעיף 46.
<איריס ויינברגר: תחילתם של סעיפים 67(א) ו-129(ב) לחוק מס ערך מסוף – אנחנו מדברים כאן על 129(ב) – כנוסחו בסעיף 45(11) לחוק זה, ביום כ"ט בטבת התשע"ג (1 בינואר 2014).
<שלומית ארליך: אתם מבקשים את התחולה כאן לא על אוגוסט אלא על 1 בינואר.
<איריס ויינברגר: נכון, בגלל כל מה שדובר על נושא ההיערכות.
ניסן סלומינסקי: מאחר שאנחנו מצביעים רק בסוף, לא נעשה הצבעה.
<איריס ויינברגר: אבל אין הסתייגויות.
ניסן סלומינסקי: כן, אין הסתייגויות.
ניסן סלומינסקי: אנחנו ממשיכים בישיבת ועדת הכספים.
סילבן שלום: טמיר ביקש ממני להכין את הצעת התקציב של אנרגיה ומים ולהגיש אותה.
סילבן שלום: שאלתם קודם למה לא נגב וגליל ולא שיתוף פעולה אזורי.
סילבן שלום: ראשית, אני מוכן לבוא עם זה.
סילבן שלום: יש דברים גדולים שנעשים בנגב ובגליל וגם שיתוף פעולה אזורי ונעשים בשיתוף פעולה אמיתי שיש בין המתיישבים ביהודה ושומרון לבין הפלשתינים בשורה ארוכה של פרויקטים שאתם תהיו נדהמים לראות איזה פרויקטים נעשים במשותף, אבל זה אם תזמינו אותי פעם נוספת.
סילבן שלום: אתמול הממשלה קיבלה החלטה היסטורית מאוד חשובה, להוסיף עוד חצי מיליארד שקלים לנגב במסגרת המענה האזרחי למעבר צה"ל דרומה.
סילבן שלום: מעבר צה"ל דרומה הוא על בסיס של שלושה דברים: הדבר הראשון הוא מה שנקרא קריית ההדרכה שידוע יותר בכינויו עיר הבה"דים, הדבר השני הוא התקשוב והדבר השלישי הוא המודיעין שהוא כמובן החלק הגדול והמרכזי מבחינת האפשרויות להעביר אלפי משפחות לנגב.
ראובן ריבלין: זה חצי מיליארד לשלוש שנים?
סילבן שלום: חצי מיליארד לחמש שנים אבל זה מעבר לכל העניין.
סילבן שלום: אנחנו נותנים את זה כתוספת.
סילבן שלום: אנחנו מדברים על הצורך במענה אזרחי למשפחות שרוצות לעבור, אבל עבורן הנגב נחשב מה שנקרא ארץ גזרה, מקום מרוחק, צחיח, לא נעים, ואלה שגרים בהרצליה, בהוד השרון, ברעננה, במודיעין וברעות לא בדיוק רוצים לעבור לשם.
סילבן שלום: דרך אגב, גיליתי כשר הנגב והגליל שיש בעיה מאוד פסיכולוגית.
סילבן שלום: כל מי שגר במרכז הארץ, בטוח שהנגב יותר רחוק מאשר הגליל למרות שבאופן מעשי הגליל יותר רחוק.
סילבן שלום: אתה מוצא את כולם בטוחים שהנגב יותר רחוק.
סילבן שלום: באר-שבע יותר קרובה מחיפה מבחינת האפשרויות אבל אתה בטוח שזה פי שניים זמן לנסוע לבאר שבע מאשר לחיפה וכך הלאה וכך הלאה לגבי כל שאר המקומות.
סילבן שלום: ההחלטה שקיבלנו היא פשוט לאפשר למשפחות לעבור על ידי מה שאנחנו קוראים ONE STOP SHOP.
סילבן שלום: הקמנו מרכז מידע יחד עם תנועת אור, בו אנחנו מאפשרים לכל זוג שעובר, ובסופו של דבר כולם יצטרכו לעבור, אני מקווה, או ירצו לעבור.
סילבן שלום: אנחנו נשאלים אותן שאלות והן קודם כל האם תהיה תעסוקה לבן/בת הזוג והשאלה איזו תעסוקה.
סילבן שלום: בימים אלה מתחיל להיות מאוכלס פארק ההיי-טק בבאר שבע, צמוד לאוניברסיטת בן גוריון.
סילבן שלום: החברה הראשונה היא אלסיד ויש עוד חברות רבות בדרך מהטובות ביותר שיש בעולם.
סילבן שלום: אנחנו רוצים להפוך את באר שבע למרכז הסיליקון של ישראל או לעמק הסילוקון.
סילבן שלום: אנחנו מדברים על אזור התעשייה של רהט, להבים ובני שמעון, לשם העברנו את סודה סטרים ומי שרואה, יש שם מעל אלף מקומות עבודה.
סילבן שלום: את חברת קרגל.
סילבן שלום: אזור התעשייה נועם שליד נתיבות, שהיה סגור במשך עשר שנים אחרי שנבנה והושקעו בו עשרות מיליוני שקלים, ואולי מאות מיליוני שקלים, העברנו לשם את חברת טרה כמפעל עוגן וגם שם מדובר באלפי מקומות עבודה.
סילבן שלום: אנחנו מדברים רק כתוצאה ממעבר צה"ל דרומה על עדו 25 אלף מקומות עבודה ישירים, דבר שהופך להיות אסם התעסוקה של מדינת ישראל בנגב.
סילבן שלום: אותן משפחות שבאות שואלות על תעסוקה לבן/בת הזוג.
סילבן שלום: אחרי כן שואלים על חינוך לילדים כי לאחד יש ילד מצטיין בספורט, לאחד יש ילד מצטיין במדעים ובמוזיקה והם בטוחים שאין כלום.
סילבן שלום: אתה אומר להם שיש קונסרבטוריון בכל אחת מהערים, אתה אומר להם שיש את הסימפונטה הישראלית שיושבת בבאר שבע, ואם הם רוצים כיתה לאומנויות, יש להם תיאטרון באר שבע, יש להם את הפרינג' ויש להם כל דבר שהם רוצים בתחום הזה.
סילבן שלום: כשיש מדעים, רק השבוע חנכנו יחד עם קרן רש"י את פארק המדע בבאר שבע, פארק הכי גדול בארץ, פארק ענק.
סילבן שלום: כמובן כך זה בכל תחום אחר שהם היו רוצים לראות בו את הילדים.
סילבן שלום: הדברים האלה קיימים שם.
סילבן שלום: לאחר מכן דיור.
סילבן שלום: בדיור התברר שאנשים לא רוצים לקנות דירה.
סילבן שלום: הוא לא ימכור את הדירה שלו בהוד השרון או במודיעין כדי לקנות דירה שם.
סילבן שלום: הוא לא בטוח אלא הוא רוצה לבדוק.
סילבן שלום: אנחנו החלטנו לעשות זאת על ידי אפשרות למתן שכר דירה, השתתפות בשכר דירה, בין 800 ל-1,200 שקלים בחודש.
סילבן שלום: התכנית מדברת על שש ערים שהן כמובן, מעבר לבאר שבע – דימונה, ירוחם, ערד, אופקים והמועצה האזורית מרחבים כי זה נקבע לפי רדיוס מסוים בתכנית שנקראת דרומה, מה בדיוק הרדיוס בו אנשים ירצו לגור מקריית ההדרכה שנמצאת ברמת הנגב ולכן אלה המקומות שנבחרו.
סילבן שלום: בסופו של יום ראינו שאנשים לא רוצים לבוא ולגור, אבל גם אחרי שנה, כשמפסיקים להם את זה, הם חוזרים.
סילבן שלום: התברר שזה לא מספיק, אבל אחרי שנתיים בן/בת הזוג כבר מצא עבודה, הילדים כבר התאקלמו ואנחנו עכשיו, במסגרת קבינט הדיור – ואני אמור להביא ב-6 באוגוסט את פרק הנגב והגליל – הצלחנו להגיע לשנה שלישית.
סילבן שלום: מדובר באנשים שהם לא אנשי צבא רגילים ששנתיים הם כאן ואחרי כן הם עוברים למקום אחר.
סילבן שלום: מי שבא לתקשוב, אם זה 8200 או כל היחידות האחרות, הוא נשאר לכל החיים.
סילבן שלום: כמעט כולם נשארים.
סילבן שלום: אם הוא בא למודיעין, הוא נשאר שם לכל החיים.
סילבן שלום: מבחינת העניין של קריית ההדרכה, כמובן שחיילי החובה מתחלפים כל הזמן.
סילבן שלום: בכל מקרה, נמצאים שם אותם מאות אנשי קבע שהם אמורים להיות שם.
סילבן שלום: כמו שהם נמצאים היום בצריפין, הם יהיו שם והדברים האלה ייעשו.
סילבן שלום: אנחנו מדברים על תרבות ועל פנאי.
סילבן שלום: אנשים רוצים תרבות.
סילבן שלום: אנחנו מדברים על בריאות ואנחנו בטוחים שהבריאות שם היא מאוד מאוד חלשה.
סילבן שלום: בזמן כהונתו של סגן שר הבריאות הוקמו חדרי מיון קדמיים.
סילבן שלום: היום בדימונה בונים את הקומה השנייה של חדר המיון הקדמי.
סילבן שלום: יש לנו שם גם דיאליזה.
סילבן שלום: הבאנו לשם תחנת MRI.
סילבן שלום: דרך אגב, היום בתל אביב, בהוד השרון, אומרים להם שיש להם MRI בעוד ארבעה-חמישה חודשים, אבל אם הם רוצים תוך שבועיים שלושה, סעו לדימונה ואנשים נוסעים.
סילבן שלום: יש שם את הניידת שהיא ניידת שמסתובבת.
סילבן שלום: זה היה של מכבי שזאת הקופה היחידה שרצתה לבוא עם הניידת הזאת והם עושים שם הרבה כסף.