GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דרור דבש: האוכלוסייה החזקה משלמת מסים, היא משלמת בחינוך ומשלמת במתנ"ס, ואני אומר לכם שזה פיילוט לכל הנגב.
דרור דבש: לגבי חוק עידוד השקעות הון, תקבעו אותו עד 38%, ואחרי זה פקידי משרד התעשייה והמסחר, פקידי האוצר וכל הפקידים שיש בעולם יעשו את הוויסות.
דרור דבש: חבר הכנסת ויצמן שירי, למה להגדיל את התקציב עצמו של חוק עידוד השקעות הון?
דרור דבש: אז אל תעבדו עלינו, זה לא מגדיל בגרוש אחד את התקציב.
דרור דבש: גם היום לא כל המפעלים מקבלים 24% או 20%.
ישראל כץ: אתה רוצה שתהיה אופציה.
דרור דבש: שתהיה האופציה הזאת.
בצלאל טביב: אני לא אחזור על דברי חבריי.
בצלאל טביב: אני רוצה לדבר על ההיבט המורלי.
בצלאל טביב: החוקים האלה כבר התקבלו.
בצלאל טביב: האם אתם יודעים איך קבלת החוקים השפיעה על תושבי עיירות הפיתוח?
בצלאל טביב: זה היה לפני הבחירות.
בצלאל טביב: איזה פרצוף יהיה היום לכנסת ישראל?
ישראל כץ: זה כבר היה אחרי הבחירות, אבל זה לא חשוב.
בצלאל טביב: אבל מרבית חברי הכנסת תמכו בזה, וראשי המדינה היום היו בראש התומכים.
בצלאל טביב: איזה פרצוף יהיה לבית הזה?
בצלאל טביב: מה אנחנו מקרינים כלפי הציבור?
בצלאל טביב: מה אנחנו מקרינים כלפי בני הנוער שלנו?
בצלאל טביב: קחו את העניין הזה בחשבון כאשר אתם מחליטים.
סאלם אבו רקייק: אני רוצה רק להזכיר שיש אוכלוסייה בנגב, מעל 60,000-70,000 תושבים, שאין לה בית, היא גרה בפחונים, אין לה בתי ספר, אין לה מרפאות ואין לה כבישים, וכנראה הרבה מהאנשים פה שיצביעו נגד החוקים לא חושבים שיש אוכלוסייה כזאת.
סאלם אבו רקייק: אני רוצה לבקש מחברי הכנסת שהצביעו בעד החוק לפני חודשיים, שיכבדו את עצמם.
סאלם אבו רקייק: אנחנו זקוקים לחוק הזה, ואני מתבייש בכך שאנחנו מתנהגים כמו מסכנים פה.
סאלם אבו רקייק: אנחנו לא מסכנים.
סאלם אבו רקייק: אנחנו מבקשים את הזכויות שלנו, ורק את הזכויות שלנו.
סאלם אבו רקייק: אנחנו האוכלוסייה הבדואית משרתת את המדינה לא פחות מהיהודים, ואני חושב שעלינו להיות שותפים לכל המהלך הזה.
סאלם אבו רקייק: נגרם לנו עוול, וזו ההזדמנות לתקנו.
סאלם אבו רקייק: אני רוצה להגיד לך ששלושת החוקים האלה לא מתקנים את העוול שנגרם לנו.
סאלם אבו רקייק: אנחנו נצטרך עוד חוקים.
סאלם אבו רקייק: זאת רק התחלת הדרך.
סאלם אבו רקייק: אנא אשרו את החוקים.
רחמים מלול: אני רוצה לומר דברים קצרים, כי רוב הדברים כבר נאמרו.
רחמים מלול: אדוני היושב ראש, האבסורד הוא שהבנתי ששר האוצר לבד הגיע לפשרה ולהסכם עם שניים ממציעי שלושת החוקים.
ישראל כץ: אתי לא הגיעו לשום פשרה.
ישראל כץ: אני חייב להגיד שאף אחד לא דיבר אתי.
רחמים מלול: הפשרה שעליה הכריזו נציגי האוצר.
ישראל כץ: הממשלה יכולה להציע כל הצעה כראות עיניה, וזאת גם זכותה.
רחמים מלול: אבל הגיעו לפשרה כלשהי.
ויצמן שירי: אין פשרה, האם אתה לא שומע?
ישראל כץ: אף אחד לא דיבר אתי על הנושא.
ויצמן שירי: יש הצעה, אין פשרה.
יוני קפלן: החלטת ממשלה.
ישראל כץ: ההחלטה, כבודה במקומה מונח.
רחמים מלול: אני מבין שזאת לא ההצעה שלך.
ישראל כץ: לא, לא דיברו אתי, וגם לא מחובתם לדבר על זה.
רחמים מלול: אבל לפחות מנסים ליישם שניים משלושת החוקים.
רחמים מלול: לגבי חוק השלישי, חוק ההלוואות לדיור, נדמה לי שלא נעשה כל ניסיון לדבר.
רחמים מלול: האבסורד הגדול הוא שדווקא החוק שעולה הכי פחות – ומייד אני אוכיח שהוא גם לא יעלה פרוטה, אלא אולי הוא יביא הכנסות יתר, ותקנו אותי אם אני טועה, כי אתם בדרך כלל מתקנים, שכן אתם חושבים שאנחנו תמיד טועים.
ישראל כץ: למה להתגרות?
ישראל כץ: הכל כל כך שקט.
רחמים מלול: כפי שנאמר פה, נוצר מעין משולש שווה שוקיים של תעסוקה, שכר ודיור.
רחמים מלול: טול צלע אחת מן המשולש הזה, והחטאת את המטרה האמיתית שניצבה לפני יוזמי שלושת החוקים, שהיא כמובן עידוד הנגב, הפיכת הסיסמה של הפרחת הנגב לדבר מעשי, וכמובן מניעת ההגירה של תושבים מן הנגב אל המרכז, ואולי ההפך, לגרום לכך שזוגות צעירים אקדמאים ינהרו לעבר הנגב.
רחמים מלול: אני רק רוצה להראות ליושב ראש מדוע אין בחוק של הלוואות לדיור עלות לאוצר.
רחמים מלול: אפילו על פי דבריכם, העלות היא כ-50,000,000 שקלים.
רחמים מלול: עכשיו מה יקרה?
רחמים מלול: לדעתנו, יירכשו יותר דירות.
רחמים מלול: אם תירכשנה יותר דירות, ייבנו יותר דירות, ואם ייבנו יותר דירות, ייווצרו יותר מקומות תעסוקה, ייגבו יותר מסים, ואז "הפסדכם" ייצא בסופו של דבר, אז מדוע אם כן לבטלו?
רחמים מלול: על כן, אדוני היושב ראש, אני חוזר להצעתי הקודמת: כשתהיה הצבעה, אני מבקש שההצבעה תהיה על שלושת החוקים ביחד.
אברהם הירשזון: אדוני היושב ראש, אני רוצה להצטרף למה שאמרו ראשי הנגב ודובריהם.
אברהם הירשזון: מאז שאני זוכר את עצמי, אני שומע מדי שנה שאומרים: צריך ללכת לקראת הנגב.
אברהם הירשזון: הסיסמה והמנטרה האלה חוזרות כל שנה בכל מערכות בחירות.
אברהם הירשזון: לאחר מכן, אנחנו רואים שתושבי הנגב נשארים באותו מצב שהם היו לפני כן.
אברהם הירשזון: בפעם הראשונה – ואגב, אני חושב שזה רק צעד ראשון, וזה לא הצעד הסופי – נעשה צעד חשוב מאד על ידי חקיקת שלושה חוקים בכנסת לטובת תושבי הנגב ולטובת הנגב בכלל, כי זה לא רק לטובת תושבי הנגב, אלא גם כדי להביא אוכלוסיות נוספות לנגב, כך שזה לטובת האזור; לשפר את מצבו.
אברהם הירשזון: לכן אדוני, אני אומר לך שאני באופן עקרוני נגד העניין הזה שהכנסת מחוקקת חוקים, הם עוברים בקריאה טרומית, עוברים בקריאה ראשונה, עוברים בקריאה שנייה, עוברים בקריאה שלישית, יש דיונים עם נציגי האוצר ועם כל העולם, ובסוף החוק הזה מתקבל אחרי מאמצים מרובים, ובאים אלינו ורוצים לבטל את החוק.
אברהם הירשזון: הכנסת היא הגוף המחוקק במדינת ישראל, והממשלה היא הגוף המבצע – שתבצע את מה שהכנסת מחוקקת.
ענת מאור: יש לי שני כובעים: האחד – מחוקקת; השני – תושבת הדרום.
ענת מאור: המאבק של תושבי הדרום הוא לא סתם צודק, וכל הכבוד שסוף סוף התארגנו ואנחנו שמים את הדברים על השולחן; ואין על מה להתנצל, ובעיקר אין בפני מי להתנצל.
ענת מאור: אני רוצה לומר יותר מזה.
ענת מאור: חבר הכנסת שוחט, כשהיית שר האוצר, דוקטור דן בן-דוד הגיש לך את הדוח הזה.
ענת מאור: מדינת ישראל שלושה עשורים לא צומחת.
ענת מאור: איפה כלכלני האוצר?
ענת מאור: איפה ראשי הממשלות ואיפה שרי האוצר?
ענת מאור: אלה נתונים שאין עליהם ויכוח.
ענת מאור: היתה תקופה אחת של צמיחה, ומאז כבר עברו חמש שנים.
יצחק כהן: תקראו על החינוך - -
ענת מאור: אני רוצה לומר חד משמעית שמישהו צריך לבדוק את המדיניות, ולראות למה הצמיחה היא איטית, למה האבטלה היא גבוהה גם בנגב וגם בכל מקום, ולמה אי השוויון הולך וגדל.
ענת מאור: לכן אני פונה לאנשי הקואליציה.
ענת מאור: חוק הנגב הוא צודק, אבל לבטל חוק זאת פשוט כניעה של הכנסת מול כל הממשלות.
ענת מאור: אנשי הקואליציה, אני פונה אליכם ואומרת לכם אחת מהשניים – אם שר האוצר אמר שהוא מקבל את התקציב כפי שהיה בלי שום שינוי, אז מה פתאום הוא מבטל חוקים?
ענת מאור: למה אנחנו צריכים להיראות בצורה כל כך לא אמינה כלפי אזרחיות, אזרחים, תושבים של ערי פיתוח, קיבוצים ומושבים?
ענת מאור: צריך להסיר את כל הביטולים ואת כל החוקים.
מאיר פרוש: ואז אני מצביע בעד התקציב.
ענת מאור: אני רוצה להזכיר לך שגם כשהביאו את התקציב כשהיינו בקואליציה, השרים שלנו היו נגדו.
ענת מאור: חבר הכנסת שוחט, האם אני צודקת?
אברהם-בייגה שוחט: בתקציב הזה כבר לא הייתם בקואליציה, רבתם עם ש"ס ויצאתם.
ענת מאור: החוק הזה הוא לא סוף פסוק, הוא רק התחלה.
ענת מאור: אם לא תהיינה השקעות בדרום, חבר הכנסת שוחט, ואם לא תהיינה השקעות בתשתית בדרום - -
ישראל כץ: מה את רוצה ממנו?
אוהד מראני: מה עם הגליל?
ענת מאור: אנחנו מבקשים שייעשו תיקונים בתקציב המדינה, שיהיו השקעות היי-טק בדרום ובאוניברסיטת בן-גוריון.
ענת מאור: היתה ועדה שהשתתף בה פרופסור אבישי, ונאמר בה שאם ההיי-טק יהיה תמיד מרוכז בתל-אביב, כפר-סבא והרצליה, הדרום לא יצמח.
ענת מאור: למה יש שדה תעופה בלוד, ואין שדה תעופה בנבטים?
ענת מאור: דבר שלישי – השקעות במרכזים הבדואים, ודבר רביעי – לקדם נשים בדרום.
ענת מאור: ולבסוף, אדוני יושב ראש הוועדה, איפה שר האוצר?
ענת מאור: אנחנו יושבים פה יום שלם, ואיפה הוא?
יעקב ליצמן: כבוד היושב ראש, אני למדתי משר האוצר כלל אחד, שהוא לימד אותי דווקא בקדנציה הנוכחית – יש סעיף אחד שלא נוגעים בו.
יעקב ליצמן: כמה שמנוצל, מנוצל.
יעקב ליצמן: אני הייתי רוצה לשאול את נציגי האוצר כמה נשאר בשנה שעברה בסעיף המשכנתאות.
יעקב ליצמן: אני מבקש עכשיו לקבל את הנתון, כי אני יודע את המספר, אבל אני הייתי רוצה שהם יגידו לי אותו.
ישראל כץ: זה בקשר לחוקים האלה?
יעקב ליצמן: כן, זה לגבי משכנתאות.
יעקב ליצמן: זה רלוונטי.
יעקב ליצמן: בסעיף המשכנתאות לא מופיעים נגב, גליל וירושלים.
יעקב ליצמן: אני מחכה לתשובה מהממונה.
יעקב ליצמן: אני רוצה שהוא יגיד לי כמה נשאר במשכנתאות קודם כל.
ישראל כץ: האם לכבודו יש עמדה לגבי מכלול החוקים?
יעקב ליצמן: לא, אני רוצה שקודם כל הוא יגיד לי כמה נשאר במשכנתאות.
ישראל כץ: אין פה שיטה של שאלות ותשובות.
ישראל כץ: הוא יענה על השאלה לאחר מכן.
יעקב ליצמן: אז אני אגיד לו – מיליארד ו-200,000,000 שקל.
יעקב ליצמן: כל החוקים הללו, גם של הנגב וגם של ירושלים, עלותם 200,000,000 שקל ביחד.
יעקב ליצמן: הוא לא יכול לנגוע בסעיף המשכנתאות, אסור לו לנגוע בסעיף המשכנתאות.
יעקב ליצמן: זה מה שלימד אותי חבר הכנסת שוחט.
יעקב ליצמן: כשאנחנו רצינו לנצל את הסעיף הזה לכל מיני דברים אחרים, הוא אמר לנו: בזה לא נוגעים, כי אסור לנגוע בזה.
יעקב ליצמן: הם לא מפסידים מזה, ואנחנו לא מרוויחים מזה.
יעקב ליצמן: אני לא מבין למה מדברים על נושא המשכנתאות, כשהם מתנגדים לזה.
יעקב ליצמן: אני לא רוצה להגיד מה שרבותינו אומרים על זה.
יעקב ליצמן: בוועדה נקטנו כאן כלל שאין חוק רטרואקטיבי ושאין דבר כזה.
יעקב ליצמן: עשו כאן כל מיני קומבינות כדי לא להחיל את חוק המשכנתאות עד עכשיו ולהחזיר חזרה לתאריך כ"ב בשבט, 15 בפברואר.
יעקב ליצמן: אם אנחנו לוקחים כחברי כנסת בוועדת הכספים את הכלל שאנחנו קבענו כאן שלא הולכים אחורה ושאין רטרואקטיביות, אין שום סיבה דבר ראשון ללכת אחורה.
יעקב ליצמן: אם אנשי האוצר היו ישרים, הם היו צריכים להודיע דבר אחד: מה זאת אומרת לחזור אחורה ל-15 בפברואר?
יעקב ליצמן: אם יתקבל מה שיתקבל, זה יחול מהיום.
יעקב ליצמן: מה שהיה – היה.
יעקב ליצמן: אני חושב שאנשי משרד האוצר, לפי רוח הוועדה כאן, היו צריכים לעבוד הפוך.
יעקב ליצמן: הם היו צריכים להגיד שקודם כל יש להחיל את החוקים האלה השנה, ושבשנה הבאה הם יבדקו כמה השקעות הגיעו, כמה אנשים עברו לנגב וכו'.
יעקב ליצמן: לדעתי – והלוואי שאני אטעה – הסכומים לא יהיו גדולים.
משה גפני: קודם כל, אני מסכים עם כל מה שנאמר פה.
משה גפני: אני גם מקבל שכל מה שנאמר פה יבוא לידי ביטוי בהצבעה.
משה גפני: אני בתור חבר מועצה באופקים הייתי מאד לא מוצלח...
משה גפני: בתור חבר כנסת אני חתום על שלושת החוקים, והנה הצלחנו להביא למה שאף פעם לא הצלחנו.
משה גפני: אני אומר לכם שהנגב גווע.
משה גפני: אנחנו נמצאים בתהליך שהחברה גם נהייתה יותר מתירנית, פחות אידיאליסטית, ומי שילך לנגב, יעשה זאת רק אם זה יהיה לו כדאי.
משה גפני: הצעירים לא יעברו לנגב, אלא הם יישארו במרכז הארץ.
משה גפני: אני לא רוצה לנאום את כל הנאומים שכולנו נאמנו במשך כל השנים.
משה גפני: עכשיו הגענו לנקודת מבחן.
משה גפני: נקודת המבחן – והיא הוצגה כאן נכון – היא האם מדינת ישראל הולכת לכיוון של פיתוח הנגב באופן אמיתי, או שהיא מתייאשת מחבל ארץ שמהווה 2/3 ממדינת ישראל?
משה גפני: אני פונה לנציגי האוצר, ואני בעצם פונה לשר האוצר.
ענת מאור: למה הוא לא פה?
ויצמן שירי: לא חשוב, נמצאים פה הנציגים שלו.
ישראל כץ: קודם כל, שר האוצר לא אמור להיות בוועדה.
ישראל כץ: אין שום פסול בזה שהוא לא כאן.
ישראל כץ: תפקידה של הוועדה לדון בזה באופן ענייני.
ענת מאור: אבל שוחט שיתף פעולה.
ישראל כץ: חברת הכנסת מאור, בואי לא נערבב בין פוליטיקת תעמולה לבין החוקים האלה.
ענת מאור: זאת לא פוליטיקה, זה לא בסדר.
ישראל כץ: אין קשר, שר האוצר לא אמור להיות כאן, ולכן אין הפתעה בזה שהוא לא כאן.
ויצמן שירי: חברת הכנסת מאור, הוועדה היא גוף אחראי.
ישראל כץ: משרד האוצר מיוצג בצורה נכבדה, ואין לי שום טענות.
משה גפני: אני לא העברתי ביקורת על העניין הזה.
משה גפני: לא צריך להעביר ביקורת על אף אחד.
משה גפני: כל אחד צריך להעביר ביקורת על עצמו, וזה הכל.
משה גפני: אני פונה למשרד האוצר – בעצם, אני צריך לפנות לממשלה, לא לאנשי האוצר, ואני מבקש שהדברים יועברו לשר האוצר ולראש הממשלה.
משה גפני: ראש הממשלה ושר האוצר הודיעו שהמגמה שלהם היא ללכת לפיתוח הנגב ולעשות תהליך דרמטי ושינוי, ואני מאמין לראש הממשלה ולשר האוצר.
משה גפני: אני תמיד האמנתי לשרי האוצר.
משה גפני: אני מאמין – ואפשר לעשות פה מהר את החישוב הכלכלי – שאם אנשים לא יבואו לנגב ויצטרכו להחזיק את הנגב רק מתקציב המדינה, גם לשלם דמי אבטלה, גם לשלם הבטחת הכנסה וגם את כל התשלומים הסוציאליים, הרי זה ברור לגמרי שמבחינה מקרו כלכלית האוצר מפסיד כסף, אם הנגב לא מתפתח.
משה גפני: הרי אי אפשר יהיה להפקיר את הנגב ולהשאיר שם אנשים רעבים ללחם.
משה גפני: אם לא תהיה שם תעסוקה, אלא תהיה שם אבטלה, ותהיה שם הידרדרות קשה גם מבחינה חברתית, המדינה תצטרך לממן את זה בהרבה יותר כסף.
ויצמן שירי: יש לי חדשות בשבילך, כבר מממנים.
משה גפני: אני פונה למשרד האוצר ואני אומר לנציגיו: בבקשה, בואו נוציא את החוקים הללו, את סעיפים 9, 10 ו-11, את שלושת הסעיפים כולם.
משה גפני: אני מבקש: בואו נמשיך לדון בעניין הזה.
ישראל כץ: בסעיף 10 אתה מתכוון גם לנושא הירושלמי וגם לנגב?
ישראל כץ: !
משה גפני: גם לירושלים, בוודאי.
משה גפני: הרי גם את זה אמר ראש הממשלה.
משה גפני: אני הולך לפי מה שראש הממשלה אומר.
משה גפני: אני בחרתי בו, ואני מבקש שהוא אכן יעשה את הדברים.
משה גפני: אני מבקש שהיום יתחיל הדיון על שלושת הסעיפים הללו – 9, 10 ו-11, ושהוא יימשך ולא ייפסק.
משה גפני: אני מוכן להמשיך ולשבת בפגרה על שלושת החוקים הללו, ושהממשלה תעבוד מהר ותקבע את מדיניותה לגבי הנגב.
משה גפני: יכול להיות שהממשלה תביא הצעות יותר טובות מההצעות שאנחנו הצענו.
ויצמן שירי: עם כל הכבוד, אני לא מסכים.
ויצמן שירי: חבר הכנסת גפני, בינתיים שיחילו את החוק לאלתר.
ישראל כץ: בואו נבין מה ההצעה.
ישראל כץ: בואו ניתן לו להסביר למה הוא מתכוון, בכל מקרה הוא מדבר על הצבעה.
משה גפני: החוק הזה כולו עבר בקריאה ראשונה במליאת הכנסת ברוב עצום.
משה גפני: אני לא הצבעתי עבור החוק הזה, אבל הוא עבר ברוב עצום במליאת הכנסת.
משה גפני: עכשיו אנחנו דנים כאן בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.
ויצמן שירי: הוא מדבר על הביטול.
משה גפני: החוק הזה הולך לעלות לקריאה שנייה ושלישית, אם הוא יאושר במליאת הכנסת.
משה גפני: אני מבקש לפצל את סעיפים 9, 10 ו-11, להוציא אותם, לא להביא אותם לקריאה שנייה ושלישית, ואז מה קיים?
משה גפני: קיים החוק המקורי הקיים, ונמשיך לדון על החוק הזה.
ויצמן שירי: אבל להכניס אותו לעבודה לאלתר.
תאופיק חטיב: אני רוצה לברך את אנשי הנגב.
תאופיק חטיב: יש לי שתי הערות.
תאופיק חטיב: מדוע האוצר מתעקש על פעמיים גובה השכר הממוצע, כאשר ידוע ש-90% מתושבי הנגב נמצאים בעשירונים התחתונים?
תאופיק חטיב: מה ההפסד?
תאופיק חטיב: למה הוא מתעקש על הנקודה הזאת?
תאופיק חטיב: אם המדינה שולחת נציגים ממשרד החינוך, ממשרד העבודה והרווחה וכו' לעבוד בנגב, והם עובדים שם שנתיים-שלוש, רק המדינה תרוויח.
תאופיק חטיב: מדוע הם לא נכללים בהסדר הזה של החוקים האלה?
ישראל כץ: זה הולך לפי מגורים.
ישראל כץ: אם הם גרים שם, הם ייכללו.
תאופיק חטיב: הם גרים שם חודש, וחוזרים ליומיים.
ויצמן שירי: לא, הם וילדיהם חייבים לגור שם.
ויצמן שירי: זה כמו שאתה חייב להיות תושב המקום אם אתה מועמד לראשות עיר, ועליך לחיות את רוב חייך באותו מקום.
תאופיק חטיב: אז הם יילחמו לא להגיע לשם.
ויצמן שירי: אז שלא יגיעו, אבל מה לעשות?
ישראל כץ: חבר הכנסת חטיב, אם הבנתי את דבריך, אתה מצטרף להצעה של חבר הכנסת גפני לפצל את החוקים?
תאופיק חטיב: כן.
נחום לנגנטל: אילו היו באים לכאן אנשי האוצר והיו אומרים: עזבו את החוקים הפרטיים, לנו יש שיטה אחרת לגמרי, ואנחנו רוצים לקדם את הנגב בדרך אחרת לגמרי - לדוגמה: אנחנו הולכים להשקיע שני מיליארד שקל בשיפור תשתיות חינוכיות, להעביר לשם שדה תעופה בינלאומי, לשפר את תנועת הרכבות כחלק מתכנית אדירה בכל אזור הנגב - כי הם מאמינים שזאת הדרך להבראת הנגב, ולא באמצעות שלושת הפרמטרים שנוצרו כאן על ידי חברי הכנסת בחקיקה פרטית, הייתי מבין שיש פה שני שיקולים.
נחום לנגנטל: אז היינו מתלבטים בעניין.
נחום לנגנטל: למה חוקקו את שלושת החוקים הללו?
נחום לנגנטל: כאיש שגר במרכז הארץ, אני אומר לך שכשאתה יורד דרומה, אתה רואה עליבות.
נחום לנגנטל: כאזרח במדינת ישראל אני מתבייש בכך.
נחום לנגנטל: האם צריך להיות עם עיניים מיוחדות כדי לראות מה שקורה שם, או לקרוא עיתונים באופן דקדקני כדי לראות מה שקורה שם במשפחות, מבחינה חינוכית, מבחינת חיי רווחה וכו'?
נחום לנגנטל: על הרקע הזה באים חברי כנסת ומחוקקים חקיקה פרטית ואומרים: כך אנחנו חושבים שאפשר לעזור.
נחום לנגנטל: נכון שזה לא בדיוק ראייה ממלכתית, אבל אין דרך אחרת.
נחום לנגנטל: כשהונח דוח מבקר המדינה ואין לו תשובה, אין ברירה אלא ללכת לדרכים כאלה.
נחום לנגנטל: אפשר לבוא לפה היום באופן ציני ולומר שנחכה עם כל שלושת החוקים האלה.
נחום לנגנטל: אין דבר כזה לחכות.
נחום לנגנטל: אין מצב שאתה מחכה לחוקים.
נחום לנגנטל: אני חושב שכל שלושת החוקים האלה הם מקשה אחת, ושעלינו להצביע בעד שלושת החוקים האלה כמקשה אחת.
נחום לנגנטל: זו הדרך היחידה.
נחום לנגנטל: אם ירצה יום אחד משרד האוצר לבטל את החוקים, שיביא תכנית מערכתית חלופית.
נחום לנגנטל: אם יביא תכנית כזאת, נבדוק האם היא טובה יותר.
נחום לנגנטל: אדוני היושב ראש, בחוק שלך ישנם עוד יישובים שלא נכללו מתחת לקו הרוחב הזה, ואני בטוח שזו היתה שגגה.
ישראל כץ: מועצה אזורית הר חברון.
נחום לנגנטל: נכןו.
ישראל כץ: אגב, אתמול תיקנו חלק.
קריאה: שדרות לא.
ישראל כץ: בחוק של ההטבות במס היא נכללת.
נחום לנגנטל: לכן אני חושב שאם כבר מדובר על תיקונים, עלינו לעשות את התיקונים הקטנים האלה.
אברהם-בייגה שוחט: אני לא אביע בדיוק את אותה דעה ששמעתי פה מחברי הוועדה, אלא אגיד את הדברים קצת אחרת ממה ששמעתי מרוב האנשים פה וגם מנציגי הנגב במהלך הדיון.
אברהם-בייגה שוחט: אני אגיד בדיוק מה שאני חושב, למרות שאני יודע שתהיה לי אי נוחות מסוימת, כי אני מכיר חלק גדול מהאנשים שיושבים כאן.
אברהם-בייגה שוחט: אפילו עם חלקם הגדול, שנושא היום בתפקידים, עבדתי יחד לא שנה ולא שנתיים.
אברהם-בייגה שוחט: אני פונה לכל חברי הוועדה שדיברו על הנגב בעליבותו.
אברהם-בייגה שוחט: עם כל הכבוד לך, חבר הכנסת נחום לנגנטל, הנגב הוא לא בעליבותו.
אברהם-בייגה שוחט: אמנם יש בעיות בנגב וצריך לעשות הרבה דברים בנגב, אבל אני מקווה שראשי היישובים שיושבים כאן מעומר, אופקים ומצפה רמון, לא חושבים שהם חיים חיים עלובים במקומות עלובים.
אברהם-בייגה שוחט: למרות שלצורך הצגת העניין המושגים הכרחיים, אני מציע שתמחק אותם מהלקסיקון שלך.
נחום לנגנטל: אני מוכן.
ויצמן שירי: חבר הכנסת שוחט, הסטטיסטיקה מדברת על הדברים האלה.
ישראל כץ: אני מבקש מחברי הכנסת לא להפריע לחבר הכנסת שוחט להגיד את הדברים.
ישראל כץ: זכותו להגיד את הדברים.
נחום לנגנטל: אני מקבל את מה שהוא אומר.
אברהם-בייגה שוחט: אולי יותר מכל מי שיושב בחדר הזה, כולל חלק גדול מראשי היישובים, בתעודת הזהות שלי אפשר לכתוב קצת דברים בקשר לנגב, ולא מעט – חלק גדול מכל מערכת הכבישים בנגב, חלק גדול מהבנייה בנגב, חלק מהמפעלים הכימיים בנגב, חלק מאזור ים המלח עם הבנייה של המלונות, חלק מהכביש ממצפה רמון לאילת.
אברהם-בייגה שוחט: מי שצריך, יודע בדיוק מה עשיתי בנגב.
אברהם-בייגה שוחט: לכן אני במצב לא נוח כשאני צריך להגיד דברים אחרים, ואני אומר את זה לא בגלל שאני חושב שהכל בסדר בנגב, ולא מתוך מחשבה שלא צריך לעזור לנגב, אלא בגלל החקיקה כפי שהובאה בחלקה, לא כולה.
אברהם-בייגה שוחט: אני לא אתייחס כעת בשום פנים ואופן למשמעות של תקציב המדינה, לשם כך יש נציגי אוצר.
אברהם-בייגה שוחט: לפי דעתי – ואני אומר הערה ברוח חיובית, לפי האופי בו התנהל הדיון – שר האוצר כן היה צריך להיות פה עכשיו, כי בסך הכל מתפורר כל החוק שהוא הביא לכנסת, והוא לא יכול להשאיר את פקידי האוצר להתקפות האלה פה.
ישראל כץ: אגב, אין כאן שום התקפה על פקידי האוצר, בלי קשר להערה הראשונה.
אברהם-בייגה שוחט: לפי דעתי הוא כן היה צריך להיות כאן, לשמוע את הדברים ולהגיב כפי שצריך להגיב, כי זה לא דיון קל.
אברהם-בייגה שוחט: זה דיון קשה מאד.
אברהם-בייגה שוחט: זה דיון שעלול לעלות לתקציב המדינה מיליארדים, אם עמדת הממשלה לא תתקבל.
אברהם-בייגה שוחט: אני לא אכנס לתפקיד שר האוצר.
אברהם-בייגה שוחט: אני לא שר האוצר, שהוא יטפל בבעיה הזאת.
אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד כמה נקודות לגבי הנגב.
אברהם-בייגה שוחט: קודם כל, החוק הזה הוא חוק גורף, כלומר: אם נותנים הקלות במס בקריית גת ובאשקלון, אנשי ירוחם, דימונה ומצפה רמון, למרות שיש הבדל, צריכים לדעת שתהיה בעיה קטלנית לכל הנגב הדרומי.
יאיר חזן: זה לא נכון.
ישראל כץ: יאיר חזן, הרי גם אני יכול להשיב, אבל הוא אומר את דעתו.
אברהם-בייגה שוחט: אם באר שבע מקבלת יותר מערד, יש בזה אבסורד מוחלט.
אברהם-בייגה שוחט: אם עומר מקבלת הקלות במס, יש בזה אבסורד מוחלט, ואם חוק עידוד השקעות הון נופל באופן שווה ולא באופן מדורג, יש בזה אבסורד מוחלט.
אברהם-בייגה שוחט: גבי ללוש, ידידי היקר, הסיפור שסיפרת על וישיי הוא כל הסיפור.
אברהם-בייגה שוחט: זלמן וישיי היה אצלי לפני ארבעה חודשים והתחנן וביקש שנאשר לו 20%.
אברהם-בייגה שוחט: זה מה שהוא ביקש.
אברהם-בייגה שוחט: הוא פחד שאנחנו נדרוש פחות מ-20% השקעה בדימונה ובבאר שבע, והסכמנו ל-20%.
אברהם-בייגה שוחט: ברגע שחוקק החוק, לא רק בגלל הנאסד"ק - -
ויצמן שירי: בעיקר, חבר הכנסת שוחט.
אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת שירי, אל תפריע לי.
ישראל כץ: אי אפשר עם ההפרעות האלה, חבר הכנסת שירי.
ויצמן שירי: אבל גם אי אפשר לספר סיפורים.
אברהם-בייגה שוחט: זה עוד 100,000,000 דולר.
אברהם-בייגה שוחט: מאיפה ולאיפה הולך ה-100,000,000 דולר?
אברהם-בייגה שוחט: האם זה הולך לחינוך בנגב?
אברהם-בייגה שוחט: הסכום הזה, המפעל שהיה מוקם במילא, הולך בדיוק לדבר אחר, כדי לתת עדיפות למי שמשקיע.
אברהם-בייגה שוחט: הגענו למסגרת שהסכמנו עליה עם מכתב הסכמות, של 12.5%.
אברהם-בייגה שוחט: הם משוגעים אם הם יישארו עם 12.5% כשבנגב יוחלט על 32%.
אברהם-בייגה שוחט: מה יהיה?
אברהם-בייגה שוחט: ייקחו מהכסף של החינוך, ייקחו מהכסף של כל הדברים האחרים, וייתנו למשקיע שגם כך היה משקיע.
אברהם-בייגה שוחט: הרי הטענות הן ש-20 שנה לא קמים דברים, אבל שינוי חוק עידוד השקעות היה רק לפני חמש שנים.
אברהם-בייגה שוחט: 15 שנים היה 38% ולא קרה דבר.
ויצמן שירי: רק בשנת 1992 היה שינוי, על מה אתה מדבר?
ויצמן שירי: אתה אומר דברים לא נכונים.
ישראל כץ: חבר הכנסת שירי, אתה לא היחיד שיש לו דעה אחרת ושונה מזו של חבר הכנסת שוחט, אבל אתה היחיד שמעיר לו.
אברהם-בייגה שוחט: השינוי היה בשנת 1995, ואני מבקש שלא תעיר לי.
אברהם-בייגה שוחט: אתמול כבר הופיע מכתב מהגליל עם דרישה לאותם תנאים.
אברהם-בייגה שוחט: ביהודה ושומרון – ויש להם פה לובי לא חזק משלכם – גם ידרשו.
אברהם-בייגה שוחט: מה יקרה עכשיו?
אברהם-בייגה שוחט: הרי מידת ההשקעות במשק היא לא בגלל האחוזים.
אברהם-בייגה שוחט: מה שקרה בנגב זה בגלל שהיה מיתון שלוש שנים ולא היו השקעות, וכשאין השקעות, גם אין השקעות בנגב, כי הנגב הוא האחרון, וזאת הבעיה.
אברהם-בייגה שוחט: לכן אני מתנגד לחוקים כמו שהם.
אברהם-בייגה שוחט: מה הסיפור הזה?
אברהם-בייגה שוחט: מס הכנסה בקריית גת?
אלברט ארז: למה לא? אני לא מבין.
אלברט ארז: מה קרה, אתה כבר לא גר בנגב?
אלברט ארז: מה קרה?
אלברט ארז: אתה גר בתל-אביב או בירושלים?
אלברט ארז: תפסיק, תדבר על החוקים ככלל.
אברהם-בייגה שוחט: אלברט ארז, זאת גם היתה דעתי קודם.
אברהם-בייגה שוחט: אני אומר את דעתי, כי אני יודע מה יהיה בדיוק.
אברהם-בייגה שוחט: מה שיהיה זה שאם כל החוקים יתקבלו במלואם – ואני אומר שיש ערים שצריך לעזור להן, כמו: ירוחם, דימונה, מצפה רמון, אופקים - כל המקומות האלה יחטפו כמו שהם לא חטפו בחיים שלהם.
ויצמן שירי: יש גבול.
ויצמן שירי: אני המציע, ולי לא נתת רבע מזמן הדיבור שנתת לו.
ישראל כץ: חבר הכנסת שוחט, אני ננזף כאן על ידי חברי ועדה, ובצדק, בגלל אריכות הדברים.
ישראל כץ: אנא סכם.
אברהם-בייגה שוחט: היה לי נוח מאד לדבר כאן כמו כולם.
אברהם-בייגה שוחט: זה בסדר שאחרים חושבים כך, ואין בעיה, אני מאמין שכל אחד מאמין במה שהוא אומר.
אברהם-בייגה שוחט: אני מציין את ההשפעה שתהיה לזה בנגב.
ויצמן שירי: בסדר, בעוד שנה נשב ונדבר.
אברהם-בייגה שוחט: האם פעם אחת הפרעתי לך?
יצחק כהן: אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת.
יצחק כהן: דיבר פה סגן ראש עיריית באר שבע, ואמר שזה אכן רגע היסטורי.
יצחק כהן: הנאום של מי שנאם לפניי מצביע על הכל – על הפטרונות שהיתה לכם במשך 50 שנה.
יצחק כהן: איפה הייתם כל השנים?
יצחק כהן: למה רק עכשיו התארגנתם, לפני שדחפו לכם עמוק עמוק לתוך הלב את אתר הפסולת בדודאים?
יצחק כהן: הפסולת של שיכון ל' בתל-אביב עברה אליכם?
יצחק כהן: דחפו לכם ברמת חובב את הפסולת הרעילה של כל המדינה?
יצחק כהן: איפה היית?
יצחק כהן: עוד מעט, מים לא תוכלו לשתות.
יצחק כהן: הסכנה של חלחול הפסולת הרעילה תביא לכך שעוד מעט לא יוכלו לשתות בנגב מים.
יצחק כהן: ואם כבר היה לכם משהו ואם כבר היתה לכם איזו פנינה, איזה אוצר טבע יחיד שהיה למדינת ישראל ושהיה העתודה של הפרנסה של כל הנגב, הלכו והפריטו אותו בצורה שערורייתית לאיזה מיליארדר אחד בהרצליה.
יצחק כהן: איפה הייתם כל התקופה הזאת?
יצחק כהן: עכשיו פתאום התעוררתם?
יצחק כהן: לקחו לכם את מפעלי ים המלח, והפטרונים של המדינה הזאת הפריטו אותם בצורה מבוזה, פשוט ביזיון.
ישראל כץ: חבר הכנסת כהן, בואו נצטמצם לחוקים האלה.
יצחק כהן: אתה צודק, זה רגע היסטורי.
יצחק כהן: פה נגמרה הפטרונות של אותם אנשים.
יצחק כהן: יישר כוח לכם.
יצחק כהן: אני מציע מה שהציע פה חבר הכנסת גפני.
יצחק כהן: יש זמן לדון.
יצחק כהן: החוקים חוקקו בשלוש קריאות.
יצחק כהן: יש לזרום עם החוקים האלה, להפעיל אותם, ואחר כך לעלות למעלה.
ישראל כץ: הסתיים הדיון.
ישראל כץ: תודה לאחרון הדוברים.
ישראל כץ: כמו שאמרנו גם קודם, נצביע על דברים שהמגמה בהם ברורה, כמו שנעשה עוד מעט.
ישראל כץ: אני מגדיר על מה אנחנו נצביע, לפי הבנתי.
ישראל כץ: כפי שהבנתי מדברי חברי הכנסת הירשזון, חטיב, לנגנטל, יצחק כהן וכן מרוח הדברים של החברים האחרים, הכוונה כאן היא לפצל את החוקים מתוך הצעת החוק הזאת, ולהשאיר את החוקים הקיימים, בכפוף לתיקון שהתקבל לגבי החוק של חבר הכנסת ויצמן שירי לגבי השקעות - עד 32%.
ישראל כץ: יחד עם זאת, אנחנו גם מפצלים את החוק הזה, כדי להמשיך ולדון בו.
ישראל כץ: אני חושב שמה שהציעו חבר הכנסת גפני וחברי כנסת אחרים, יש בו ממד של פשרה.
ישראל כץ: הממד של הפשרה אומר שיש לבצע את מה שחוקק בכלים שקיימים, ואנחנו סומכים על הכישורים.
ישראל כץ: יחד עם זאת, הוועדה – עוד אפילו בפגרה – תשב בצורה רצינית על כל הדברים יחד עם אנשי האוצר ועם הממשלה.
ישראל כץ: אני לא רוצה להטיל זאת על פקידות בכירה שעושה את עבודתה כראוי.
ישראל כץ: יחד עם זאת, תהיה הידברות.
עופר חוגי: הם ימשכו את החוק?
משה גפני: חבר הכנסת חוגי, האם אתה לא סומך עליי?
משה גפני: זה לא עולה לקריאה שנייה ושלישית, אתה לא שומע?
ישראל כץ: חבר הכנסת חוגי, אני מבקש ממך לא להפריע.
עופר חוגי: אנחנו רוצים לקיים התייעצות.
ישראל כץ: אני מכריז על עשר דקות התייעצות סיעתית לכל מי שמעוניין להתייעץ עם כל גורם.
ישראל כץ: בעוד 10 דקות אנחנו נקבע מה אנחנו עושים.
ישראל כץ: הישיבה הופסקה בשעה 14:30 (הישיבה חודשה בשעה 14:45)
ישראל כץ: מאחר שאנחנו עומדים להצביע, אחרי ששמענו את המשלחות, אני מבקש שיישארו חברי הכנסת להצביע.
ישראל כץ: אני מקווה שתזכו לבשורות טובות.
ישראל כץ: אני מבקש שיישארו חברי הכנסת ועובדי המדינה.
ישראל כץ: כאמור, אחרי שנשארנו כאן במתכונת הנכונה, לפי בקשת כמעט כל חברי הכנסת, יש בקשה לפצל את סעיפים 9, 10 ו-11 ולהיכנס לדיון, זאת אומרת: החוקים הקיימים יופעלו ויתקיים כאן דיון.
ישראל כץ: אגב, יכול להיות שהוא יסתיים עד מחר.
ישראל כץ: יתקיים כאן דיון עם הממשלה לגבי החוקים האלה.
ישראל כץ: אגב, אני בעד שהדיון יתחיל כבר היום.
ישראל כץ: בכל מקרה, זה יהיה במהירות.
ישראל כץ: זאת מעין פשרה שאני מקבל אותה.
אברהם-בייגה שוחט: אתה צריך ללכת למליאה על זה?