GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ח' פרננדס: בדקנו, ובדקתי זאת עם מחוז הגליל במשרד החקלאות, ויש לפחות 6-7 בתי אריזה נוספים באיזור.
ח' פרננדס: יכול להיות, שהתחרות קשה למפעל.
ח' פרננדס: אנו לא נתנגד, ואני מתאר לעצמי שאף אחד פה לא ילך ויכעס, אם המפעל ייזום איזה שהוא מהלך של איחוד, ינצל יתרונות לגודל וינצל איזה שהוא נושא של התייעלות.
ח' פרננדס: אבל, אי אפשר לבוא ולהגיד שאין מפעלים אחרים באיזור.
ח' פרננדס: לפחות מנתוני משרד החקלאות שנמסרו לנו, יש לפחות 6-7 מפעלים אחרים באיזור שנותנים את השירותים האלה למושבים, לקיבוצים וכו'.
ח' פרננדס: אני חושב, שהשלכת הרוחב פה ברורה לכולם, ואין צורך להרחיב, אם דבר כזה כל יומיים יגיע עם איזה שהוא מפעל אחר שמתקשה להשיג את המימון, אם זה בחקלאות ואם זה בתמ"ס וכל מפעל אחר יבוא ויגיד: "המענק שאנו מקבלים מהמינהלה לא מספיק.
ח' פרננדס: בוא וניתן קצת יותר.
ח' פרננדס: לא מסתדרים".
ח' פרננדס: אני שוב מדגיש, שהרי החברה לקירור ואריזה מרום הגליל רשאית וזכאית, והיא מפעל מאושר.
ח' פרננדס: היא יכולה לפנות למינהלת ההשקעות בחקלאות ולקבל מענקים לפי כל דין.
ח' פרננדס: תעמוד בקריטריונים, תציג תכנית מסודרת - תזכה למענקים.
פ' קוטשר: אני פנחס קוטשר, מנהל תחום מזון במשרד התעשיה והמסחר.
פ' קוטשר: גם אני חבר מינהלת ההשקעות בחקלאות.
פ' קוטשר: כשקיבלתי את הפניה מוועדת הכספים, דבר ראשון פניתי לחקלאות למינהלה והתברר לי שמונחת שם כרגע בקשה להשקעה.
פ' קוטשר: מדובר במלגזה, שאני מנחש שעלותה בסביבות 100-150 אלף שקל.
פ' קוטשר: זה הדבר היחידי שמונח כרגע לפני המינהלה.
פ' קוטשר: התמיהה אותי מאד ההערה שאחת הבעיות היא שחסרים ארגזים.
פ' קוטשר: ארגזים הם אפילו לא כל כך נושא למענקי השקעות, אם זה גבולי, אם זה ציוד שוטף או ציוד השקעה.
פ' קוטשר: ז' פוגל: נושא הארגזים הוא נושא חשוב כרגע, כדי להגדיל את כל הכמות האפשרית של הקירור.
פ' קוטשר: יש לנו כרגע מחסור אדיר בעניין הקירור.
פ' קוטשר: הקירור עצמו מאד ישן, והפחת שלו כבר נגמר מזמן.
פ' קוטשר: החשמל, שאנו משלמים עבורו, אדיר.
פ' קוטשר: יש גם אפשרות לחדש את נושא הבקרה של החשמל וכו'.
פ' קוטשר: אין כסף לחדש את הציוד הזה.
פ' קוטשר: הארגזים הם אומנם דבר שולי שעולה הרבה כסף, והוא יחסית שולי, כדי להגיע ל-FULL אפשרות של קירור.
פ' קוטשר: נכון, שיש לנו כאן בקשה של המפעל לגבי המלגזה.
פ' קוטשר: בשנתיים האחרונות הוחלפו שתי מלגזות, כך שיש כאן דרישה אדירה של החלפת מלגזות.
פ' קוטשר: אין כסף.
מ' אלמליח: זה היה בשנת 1988.
ז' פוגל: בשנת 1998.
מ' אלמליח: המלגזות האחרונות שנקנו בבית הקירור היו ב-1988, וזה ציוד ישן.
פ' קוטשר: אין לי טענות.
פ' קוטשר: אני רק רואה בזה סימפטום של פעילות.
ישראל כץ: ההערות ברורות.
יעקב ליצמן: אני חושב, שכבר אפשר להציע איזו מין פשרה, שהמפעל יגיש בקשה מסודרת בצינורות המקובלים, כפי שהם אמרו עכשיו, על כל הציוד, גם על הארגזים ועל כל הדברים.
יעקב ליצמן: אנו נדון על הבקשה הזו שוב, נניח, תוך חודש ימים, אחרי שיוגשו כל הדברים והבקשות.
יעקב ליצמן: אם יאשרו להם - זה יהיה בסדר.
יעקב ליצמן: אם לא יאשרו להם - יכול להיות שאנו נדון ונדבר.
יעקב ליצמן: אינני רואה שום דבר שמגיע עשרים מליון שקל לרשות הגנים ולהם לא מגיע סיוע.
יוסף יצחק פריצקי: ההשוואה איננה ממין העניין, אך מה זה חשוב.
יעקב ליצמן: אני מכיר גם את ההבדלים.
יעקב ליצמן: עם כל זה, אבל בסדר.
יעקב ליצמן: אני מכיר גם פעילות פוליטית שלהם.
יוסף יצחק פריצקי: של מי?
יוסף יצחק פריצקי: של רשות הגנים?
ישראל כץ: אנו נגיע לנושא הגנים.
יעקב ליצמן: לכן, אני מציע: בואו ונאפשר להם תוך חודש ימים.
ישראל כץ: מה לגבי זה שהם יקבלו רק 30% במקרה הזה ו-70% אין?
יעקב ליצמן: את זה נראה בפגישה הבאה.
ישראל כץ: באלו דרכים המדינה יכולה?
ישראל כץ: האם יש איזה שהוא כלי?
ישראל כץ: האם יש קרן מסויימת לסיוע?
ישראל כץ: לא הכל נמדד רק בתכנית השקעות.
ישראל כץ: הם עושים לכם חיים קלים, בזה שהם מדברים על הגשת תכנית השקעות.
ישראל כץ: אתם יכולים לעשות להם חיים קלים בזה שתאשרו.
ישראל כץ: אבל, יש מפעלים שפונים למדינה כדי לקבל סיוע.
ישראל כץ: היו דברים מעולם, ואני מכיר קצת את משרד התעשיה והמסחר.
ישראל כץ: אומנם אין הכלים שהיו פעם, אך יש את הכלים.
ישראל כץ: עדיין כאשר מפעל נמצא במצוקה ויש לזה השלכות ציבוריות, יש סיוע שהוא מקבל על רקע כזה או אחר.
ישראל כץ: רשות הגנים היא דוגמא טובה לא של מפעל אלא של גוף, שאם תאושר הבקשה היא תהיה עזרה לגוף.
יעקב ליצמן: היושב-ראש ישראל כץ, אני מוכן לתמוך בזה.
ישראל כץ: נעניתי כאן לפניה, משום שמדובר בצורך איזורי - מדובר בגליל.
ישראל כץ: זה לא העניין האישי של מי שהיום מנכ"ל ומחר מנכ"ל וראש מועצה כזה או אחר.
ישראל כץ: כאן מדובר בצורך איזורי, והרושם שלי היה, והוא התחזק בדיון הזה, שנכון שהגוף הזה הסטורית עדיין קשור למערכות די עקומות שנבנו, ארגונים ודברים שלא נרחיב עליהם את הדיבור כאן, וקרסו על יושביהם, ובדרך כלל "יושביהם" זה לא אלה שהרויחו אלא אלה שעל גבם נבנו הארגונים.
ישראל כץ: בגליל זה היה חריף במיוחד.
ישראל כץ: יש שם חובות הסטוריים וכל מיני דברים אחרים שהיו צריכים להיות על הנייר אך כרגע הם קיימים.
ישראל כץ: אבל, לגבי החקלאי המשפחתי בגליל, שחי בעיקר על המטעים בהיקף מצומצם ועל לול שגם הוא מסובסד, את הלול למשל מסבסדים.
ישראל כץ: מסבסדים, כי יודעים שהאלטרנטיבה היא לשכות האבטלה, כלומר שירות התעסוקה והאבטלה, וזו הצטמצמות במספר התושבים שם.
ישראל כץ: פירות וגליל הולכים יחד, ביחוד אם זה משרת גם חלק מרמת-הגולן.
ישראל כץ: זה מה שיש שם.
ישראל כץ: במקום שיבואו ויגידו: "עתה, נקצה כספים לדמי אבטלה, נניח, או לדברים כאלה", השאלה היא האם המדינה, ואתם מייצגים את המדינה, יכולה לעשות כאן איזו שהיא תכנית שמבוססת גם על בקשה עסקית רגילה של אותם 30% שתמורת ציוד ודברים אחרים עם הפעלת שיקול דעת מה הוא ציוד וגם איזו שהיא דרך לסייע - אולי איזו שהיא הלוואה, פריסה, הקלה או דברים מהסוג הזה.
ישראל כץ: לפי מה שהסבירו כאן לפחות, יש הבדל בין גוף שמוחזק על-ידם ומשמש את החקלאי כמקום המתנה כדי שהוא יוכל לנסות למכור את תוצרתו לבין גוף שלא נותן לחקלאי את אורך הנשימה ובעצם מאפשר למשווקים, שהם חזקים די והותר גם בתחום הלול וגם בתחום הזה, להרויח על גבם תוך ניצול הזמנים המתים כשאין מחיר לאותה תוצרת.
איתן כבל: עם זה שאני איענה לבקשה מהסוג הזה, ברצוני לומר שלצערי הסיכויים שהאוצר- - -
ישראל כץ: לא היית כאן שנה, ובינתיים האוצר נותן סיוע חופשי.
איתן כבל: מה אתה אומר?
איתן כבל: מעבר לעניין הזה, במידה ויובא לכאן הנושא פעם נוספת על-פי הפרמטרים שהוצגו כאן, אחד הדברים החשובים ביותר הוא שתציגו פרמטרים שמראים שאתם בכלל יכולים להפעיל את המערכת הזו.
יוסף יצחק פריצקי: אחרת, חבל על הכסף.
איתן כבל: אני אומר זאת מעבר לכסף שכן ינתן או לא ינתן.
ישראל כץ: צריך תכנית הבראה כוללת.
איתן כבל: עניין פער התיווך הוא נושא הסטורי בחקלאות כמו בהרבה מיגזרים.
איתן כבל: בחקלאות זה בא לידי ביטוי בולט ביותר.
איתן כבל: יחד עם זאת, אם זו דרך עקיפה כל פעם, מה שנקרא: סיבסוד עוקף של המדינה - זה לא ילך.
איתן כבל: בשלב מסויים זה יתמוטט עליכם.
יוסף יצחק פריצקי: חברים באוצר, יושב-הראש נגע בהרבה נקודות, אך הוא בנקודה אחת שהיא החשובה.
יוסף יצחק פריצקי: יש לנו אינטרס, כישראלים, לסייע לגליל ולאו דוקא לחקלאות.
יוסף יצחק פריצקי: תעשיית הצימרים שם היום במשבר.
ישראל כץ: דרך אגב, הם מקבלים.
ישראל כץ: הם יקבלו סיוע.
יוסף יצחק פריצקי: אני כבר אומר לך, שאין מספיק כסף למשרד התיירות.
יוסף יצחק פריצקי: יש איזור שיש אינטרס ישראלי לאומי לסייע לו, וזה איזור הגליל.
יוסף יצחק פריצקי: אנו לא צריכים ואסור לנו לדון במפעל ספציפי כזה או אחר.
יוסף יצחק פריצקי: זה לא בסדר, זה לא ראוי ואלה מעין כספים יחודיים מעבר לדלת.
יוסף יצחק פריצקי: אבל, אנו כן מאד רוצים שיהיו פרמטרים.
יוסף יצחק פריצקי: אם הממשלה לא תוציא אותם, אנו נוציא אותם, ואחרי זה יבואו בטענות למה עושים את חוק הנגב.
יוסף יצחק פריצקי: התנגדתי לחוק הנגב, אך זה בא ממצוקה אמיתית.
יוסף יצחק פריצקי: זה בא ממצוקה של אנשים שאומרים: "אין לנו סיוע ממשלתי.
יוסף יצחק פריצקי: אין לנו פרמטרים".
יוסף יצחק פריצקי: הם באים לחברי-כנסת ואומרים: "תעשו לנו משהו".
יוסף יצחק פריצקי: הולך להתפתח משבר בגליל.
יוסף יצחק פריצקי: תעשו פרמטרים, כמו שעושים לתמיכות: לפי תכנית הבראה, לפי סיוע.
יוסף יצחק פריצקי: יכול להיות שלא צריך סיוע כספי, אלא ערבות, הורדת הריבית תוך הלוואות גישור בבנק או משהו אחר.
יוסף יצחק פריצקי: הם לא הראשונים ולצערי הרב גם לא האחרונים, כי זה לא רק חקלאות.
יוסף יצחק פריצקי: אלה תעשיות קטנות ותעשיות אחרות, וכולם בני ישראל, כלומר כולם שווים לנו.
יוסף יצחק פריצקי: מפעלים קטנים בגליל הולכים ומתמוטטים.
יוסף יצחק פריצקי: תעשיית תיירות פנימית הולכת ומתמוטטת שם.
יוסף יצחק פריצקי: דרך אגב, זה קורה שם וגם בנגב.
יוסף יצחק פריצקי: מה שאנו רוצים, מה שאני מבקש מכם, מה שאני רוצה שייצא מכאן הוא זה: יש ממשלת אחדות לאומית כל כך גדולה, אז אם אתם פה לפחות בואו ונרויח מזה משהו.
יוסף יצחק פריצקי: בינתיים, הכל תקוע.
יוסף יצחק פריצקי: תבוא הממשלה ותוציא איזה שהם מבחנים הגונים וראויים לפי בדיקת רואי-חשבון חיצוניים לבדוק את העניין, לעשות למפעלים כאלה ואחרים, ולא רק בתחום החקלאות, איזו שהיא קרן סיוע ע"י הלוואות גישור או ע"י הורדת ריבית.
יוסף יצחק פריצקי: לא חייבים לסייע בתזרים השוטף.
יוסף יצחק פריצקי: אפשר לתת להם ערבות, שהם יכולים ללכת איתה לבנק ולקבל בריבית מאד נמוכה ולא בריבית שוחקת, על מנת שישקיעו בהון חוזר.
יוסף יצחק פריצקי: זה גם טוב.
יוסף יצחק פריצקי: זה מה שאני מבקש לעשות כאן.
יוסף יצחק פריצקי: תביאו את זה לשר.
יוסף יצחק פריצקי: אם לא, אנו אנשי ציבור ובסוף יבוא חוק כזה.
יוסף יצחק פריצקי: אנו בתחילת הדרך, הנה ההתחלה, ומזה בא חוק נגב, כשאני אומר שוב שאתנגד לו והתנגדתי לו.
יוסף יצחק פריצקי: אבל, יש פה מצוקה אמיתית, שממשלה צריכה בכלים שיש לה לקבוע מבחנים ראויים והגונים, פרמטרים נכונים, לתמיכות, למענקים ולסיוע - לא לכאלה שמקורבים לכזה או אחר - ואנו נתמוך בכם בעניין הזה.
מיכאל קליינר: כמובן שברמה העקרונית בהחלט הייתי רוצה לעזור לגליל וגם לנושא, אך ברצוני להעלות כמה שאלות עקרוניות שנוגעות לוועדת הכספים.
מיכאל קליינר: כאשר מגיעים לאיזו שהיא ערכאה משפטית גבוהה ביותר, למשל בג"ץ, אחת השאלות הראשונות ששואלים היא: האם כאשר הגיעו לערכאה הזו מיצו את כל ההליכים?
מיכאל קליינר: מטרידה אותי קצת העובדה שלא נעשו בעצם הפניות שהיו צריכות להיעשות לגורמים, לאינסטנציות הטבעיות יותר לטיפול בעניין, לפני שמגיעים לוועדת הכספים.
ישראל כץ: מה הן?
מיכאל קליינר: אלה משרד המסחר ומשרד החקלאות.
ישראל כץ: לא היית כאן, כשהם אמרו.
ישראל כץ: הם היו.
ישראל כץ: הם אמרו: שמחה יודוביץ, הממונה על ההשקעות.
ישראל כץ: זו השיחה שהיתה להם.
מיכאל קליינר: שמעתי פה, שלא היתה פניה.
מיכאל קליינר: אם היתה פניה הולמת, אז היתה.
ישראל כץ: הסבירו, שהם מקבלים 30%.
מיכאל קליינר: אי אפשר להתעלם מהעובדה שלא רק שלא מדובר ברשות ממשלתית, אלא אפילו לא מדובר בעמותה ללא כוונת רווח.
מיכאל קליינר: אומנם אמרו כאן אנשים, ואני מאמין להם ואין לי שום סיבה לא להאמין, שהחברה קמה ב-1964 והיום הם מנהלים אותה כאילו היתה עמותה ללא כוונת רווח.
מיכאל קליינר: אלא מה?
מיכאל קליינר: נניח שהיו מקבלים מענק, כמו שנותנים לעמותה, ומחר הנהלה אחרת או מישהו יחליט שהם כן מרויחים.
מיכאל קליינר: נדמה לי שנציג האוצר דיבר על השלכות רוחביות.
מיכאל קליינר: אם אתה קובע קריטריונים שאתה יכול לעזור לחברה מסחרית- - -
יעקב ליצמן: לאוצר יש רק בעיות עם רוחב.
יעקב ליצמן: יש גם לאורך.
יעקב ליצמן: מ' קליינר: אבל, צריכים להיות קריטריונים.
יעקב ליצמן: אי אפשר להשתגע.
יעקב ליצמן: אחרי שמתחתי ביקורת על ההשוואה, אני מצטרף להצעה.
יעקב ליצמן: צריך לתת פרק זמן, כדי שהגורמים ימצאו דרך איך לעזור להם.
יעקב ליצמן: היות וזה כבר הגיע לשולחננו והיות והבעיה העקרונית מעניינת, אני כן בדעה שאם הדברים לא יסתדרו הדבר הזה יחזור אלינו.
ישראל כץ: אעיר הערה לפני המשך הדיון.
ישראל כץ: היתה כאן בקשה שהיתה לה הסטוריה של ויכוח פנימי די גדול כאן
ישראל כץ: לגבי חמישה קיבוצים מישובי קו העימות - דרך אגב, צריך להיות ברור שרוב הישובים פה הם ישובי קו עימות - שהאוצר הביא בקשה ביוזמתו.
יעקב ליצמן: היושב-ראש ישראל כץ, היום כבר כפר-סבא זה גם קו עימות.
מיכאל קליינר: זה קו עימות, אבל זה לא כפר.
ישראל כץ: זה לפי ההגדרות של ישובי קו עימות.
ישראל כץ: חבר-הכנסת פריצקי חשב, שזה אותו מקרה.
ישראל כץ: כנראה, ששם היה תיחכום יותר גדול.
ישראל כץ: זה היה ביום חמישי, וחברי חבר-הכנסת שמחון היה יושב-הראש.
יוסף יצחק פריצקי: אני זוכר זאת.
ישראל כץ: חבר-הכנסת וילן יזם, והם ישבו שם עם עוד כמה שלא כל כך הבינו.
ישראל כץ: משרד האוצר ביוזמתו הציע הצעה שאומרים שהיא לא עולה כסף.
ישראל כץ: זה עולה עשרות מליוני שקלים.
ישראל כץ: מדובר במחיקה ובסיוע בנושא הריבית וחוב של קיבוצים בצפון רק על רקע ישיבתם בצפון.
ישראל כץ: זה צמח מתוך הסדר שכבר קיים - הסדר ברור של מי משלם מה.
ישראל כץ: זה על אותו חלק שהקיבוצים התחייבו לשלם.
ישראל כץ: אתם, אנשי משרד האוצר, הבאתם לוועדה ביום חמישי לתל-אביב.
ישראל כץ: זה היה סעיף ראשון בסדר-היום, והגעתי אחרי כמה דקות וזה כבר היה גמור.
ישראל כץ: הבאתם בקשה,שמשמעותה בטווח של עשרים שנה זה מאות מליוני שקלים; השנה זה מליוני שקלים ואף יותר.
דובר: האם מדובר בקיבוצי גדר?
דובר: היו"ר ישראל כץ: כן, זה לגבי קיבוצי הגדר.
דובר: מאחר וחובם הוא חוב מוגדר ומתקשים לשלמו, כמו אחרים באותו מצב, לקחה על עצמה הממשלה סיבסוד בנושא הריבית עם הבנקים.
דובר: נדמה לי, שזה עולה 6 או 7 מליוני שקלים בטווח המיידי.
דובר: בשנתיים זה 12 מליון שקל.
דובר: מאחר ואנו כבר מכירים את התהליך ואני יודע את הבקשה המלאה שלהם, מדובר במאות מליוני שקלים.
דובר: מי אני שאחלוק על הצורך לסייע למי שיושב בגבולות?
דובר: אהיה הראשון שאתמוך בזה.
דובר: לכן, יזמתי את הדיון: לא שאנו עכשיו נלחץ על זה ונרשום צ'ק.
דובר: אבל, בעיניי, זו דוגמא לגוף שיכולת השיווק העצמי שלו במערכות יותר נמוכה.
דובר: חבר-הכנסת מיכאל קליינר, שאלת איך זה קורה.
דובר: הם פנו להיא במשרד החקלאות.
דובר: איך קורה ששם זה כל כך מאורגן וכל כל שיטתי וגם מקבל גיבוי, שעל זה גם בייגה שוחט היה אמור להשיב תשובות לחברים כאן איך הוא הציע זאת?
דובר: אנשי האוצר אמרו, שזה היה בהנחיית השר.
דובר: הציעו זאת בעיתוי מסויים מאד, ומחקו עשרות מליוני שקלים - שנים-עשר מליון שקלים מיד.
דובר: מחקו כסף, וזה לא לסיוע, לא כדי שיצמח משהו ולא כדי לקנות מכונות או ארגזים.
דובר: כלומר, היו דברים מעולם באותו תחום, באותו סוג של ישובים חקלאיים.
מיכאל קליינר: אבל, גם פה יש קיבוצים - לא?
ז' פוגל: יש פה שני קיבוצים.
יוסף יצחק פריצקי: זה לא העניין.
ישראל כץ: חבר-הכנסת מיכאל קליינר, אני יודע את ההבדל בין המועצות ובין יכולת הצגת הדברים.
מיכאל קליינר: הבנתי.
מיכאל קליינר: זהו אלמנט רציני כבד משקל.
מיכאל קליינר: אני נגד איפה ואיפה.
ישראל כץ: לכן, אני אומר, שזה היה באותו איזור על אותו רקע בוועדה הזו, ואנו הסרנו לאחר מכן את הרביזיות ושאר הדברים נוכח המצוקה ועניין מנרה ושאר הדברים, ויש כאן חברים שלקח לנו זמן לשכנע אותם לעשות זאת.
יעקב ליצמן: איפה חבר-הכנסת איציק כהן?
ישראל כץ: טיעון הסיוע איננו טיעון זר.
ישראל כץ: יש את טיעון הסיוע, נוכח המצב הסוציואקונומי של רוב הישובים האלה שיותר נמוך מהמצב הסוציואקונומי של אותם קיבוצים במכלול או של המועצה האיזורית ההיא, שגם שם צריך לסייע.
ישראל כץ: אנו יודעים כאן על האוכלוסיה, על גודל המשפחות ועל שאר הדברים.
יוסף יצחק פריצקי: היושב-ראש, אתה מסכים איתי, שאי אפשר שכל פעם תבוא בקשה, ושיש להתייחס לזה פעם אחת באופן כולל.
ישראל כץ: אין כאן מצב שיושב-ראש הישיבה אמר: "נעשה דיון על מפעל אחד, ניתן לו כסף ונשלח אותו".
מיכאל קליינר: אני מאד בעד מינהל תקין, אבל אם זה מינהל תקין חוץ מקיבוצים - זה אני לא מוכן.
ישראל כץ: יש כאן שני קיבוצים, וזה בסדר.
ישראל כץ: זה לא דיון נגד הקיבוצים.
ישראל כץ: אבל, יש את ההרכב הכללי והיכולת הכללית, ולכן חשבתי שהדיון הזה חשוב.
ישראל כץ: אני רואה שהוא גם חשוב יותר ממה שחשבתי, כי חייב להימצא פתרון לדבר הזה.
ישראל כץ: יישבו איתם נציגי הממשלה.
ישראל כץ: זה לא יכול להיות רק בדרך של הגשת תכנית השקעות.
ישראל כץ: יש כאן רואה-חשבון, וודאי הוא יגיש את התכנית.
ישראל כץ: תכנית השקעות באה להוסיף יכולת יצור.
ישראל כץ: יש כאן מצב של קשיים שכבר קיימים, ויש לממשלה כלים, והראיתם זאת עם נושא הקיבוצים.
ישראל כץ: הראיתם את הכלי הכי בוטה - מחיקה.
ישראל כץ: אני מדבר עכשיו על נסיון למצוא איזה שהוא כלי, איזה שהוא משהו שקשור לפרישה.
ישראל כץ: זה יכול להיות בקשר עם הבנקים ועם גורמים אחרים.
ישראל כץ: הייתי מצפה, שכנציגי הממשלה תיכנסו לעובי הקורה בנושא הזה; תשבו ברוח הכי טובה שיכולה להיות כדי לראות איך אפשר להביא תכנית הבראה.
מיכאל קליינר: יכולה להיות הלוואה, והם יחזירו.
ישראל כץ: יש לראות איך אפשר לעשות תכנית הבראה עם מדדים ברורים ולראות איך אפשר להתקדם עם זה.
א' בן-עטר: הפתרון היחיד למה שאתה מציע זה ללכת על נושא תקציב.
א' בן-עטר: אין כאן דרכי קסם.
א' בן-עטר: הועלה כאן קודם רעיון לגבי הכלי של הערבויות.
א' בן-עטר: כל נושא הערבויות הוא בלון שאינך יודע מה היקפו.
יעקב ליצמן: חבר-הכנסת ישראל כץ שאל אותך מה ההבדל.
יעקב ליצמן: אותו פתרון שעשיתם אז בתל-אביב תעשו גם עכשיו.
יעקב ליצמן: זה מה שהוא אומר.
יוסף יצחק פריצקי: כיון שפתחת בזה, ברצוני לומר בעניין הערבויות שהגיעה לפה בקשה שאני מוכרח להגיד לך שלא הייתי שלם איתה והיא עברה - ערבות למפעל כלשהו בעמק הירדן: יבואו פועלים ערביים לעשות חולצות טי-שירטס ואנו נמכור ויתנו לזה ערבות.
יוסף יצחק פריצקי: זה דבר מופלא ונהדר.
יוסף יצחק פריצקי: נתנו לזה ערבות מדינה.
יוסף יצחק פריצקי: אתה ואני יודעים, שערבות מדינה זה כסף.
יוסף יצחק פריצקי: כלומר, תן לי ערבות מדינה, ואלך לבנק ואקבל הלוואה.
יוסף יצחק פריצקי: אין קריטריונים לערבות מדינה.
יוסף יצחק פריצקי: היש קריטריונים לערבות מדינה?
יוסף יצחק פריצקי: הגיע הזמן שגם זה יהיה פעם במדינה.
א' בן-עטר: תראה לי בנק אחד שלא יהיה מוכן לתת הלוואה, כאשר המדינה נותנת לו ערבות.
יוסף יצחק פריצקי: באוצר אין קריטריונים לערבויות.
יוסף יצחק פריצקי: אם כך, תעשו קריטריונים גם לערבויות.
א' בן-עטר: לא.
א' בן-עטר: כלי הערבויות הוא כלי עוקף תקציב.
א' בן-עטר: הוא כלי לא שקוף.
א' בן-עטר: מה שצריך להיות כאן הוא תקציב רגיל.
מיכאל קליינר: אבל, אתה יודע שלא יהיה תקציב רגיל לחברה פרטית.
יוסף יצחק פריצקי: תוציא מבחני תמיכה.
יוסף יצחק פריצקי: תכינו קריטריונים.
מיכאל קליינר: חבר-הכנסת פריצקי, אל תשלה את עצמך.
מיכאל קליינר: זו חברה פרטית.
יוסף יצחק פריצקי: חלק ממבחן התמיכה - האם אתה רוצה כבר שאגיד לך?
יוסף יצחק פריצקי: המדינה כבר תמכה בחברות פרטיות.
יוסף יצחק פריצקי: בנקים היו חברות פרטיות.
יוסף יצחק פריצקי: המדינה נתנה להם כסף, ועכשיו היא מוכרת אותם למשפחות אצולה.
יוסף יצחק פריצקי: אם כך, על מה אתה מדבר?
יוסף יצחק פריצקי: העובדה שזו חברה פרטית לא מפחידה אותי.
ח' פרננדס: יש הבדל בין בנק לבין חברה לקירור.
יוסף יצחק פריצקי: אני מסכים איתך, שיש הבדל.
יוסף יצחק פריצקי: אל תגיד לי: חברה פרטית.
מיכאל קליינר: העזרה לבנק היתה כדי לעזור לציבור.
יוסף יצחק פריצקי: אני חושב, שלעזור לגליל זה לעזור לציבור.
יוסף יצחק פריצקי: אינני רוצה לעזור לחברה פרטית.
יוסף יצחק פריצקי: אני מצפה מממשלה, שתקבע מבחנים שווים, אחידים, הגיוניים וראויים לסיוע.
יוסף יצחק פריצקי: א' כבל: חבר-הכנסת פריצקי, אתה צודק, אבל עד שזה יגיע אליהם, הם כבר- - -
ז' פוגל: אנו קיימים כבר 37 שנה.
יעקב ליצמן: היושב-ראש ישראל כץ שאל שאלה כלשהי בהתחלה.
יעקב ליצמן: לצערי, לא הייתי באותו יום, אך הוא אמר שהיה דיון בוועדת הכספים בתל-אביב.
יעקב ליצמן: איחרתי, ואפילו לא ראיתי זאת בסדר-היום, אבל לא משנה.
יעקב ליצמן: לא ביקשתי רביזיה.
א' קרשנר: זה היה בסדר-היום.
יעקב ליצמן: הדביקו זאת לבוקר בסדר-היום.
א' קרשנר: לא.
א' קרשנר: זה היה לפני.
א' קרשנר: לא הייתי מעז לעשות זאת.
יעקב ליצמן: הוא שאל שאלה: האם אתם מוכנים לדון עם החברה הזו לגבי מה שעשיתם לחברה בזמנו?
ישראל כץ: לגבי הקיבוצים.
יוסף יצחק פריצקי: עלי ללכת, שכן יש דיון גם בוועדת החוקה.
ח' פרננדס: אענה על שאלתך.
ח' פרננדס: תחילה, לגבי הנושא שהעלו פה בנושא הסדר הקיבוצים, אותם קיבוצים שדיברו, שוכחים פה פרט קטן אחד: אינני מכיר את הפרטים- - -
ישראל כץ: מה?
ישראל כץ: לגבי הקיבוצים?
ח' פרננדס: אני אומר:
ח' פרננדס: כן, אינני מכיר זאת- - - י' ליצמן: לא.
ח' פרננדס: הם כבר קיבלו סיוע במסגרת הסדר הקיבוצים, וזהו סיוע נוסף מעבר לזה.
ישראל כץ: זה מהחלק שהם התחייבו לשלם.
ח' פרננדס: אומרים, שזה במסגרת חוק הסדרים.
ח' פרננדס: כלומר, זה לא במסגרת איזה שהוא הסכם.
ישראל כץ: זה לא במסגרת חוק ההסדרים.
ח' פרננדס: זה במסגרת חוק ההסדרים.
ישראל כץ: בחוק ההסדרים הם מקבלים 500 מליון שקל מדי שנה, וזה בתקציב.
ח' פרננדס: היושב-ראש ישראל כץ, לא אמרתי לגבי המקורות התקציביים.
ח' פרננדס: מדובר בקיבוצים שבהסדרים.
ישראל כץ: אם אינך יודע, אגיד לך.
ישראל כץ: מדובר בבקשה של האוצר.
יעקב ליצמן: מעבר לחוק ההסדרים שעבר, הם קיבלו אז מחיקת חובות--
ישראל כץ: --ופטור ממס הכנסה.
ישראל כץ: זה היה לפני כמה שבועות.
יעקב ליצמן: זה היה הסיפור שחבר-הכנסת איציק כהן טען שהוא עשה רביזיה, ואז עשו בלאגן.
ישראל כץ: דרך אגב, זה היה באותו נימוק של ישובים בקו העימות.
ישראל כץ: ח' פרננדס: כולם פה מוזמנים למינהלת ההשקעות בחקלאות מדי יום חמישי בשעה 12:00 במשרד החקלאות.
ישראל כץ: מדי יום חמישי דנים ב-100-150 בקשות.
ישראל כץ: זה שונה מתמ"ס, כי רוב הבקשות הן בהיקפים הרבה יותר קטנים, והתקציב מתחלק בין יותר מבקשים.
ישראל כץ: יש הרבה בקשות שמאושרות, וחלק מהבקשות לא מאושרות.
ישראל כץ: רוב הבקשות מקבלות מענקים הקטנים מ-30%.
ישראל כץ: המפעל, שלפנינו, יכול להגיש בקשה, לקבל מענק של 30% שזה גבוה.
יעקב ליצמן: כמה חובות יש לכם?
ז' פוגל: כרגע, 2.5 מליוני שקל.
יעקב ליצמן: האם אתה תהיה מוכן לדון על 2.5 מליוני שקל - חובות שיש להם?
ח' פרננדס: אני מבקש רק לסיים את דבריי.
ח' פרננדס: הפרשנות של מה שאתם אומרים כאן היא, שכל מפעל, חקלאי, מגדל, אגודה שיתופית, חברה פרטית שיגישו בקשה למינהלת ההשקעות בחקלאות ולא ימצא חן בעיניהם שיעור המענק ופרמטרים מסויימים שאושרו להם ופרמטרים מסויימים שפסלו, תבוא לוועדת הכספים.
ישראל כץ: זה לא הנושא.
ישראל כץ: הנושא הוא המצוקה שהם נמצאים בה.
יעקב ליצמן: אתה יודע מה?
יעקב ליצמן: אני לא רוצה השקעות ולא רוצה שום דבר.
יעקב ליצמן: למה לא מדברים על החובות?
יעקב ליצמן: יש 2.5 מליוני שקל חובות, ואני רוצה לעזור למפעל.
ח' פרננדס: מה עם שאר המפעלים באיזור - 6-7 מפעלים?
ח' פרננדס: למה אף אחד לא חושב אולי על איחוד בין מפעלים?
ישראל כץ: תביאו הצעות.
ח' פרננדס: אני לא משרד החקלאות.
יעקב ליצמן: למה לא אמרת זאת בנושא הקיבוצים?
יעקב ליצמן: ח' פרננדס: אנו לא צריכים לבוא ולתת רעיונות למפעלים איזוריים.
יעקב ליצמן: אני רק רוצה לסיים את דבריי.
יעקב ליצמן: במדיניות שיש אצלנו- - -
ישראל כץ: הוא שואל שאלה.
יעקב ליצמן: אני רוצה לשאול שאלה: למה את אותן השאלות שאתה שואל עכשיו לא שאלת אז בישיבה ביום חמישי?
ח' פרננדס: ראשית, לא הייתי באותו יום חמישי.
יעקב ליצמן: לאוצר זה אותו סל.
ישראל כץ: מה זה סל?
ישראל כץ: הם הציעו זאת.
ח' פרננדס: ברצוני להסב את תשומת לבכם לאבסורד, שמה שקורה הוא שהמפעל אומר: "קשה לנו, כי אנו נותנים למגדלים באיזור שירותים נמוכים ממה שבאמת צריך לגבות".
ח' פרננדס: למה זה לא קורה לשאר המפעלים באיזור?
ח' פרננדס: למה שאר המפעלים יודעים לתמחר?
יעקב ליצמן: להם אתה מוחק חובות.
יעקב ליצמן: להם מחקת חובות לפני כמה שבועות.
ישראל כץ: המפעל של הקיבוצים הוא במחיקה.
ח' פרננדס: אנו הבנו, שהמפעל הזה נותן שירותים לסוחרים.
ח' פרננדס: הם נותנים שירותים לסוחרים.
יעקב ליצמן: אלו סיפורים אתם מוכרים כאן?
ח' פרננדס: אני מציע, שקודם תשמעו את התשובה.
ח' פרננדס: י' ליצמן: אינך אומר את התשובה האמיתית.
ישראל כץ: חיים פרננדס, נכונותך ראויה להערכה, אבל חבר-כנסת שואל ורוצה לדבר.
ח' פרננדס: הוא שאל, ואמרתי שאינני יודע את התשובה.
ישראל כץ: אני מבקש, מבחינת הנימוס שתקשיב.
ח' פרננדס: אמרתי, שאני לא יודע את התשובה.
יעקב ליצמן: שאלתי אותו עוד פעם.
יעקב ליצמן: לא הקשבת.
יעקב ליצמן: שאלתי אותך, ולא ענית.
יעקב ליצמן: אמרתי לך, ולא שאלתי אותך: הם לא יכולים להתמודד עם אף מפעל אחד במקום, כי המפעלים האחרים שם קיבלו מחיקת חובות דרך הסדר הקיבוצים.
מ' אלמליח: הקיבוצים לא מאחדים ביניהם.
יעקב ליצמן: למה אתה אומר לי "לא"?
יעקב ליצמן: תבוא עם חומר מסודר.
יעקב ליצמן: מה זה "אתם לא יודעים"?
א' בן-עטר: אומר לך האדון, שיש לו פרישת חובות לפי חוק גל.
ישראל כץ: לא עשו לו.
יעקב ליצמן: מה זה פרישת חובות?
ח' פרננדס: האם בדקתם האם קיבלו מפעלים אחרים פרישת חובות?
ז' פוגל: ביקשנו לגבי שלנו ולא של אחרים.
ז' פוגל: אנו מבקשים על עצמנו.
ז' פוגל: מ' קליינר: נאמר פה ע"י הרב ליצמן, שנמחקו חובות לבתי קירור אחרים.
ח' פרננדס: אינני מכיר את כל המפעלים.
ח' פרננדס: יש עשרות מפעלים.
מיכאל קליינר: האם לבתי קירור אחרים נמחקו חובות?
מ' אלמליח: לא לבתי הקירור אלא לבעלי המניות: קיבוץ ברעם, קיבוץ יראון וקיבוץ סאסא - להם נמחק.
מיכאל קליינר: זה לא אותו דבר.
מ' אלמליח: זה אותו דבר.
ישראל כץ: זה אותו דבר.
ישראל כץ: אבל, אחד מגורמי החוב הוא בית האריזה.
ישראל כץ: מחקו להם כאן, וזה הולך לכאן.
ישראל כץ: על סמך מה מחקו להם?!
יעקב ליצמן: אל 'תעבדו' עלינו.
ח' פרננדס: אנו לא יודעים.
מיכאל קליינר: זה מרחיק לכת.
ישראל כץ: זו הסיבה לחוב.
ישראל כץ: אלה הדברים האלה.
ישראל כץ: אני מכיר זאת.
יעקב ליצמן: מה זה "אתה לא יודע"?
יעקב ליצמן: ח' פרננדס: חבר-הכנסת ליצמן, מחר בית אריזה אחר- - -
יעקב ליצמן: למה לא אמרת זאת לפני חודש, כשביקשת למחוק את החובות.
יעקב ליצמן: למה לא אמרת זאת לפני חודש לקיבוצים ולעוד מפעלים אחרים?
יעקב ליצמן: למה אתה אומר זאת עכשיו?
מיכאל קליינר: האם הם סיבסדו את בתי הקירור שלהם?
ישראל כץ: זה שלהם.
מיכאל קליינר: המבחן הוא האם באמת אותם בעלי מניות- - -
ישראל כץ: חבר-הכנסת קליינר, זה יותר גרוע.
יעקב ליצמן: חבר-הכנסת קליינר, האמן לי שאינני מכיר אותם.
יעקב ליצמן: אינני מכיר את המפעל.
מיכאל קליינר: שאלה עובדתית: האם באמת אותם קיבוצים, שמחקו להם את החוב, הזרימו כספים לכיסוי החובות של בתי הקירור?
מ' אלמליח: ודאי.
מ' אלמליח: הרי זה כרטיס אחד.
מיכאל קליינר: אם זה קרה, חבר-הכנסת ליצמן צודק.
ישראל כץ: צריך שיהיה ברור כאן, שמדובר כאן בישובים שרובם ישובי קו עימות, ואפילו הוספנו כאן את מרום, אור-הגנוז ובר-יוחאי לפני שנה.
ישראל כץ: זה כמעט 90% מהמועצה בתוך קו העימות שם.
ישראל כץ: הנימוק לעזור לקיבוצים שם היה הנימוק שבסופו של דבר קיבלנו אותו בוועדה.
ישראל כץ: עובדה, שביטלנו את הרביזיות על רקע המצב שמתרחש שם ועל רקע נושא קו העימות, ומדובר בהתיישבות החקלאית.
ישראל כץ: אני חייב לגלות, שהגשתי חוק לגבי קרית-שמונה.
ישראל כץ: את בעיית המיסוי פתרנו בדרך אחרת.
ישראל כץ: אחד הסעיפים לגבי קרית-שמונה וישובי קו העימות מדבר על הקמת קרן סיוע לישובים בצפון, ויש שם את הסעיף הזה.
ישראל כץ: אמר חבר-הכנסת פריצקי, שכתוצאה מזה יהיה חוק.
ישראל כץ: יש כבר חוק, והוא עבר כאן בקריאה ראשונה והוא לפני הצבעה בכנסת.
ישראל כץ: אני מעכב אותו, כי אני מעדיף שזה יהיה בהידברות עם הממשלה.
ישראל כץ: את בעיית המיסוי פתרנו בסוף איכשהו בהידברות עם הממשלה לגבי קרית-שמונה.
ישראל כץ: אחד הסעיפים מדבר על סיוע לגופים ולמפעלים באיזור קו העימות על רקע כל המצב שקורה עכשיו.
ישראל כץ: אינני חושב, שאנו צריכים לנהל את המדינה ע"י חקיקה.
ישראל כץ: אם לא תהיה ברירה, נעשה את הדבר הזה.
ישראל כץ: כמובן, שחקיקה לא תהיה רק על המפעל הזה אלא היא תהיה באופן כללי.
ישראל כץ: מדברים על התיישבות חקלאית באותו איזור של קו עימות מאותו נימוק, וישבו כאן אנשים בכירים ממשרד האוצר ואחרי ויכוח שהיה הם הודו שזו היתה הוראה של השר בעיתוי מסויים מאד.
ישראל כץ: הם אומרים: "ביצענו הוראות", ואפילו יואל נוה אמר זאת.
ישראל כץ: הם ביצעו הוראה.
ישראל כץ: אל תקחו זאת על עצמכם.
ישראל כץ: שם מדובר על כסף נטו.
ישראל כץ: כאן מדובר על תכנית הבראה.