GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל קליינר: היות ויש עוד גופים, לא היתה שום אפשרות למשרד להעביר את הכסף הזה מבחינה חוקית--
יוסף יצחק פריצקי: --ובדין.
מיכאל קליינר: --והאוצר אמר: "מבחינתי, אלה כספים קואליציוניים".
מיכאל קליינר: אם המשרד היה מנסה לקחת את הכסף הזה ולהעבירו למטרות אחרות, אגף התקציבים יודע למה זה מיועד - - -
יוסף יצחק פריצקי: זה צריך לבוא לפה.
יוסף יצחק פריצקי: זו העברה מסעיף לסעיף.
מיכאל קליינר: אפילו אם במסגרת הסעיף הזה היו רוצים לתת זאת לכל מיני דברים, אני לא יודע מה היתה עמדת האוצר.
מיכאל קליינר: זה לא קרה.
מיכאל קליינר: זה לא ניתן.
מיכאל קליינר: זו לא פעם ראשונה, ויש הרבה מאד העברות במסגרת הכספים הקואליציוניים לא רק במשרד החינוך אלא בכל המשרדים, שיש כוונה, והאוצר אומר "מבחינתי, הכנסת אישרה את הכספים", האוצר עושה את שלו ומעביר את הכסף לסעיף מסויים.
מיכאל קליינר: אם מבחינה חוקית המשרד לא יכול להעביר זאת הלאה, זו בעיה של המשרד והכסף הזה הולך לאיבוד.
מיכאל קליינר: זה לא הכסף היחידי שהלך לאיבוד.
מיכאל קליינר: אנו באים הנה, ועכשיו יש לנו כבר בעיה אחת:
מיכאל קליינר: מה קרה לעמותה הזו, ביחוד כאשר היתה איזו תקלה מסויימת של איזה עוזר או יועץ?
מיכאל קליינר: בניגוד למשה ליאון שידע לנסח את המכתב בדיוק על-פי החוק ובזהירות הראויה, דוקא שר האוצר חתם על איזה שהוא נייר שמישהו כתב לו בחוסר תשומת לב; זה נייר מאד לא נעים, כי הוא נייר שעל פניו לא חוקי.
מיכאל קליינר: אנו לא רוצים, שיגיעו מחר לבית-משפט ולמדינה יש פה עניין מסויים- - -
יוסף יצחק פריצקי: לך תתבע.
יוסף יצחק פריצקי: מ' קליינר: אתה יודע מה?
יוסף יצחק פריצקי: אנחנו, אני.
יוסף יצחק פריצקי: אני חושב, שפה היטעו את הגוף הזה.
יוסף יצחק פריצקי: אני חושב, שמישהו לא מספיק טרח להסדיר את העניינים.
יוסף יצחק פריצקי: אולי גם האוצר לא בדיוק טרח להזהירם.
יוסף יצחק פריצקי: האוצר לפעמים אומר: "אתם רוצים להעביר, בבקשה".
יוסף יצחק פריצקי: הוא לא אומר.
יוסף יצחק פריצקי: לא תמיד הוא דואג להזהיר את אלה שרוצים להעביר: "דעו לכם שבעצם אני מעביר זאת, אך אין לכם שום סיכוי לקבל את הכסף", ואת זה האוצר ידע מראש כשהוא עשה את ההעברה הזו.
יוסף יצחק פריצקי: חזקה על האוצר, שהוא ידע שאי אפשר יהיה לחלק אותה.
יוסף יצחק פריצקי: אבל, האוצר מילא את תפקידו.
ע' כץ: זו האשמה- - -
מיכאל קליינר: זה לא אותו אוצר.
מיכאל קליינר: מדובר במי שעשה את זה.
מיכאל קליינר: זה לא אתה.
מיכאל קליינר: זה לא אישי.
מיכאל קליינר: אני מניח, שאותו רפרנט שהביא לכאן את הבקשה ידע שיש תקנה, שיש עוד גופים ושהסיכוי שכוונת מי ששם את הכסף בסעיף הזה להתממש שואף לאפס.
מיכאל קליינר: עתה, השאלה היא מה ניתן לעשות במסגרת משרד החינוך או משרד המדע כדי לעזור לגוף הזה.
מיכאל קליינר: אדוני היושב-הראש, לדעתי, לא תהיה ברירה אלא שאנו, כוועדת הכספים, נפנה לאוצר ונבקש שבמסגרת אחת ההעברות התקציביות הקרובות יעזרו לגוף הזה.
ס' אלחנני: אי אפשר באותם נימוקים.
מיכאל קליינר: לא לגוף.
ע' כץ: לתקנה.
מיכאל קליינר: הכונה היא לעזור לתקנה באיזה שהוא משרד--
פ' סופר: להעביר את זה למשרד.
פ' סופר: מ' קליינר: --שיכול להעביר את הכסף, וזה הכל.
פ' סופר: עכשיו, אני מגיע למשרד המדע.
ישראל כץ: חבר-הכנסת קליינר, אמרת כאן דברים, אבל בסוף נפלת למטה.
איתן כבל: הוא החזיר אותנו להתחלה.
מיכאל קליינר: לא נפלתי.
א' שניידר: אתה עשית את אותה הטעות של שר האוצר.
מיכאל קליינר: אינני עושה את אותה טעות.
מיכאל קליינר: אגיד את זה, ואינני רוצה להשאר עם זה כך.
מיכאל קליינר: אני בטוח, שביעוץ של אגף התקציבים אפשר לפתור את הבעיה באופן חוקי, ואני יכול לתת לאגף התקציבים משנים עברו הרבה מאד דוגמאות איך פתרו בעיות כאלה באופן חוקי מלא.
מיכאל קליינר: יש יהודי בשם מר פלץ - תקבלו ממנו יעוץ.
מיכאל קליינר: תאמין לי, שכאשר חיים פלץ לא רוצה - לא יעביר גרוש, אבל כשהוא רוצה - הוא יפתור את הבעיה באופן חוקי.
ראובן ברקת: אני רוני ברקת, סמנכ"ל כלכלה ותקציבים במשרד המדע, התרבות והספורט.
ראובן ברקת: רק כדי להשלים את התמונה, אומר שבסוף 2000 קיבלנו חמש מאות אלף שקל ממשרד החינוך.
ראובן ברקת: הם הועברו אלינו לצורך התקנה הזו שדנה בין היתר בעמותה כאן.
ראובן ברקת: הם הועברו אלינו בערך במחצית דצמבר, ולכן לא יכולנו לכנס את ועדת התמיכות שלנו ולא יכולנו להקצות את הכסף.
ראובן ברקת: גם הכסף הזה חזר לאוצר.
ראובן ברקת: אם אנו מחפשים פתרון, בהנחה שהכסף יימצא ע"י האוצר והוא יועבר אלינו למשרד, יש אצלנו במשרד תקנה שעוסקת במורשת עדות ישראל; לתקנה הזו יש קריטריונים ויש מבחני תמיכה, ודרכם אנו נוכל להקצות כספים בין היתר, כפי שנאמר כאן, לעמותה הזו.
ס' אלחנני: וזאת, אם היא תגיש בקשה.
א' דה-הרטוך: וזאת, אם היא הגישה בקשה במועד.
א' דה-הרטוך: יש הגבלות.
א' דה-הרטוך: צריך להדגיש: בכפוף לכל דין, אם היא הגישה את בקשתה והכסף יתחלק בכפוף להחלטת ממשלה שאי אפשר להוסיף למעלה מ-20% על תקנת הבסיס - עם כל ההוראות האלה האגודה תוכל לקבל חלק מתוספת, אם תאושר.
א' דה-הרטוך: יש כאן הרבה הגבלות.
א' דה-הרטוך: י' פריצקי: הוא צודק.
ראובן ברקת: זה נכון, אלא שכאן אם הגוף הזה הניח ודי בצדק שהגיעו לו שלושה מליוני שקל, אינני מניח שהשנה הוא הגיש לנו מין בקשה כזו.
ראובן ברקת: כלומר, על-פי מה שאתה אומר, גם אם נקבל את שלושת מליוני השקל, לא נוכל- - -
א' דה-הרטוך: הנחת העבודה שלך היא שהגוף נמצא בגרעון של שלושה מליוני שקל בגין פעילות של 1999, וזה דבר שמחייב בירור.
ראובן ברקת: הגוף הזה נמצא בגרעון של כמליון שקל, כתוצאה מכך שהכסף לא הועבר לו ב-1999.
א' דה-הרטוך: זו קביעה שלך, ואני חולק עליך.
א' דה-הרטוך: הגוף הזה היה בגרעון של 400 אלף שקל בדצמבר 1998 בלי שום קשר לפעילות של 1999.
א' דה-הרטוך: אני שואל: האם אתה מכיר את העובדות?
ראובן ברקת: כן.
נחמן רז: אני מציע לא לטעות.
נחמן רז: החשב שלך לא היה אומר בדיוק את מה שאתה אומר.
ראובן ברקת: אני לא יכול להגיד, שאם נקבל סכום מסויים את כולו נוכל להעביר לאגודה.
ע' כץ: בפירוש, לא.
ראובן ברקת: נצטרך לשקול זאת בוועדת התמיכות.
פ' סופר: לפני דצמבר 1999, כשהייתי הממונה על התקציבים במשרד המדע, התרבות והספורט, פנה אלי חשב היחידה לחינוך התיישבותי, וזה היה באפריל-מאי בשנה שעברה, וביקש להעביר את 508 אלף שקל אלינו.
פ' סופר: שלושת מליוני השקל לא היו ב-CAPACITY שלנו, וזה היה ב-1999.
פ' סופר: אני מדברת על חצי מליון שקל.
פ' סופר: הויכוח בין המשרדים נמשך מאפריל-מאי עד דצמבר לגבי איך עובר הכסף.
פ' סופר: אני אומרת, שכאן נראה שנעשה עוול לאגודה הזו.
פ' סופר: ויכוח בין המשרדים גרם לכך שקיבלנו את הכסף רק בדצמבר, ולא יכולנו לדון בזה עד ספטמבר כאשר ישבה ועדת התמיכות.
פ' סופר: עורך-הדין דה-הרטוך, אני רוצה לומר משהו, ואם אני טועה - תתקן אותי.
פ' סופר: הייתי הרבה מאד שנים יושבת-ראש ועדת התמיכות של משרדנו, משרד המדע, כאשר הוא היה רק ב-CAPACITY של משרד המדע.
פ' סופר: היועצת המשפטית שלנו קבעה, שאם ישנו מצב - ותגיד לי אם זו טעות, אך כך אני פעלתי - שגוף מסויים פנה במכתב וביקש את ההקצבה אבל מסיבה כזו או אחרת לא הצליח להגיש את הטפסים, יש להתחשב באותו מכתב שתאריכו לפני ישיבת ועדת התמיכות.
פ' סופר: זה מה שאני יודעת, ואינני משפטנית.
פ' סופר: אני אומרת לך, שליוותה אותי יועצת משפטית.
א' דה-הרטוך: ראשית, אני מעריך את עבודת הלשכה המשפטית שלך.
א' דה-הרטוך: ההוראות הן חד-משמעיות.
א' דה-הרטוך: הבקשות עצמן צריכות להיות מוגשות במועד--
פ' סופר: אמרתי: ב-CAPACITY של משרד המדע.
א' דה-הרטוך: --שאם לא כן המשמעות היא שכל הגופים יזרימו מכתב כזה בינואר וועדת התמיכות לא תוכל לחלק הכסף.
פ' סופר: לא.
פ' סופר: כל מקרה נדון לגופו.
ישראל כץ: עובדיה בן-שלום, נשמע את דבריך על רקע כל הדברים ששמעת כאן.
ע' בן-שלום: צריך להודות, שנולדתי ב-1923 ואני בארץ כל כך רציתי בבית המחוקקים עם כל 250 האלף שהיו בזמני, וגדלנו והגענו לששה מליונים.
ע' בן-שלום: ביקרתי בכל כנסת, בן-גוריון, שרת, והייתי גם במקומות כאלה.
ע' בן-שלום: כמו שעכשיו, ארבע השנים האלה, הלוואי ולא יתפתח בצורה כזו, כולל כבוד היועץ המשפטי היושב כאן, כאשר אני אישית הייתי אצלו עם תיק, עם חוברות ועם הכל מסודר מאה אחוז, והוא אמר לי: "יהיה בסדר.
ע' בן-שלום: מה דעתך על איזו ועדת תרבות?
ע' בן-שלום: לא מתאים לך פה.
ע' בן-שלום: זה הרבה כסף" ואין להם את זה.
ע' בן-שלום: אמרתי: "איפה שאתה תציע", והוא אמר: "אני חושב, משרד התרבות".
ע' בן-שלום: אזרח כמוני, שמייצג למעלה מ-50 אלף אזרחים, מביא לך מסמך מטעם השר לשעבר זבולון המר ז"ל, שהלוואי והיה כאן, שהיה מקושר.
ע' בן-שלום: הוא אמר: "היום, לא מתאים לעמותות.
ע' בן-שלום: מה דעתך, בעזרת ה', להוסיף 'טיפוח עדות ישראל'?
ע' בן-שלום: אתה עוסק באתיופים, וממילא אתה עוסק בכל שבטי ישראל.
ע' בן-שלום: מה אכפת לך שתוסיף 'טיפוח עדות ישראל'?
ע' בן-שלום: אבל, לא אעשה על דעת עצמי".
ע' בן-שלום: הוא זימן את כל ראשי האגפים, ביניהם ניסן רז, שולה מור, עדי הרשקוביץ וכולם.
ע' בן-שלום: כמו שאתה עושה, הוא עשה.
ע' בן-שלום: הוא אמר: "רבותי, האגודה הזו פעילה בכל הארץ מגבול הלבנון ועד אילת.
ע' בן-שלום: היא עושה עבודת קודש.
ע' בן-שלום: הנה מסמכים ואישורים.
ע' בן-שלום: תוציאו אותנו מהמשבר הזה.
ע' בן-שלום: היא לא יכולה לקבל פרוטה ולא יכולה לקבל ממשרד הפנים או ממועצות איזוריות.
ע' בן-שלום: יש התיישבות בין הקיבוצים, והם החדירו את תרבות ישראל בין הקיבוצים.
ע' בן-שלום: מה עושים?".
ע' בן-שלום: כולם אמרו: "בסדר גמור".
ע' בן-שלום: נדמה לי, שניסן רז אמר כך וכך, והאגף ההתיישבותי אמר כך וכך, ואמרו: "1.8 מליון שקל".
ע' בן-שלום: אמרתי: "תודה רבה".
ע' בן-שלום: שולה מור, בשם מי את ישבת?
נחמן רז: בשם עדי הרשקוביץ.
נחמן רז: ע' בן-שלום: קיבלנו חמש שנים יפות מאד.
נחמן רז: בינתיים, התרחבה הפעילות.
נחמן רז: כשהיו הפצצות בקרית-שמונה - היתה האגודה לטיפוח חברה ותרבות, ויש לה מכתבים.
נחמן רז: לא אמרתי: "תימנים, אשכנזים", אלא כל עם ישראל.
נחמן רז: באו האתיופים - האגודה לטיפוח חברה ותרבות הפעילה בכל הארץ את תרבותה ע"י ארבעת אלפים מתנדבים.
נחמן רז: באו הרוסים - דבר ראשון כל מאה הפרופסורים ישבו באגודה ומלמדים אותם, למעלה מעשרים שנה עד היום, את סדר-היום: כיצד נטילת ידיים, מה זו יהדות וכו'.
נחמן רז: זה כל נושא עדות ישראל, והדביקו לנו: "אגודה לטיפוח חברה ותרבות".
נחמן רז: אמרו: "תוסיפו: 'טיפוח עדות ישראל'.
נחמן רז: אחרת, לא תקבלו גרוש".
נחמן רז: הוספנו "טיפוח עדות ישראל".
נחמן רז: אנו היום האגודה לטיפוח חברה ותרבות, טיפוח עדות ישראל.
נחמן רז: אדוני דה-הרטוך, אני צריך ללמוד ממך כשאתה מייצג אותי.
נחמן רז: כשאתה יושב עם המסמכים, תלמד אותי מוסר השכל.
נחמן רז: תכתוב לי תשובה חיובית או שלילית, אבל תלמד אותי.
נחמן רז: אל תבוא ולכאן ותדבר דברים שלגמרי מרתיחים לי את הלב.
נחמן רז: אתה צריך להיות מחנך בישראל.
נחמן רז: קיבלת חומר לפני למעלה משנה.
נחמן רז: אמרתי: "לפני שאני מגיש לבג"ץ, תנחה אותי", ואמרת: "בסדר גמור".
נחמן רז: עד היום, אין לי מסמך ממך, כדי שאביא להנהלה שלי.
נחמן רז: והנה רואה-החשבון, הנה דור מחנכים ודור מייסדים, שנלמד מהיעוץ המשפטי.
נחמן רז: אתה פה בא, כשאני עיוור, ושום דבר.
נחמן רז: לי אמרת: "שלושה מליוני השקל מגיעים לך כדין, כי יש לך מכתב משר האוצר.
נחמן רז: רק החינוך התיישבותי - אינך מספיק שמן בשביל הנושא הזה.
נחמן רז: יש קריטריונים".
נחמן רז: אם כך, תלמד אותי.
נחמן רז: מזמנים ועדת תמיכות, מזמנים מוסד ציבורי ובונים קריטריונים או אומרים- - -
יוסף יצחק פריצקי: 'תופרים'.
ע' בן-שלום: כן.
ע' בן-שלום: מלמדים אותנו.
דובר: הוא לא התכוון.
יוסף יצחק פריצקי: עזוב.
יוסף יצחק פריצקי: אני מכיר אותו.
יוסף יצחק פריצקי: זה מה שנעשה.
ע' בן-שלום: היינו בוועדת החינוך של מדינת ישראל, והיה ניסן רז.
ע' בן-שלום: מי לא היה?
ע' בן-שלום: כולם אמרו: "חבר'ה, מגיע להם מליון שקל.
ע' בן-שלום: ניסן רז, תוציא להם מליון שקל.
ע' בן-שלום: אני מבקש ממך".
ע' בן-שלום: הוא לא אמר "לא".
ע' בן-שלום: הוא בחור טוב.
ע' בן-שלום: אבל, חבר-הכנסת אורלב כבר היה בטוח שאני אקבל את מליון השקל.
ע' בן-שלום: בינתיים, אנו הזמנו את שר החינוך והתרבות, יוסי שריד, לתפארת העם והמדינה, לבנייני האומה, וברשותו האדיבה, הזמנו, אחרי ההפצצות בקרית-שמונה, את ילדי הצפון ואת ילדי ירוחם, והיו למעלה מששת אלפים אזרחים.
ע' בן-שלום: הוא אמר: "זו פעולה יוצאת מן הכלל.
ע' בן-שלום: מגיע לכם".
ע' בן-שלום: הוא כתב לי: "מגיע לכם".
ע' בן-שלום: כל אחד כותב "מגיע לך".
ע' בן-שלום: שר בישראל אומר לך.
ע' בן-שלום: בינתיים, אתה מוציא הוצאות.
ע' בן-שלום: בינתיים, אני ממשיך לפעול.
ע' בן-שלום: הגענו למליון שקל.
מיכאל קליינר: האם יש מכתב?
מיכאל קליינר: ע' בן-שלום: ניסן רז עדיין לא היה אצלי במשרד.
מיכאל קליינר: אף אחד מכאן לא היה במשרד, מלבד מר שומר והחשבים הנכבדים האלה.
מיכאל קליינר: נשלח מכתב אחד אליהם, והם באו לראות מה זה בכלל.
מיכאל קליינר: את זה אני מבין, שכן הוא יכול להגיד לי: "לא מגיע לך כלום".
מיכאל קליינר: הוא ראה, דרש וחקר שהנה אמת בכל הדבר.
מיכאל קליינר: אבל, אלה מדברים נאומים דמיוניים.
מיכאל קליינר: תראו מה נעשה בשדה.
מיכאל קליינר: כמו שאני אומר, אני מריח את השדה, ואז אני מוציא את הכסף.
מיכאל קליינר: אבל, אתם - הכל דמיונות, כולל היועץ המשפטי.
מיכאל קליינר: תבואו לשדה, ותראו לאן הכסף הציבורי הולך, ואז אני מרים ידיים.
מיכאל קליינר: אבל, גם ארבעת אלפים מתנדבים, גם פעילות ברוכה וגם הכל ואחר כך אתה מקבל פה יריות - מה אני רוצה מערפאת?
מיכאל קליינר: מה אני יכול ללמוד ממנו?
מיכאל קליינר: מה אפשר ללמוד?
מיכאל קליינר: לצערי הגדול, אחר כך הוא שולח פצצות.
מיכאל קליינר: עזוב זאת.
ע' בן-שלום: אני רוצה, שעם ישראל יידע שיש גוף שכבר עושה עבודה מכובדת.
ע' בן-שלום: יש המון עמותות.
ע' בן-שלום: לצערי הגדול, קל להקים עמותה, וכל שבעה אנשים יכולים להקים עמותה, אבל צריך לבדוק.
ע' בן-שלום: ודרשת וחקרת, והנה אמת הדבר.
ע' בן-שלום: לא סתם פרופסור שאקי יכנס לתמונה, ולא סתם יהיה פה רואה-חשבון שלושים שנה.
ע' בן-שלום: היושב-ראש ישראל כץ, חבל לאבד עמותה שעושה עבודה יסודית, רחבה, מגוונת ומורכבת בכל המובנים.
ע' בן-שלום: לכן, אני מבקש את שלושת מליוני השקלים שמגיעים לנו בדין.
ע' בן-שלום: הוצאנו הוצאות.
ע' בן-שלום: במגירה יש לנו עוד המון הוצאות.
ע' בן-שלום: אם משרד התרבות היה, ראה, בדק וחקר - תנו לו את הצ'אנס להמשיך את העבודה.
ע' בן-שלום: לסיכום: אני רוצה את הכסף.
איתן כבל: אני מכיר את העמותה היטב.
איתן כבל: אינני רוצה להכנס פה לכל הפעילות שלה, כי היא עושה פעולות יוצאות מן הכלל.
איתן כבל: עם כל הכבוד, עבדתי הרבה שנים במערכת הציבורית, ובכל שנותי גם נאבקתי במצבים שונים; לפעמים, היו הנחיות של שרים, של מנכ"לים, של גופים כאלה ואחרים, שלא תמיד היו בדיוק בהתאם לקריטריונים.
איתן כבל: אני נגד כל פעולה שתהיה מנוגדת לחוק - לא בשבילנו, ועדת הכספים, ולא לחברים המכובדים שיושבים כאן.
איתן כבל: יחד עם זאת, יש גם כללי עבודה.
איתן כבל: מדובר באנשים.
איתן כבל: אינני יכול כגוף, ואני אומר זאת לא פעם ולא פעמיים, להיות במצב שלכל מקום אני צריך ללכת עם עורך-דין שיסביר לי.
איתן כבל: מבחינתי, ואני אומר זאת כחבר-כנסת היום, מכתב של שר אוצר- - - עורך-הדין דה-הרטוך, ברשותך.
א' דה-הרטוך: סליחה.
א' דה-הרטוך: אני מצטער.
איתן כבל: כשאני מקבל מכתב משר אוצר, זה ברור מאליו.
איתן כבל: יכול להיות שהטעו אותו, ויכול להיות שמה שנאמר זה לא לעניין ולא נכון.
איתן כבל: ואומר דה-הרטוך: כשהגיעה אלי ההחלטה הזו, התברר לי שההחלטה הזו איננה אולי תואמת את זה.
איתן כבל: אני מכיר את הנושא הזה עוד לפני שהייתי חבר-כנסת, כשהייתי ויצאתי מתוך המערכת הזו, וזה פרק זמן מספיק גדול.
איתן כבל: כשאני ישבתי אצלו, את כל הדברים האלה הוא לא ידע.
איתן כבל: את כל מה שיש לו מול העיניים, לאיש הנכבד הזה שנותן את נשמתו ואת חייו למען קהילה, הוא מראה לי.
איתן כבל: גם אני קורא חומר.
איתן כבל: אי אפשר להגדיר אותי כאחד שלא מבין.
איתן כבל: אי אפשר להגדיר אותי כאחד שלא היה במערכות ציבוריות ונלחם ובדיוק על כל ת"ק פרסה.
איתן כבל: מכל ההתכתבות, אני אומר לו: "יא אחי, משהו פה לא מסתדר לי.
איתן כבל: מישהו פה לא עושה את עבודתו".
איתן כבל: במשרדי הממשלה יושבים אנשים ואומרים: "אין קריטריונים".
איתן כבל: זה יכול להיות, ואינני חולק כהוא זה על מה שאתה אומר ומציג.
איתן כבל: יחד עם זאת, אף אחד מהאנשים שיושבים פה סביב השולחן איננו תמים, והמסגרת של ההקצאה הזו היתה במסגרת של משא ומתן קואליציוני.
איתן כבל: הדברים פה ברורים.
איתן כבל: חבר'ה, אתם מפריעים לי.
נחמן רז: זה בדיוק נמחק כבר ב-1992.
נחמן רז: על מה אתה מדבר?
נחמן רז: מחקו את הכל ב-1992.
מיכאל קליינר: הוא מדבר על הקומבינה.
איתן כבל: תרשה לי להמשיך בדבריי.
נחמן רז: אני מרשה לך.
נחמן רז: תדבר.
נחמן רז: מה אכפת לי ממך?
נחמן רז: לא אפריע לך.
איתן כבל: אני מודה לך, שלא אכפת לך ממני.
נחמן רז: האם אתה מדבר איתי על דברים קואליציוניים?
איתן כבל: אני מצטט מה שכתוב.
מיכאל קליינר: חבר-הכנסת איתן כבל, איך עושים את זה?
מיכאל קליינר: מה אתה מציע?
מיכאל קליינר: כולנו רוצים את אותו דבר.
איתן כבל: ניסן רז מקריא פה מכתב מ-1999, ולא מ-1992.
איתן כבל: האם זה ברור כשמש?
מיכאל קליינר: הוא מתכוון לכך שאין יחודיים.
איתן כבל: זה ברור לי.
איתן כבל: אינני בא מזימבבואה.
איתן כבל: יחד עם זאת, אני יודע גם לקרוא.
איתן כבל: י' פריצקי: לא, אבל עוד מעט נגיע לשם.
איתן כבל: בקצב הזה נגיע לשם.
ישראל כץ: אבל, חבר-הכנסת פריצקי, אינני רוצה שנגיע לזה מהצד השני שהבטחות שלטוניות לא יתממשו.
ישראל כץ: זה עובד לשני הכיוונים.
ישראל כץ: זו לא אנרכיה רק מצד אחד.
איתן כבל: היושב-ראש ישראל כץ, הנפשות הפועלות העוסקות בעניין לא נמצאות כאן, וגם האנשים שנותנים את התשובות אינם נמצאים כאן לגבי המשרדים שלהם, אבל כשכתוב פה "טיפוח עדות ישראל" ובעקבות זאת כותב שר האוצר מכתב, אין לי ספק שהכוונה היתה זו באופן ברור וחד-משמעי, וזה לא סותר כהוא זה את מה שאתה אומר.
איתן כבל: יחד עם זאת, אני רוצה לבוא ולומר לכם משהו, וזה מעבר לעבודה.
איתן כבל: אם הם לא היו עושים את עבודתם הנהדרת וכו' ולא עומדים בשום קריטריון ציבורי כזה או אחר, בכלל היו אומרים להם מראש: "חבר'ה, לכו הביתה.
איתן כבל: אין מקומכם כאן".
איתן כבל: יש מספיק.
איתן כבל: לצערי, יותר מדי גופים, גם כשאין את חוק הכספים היחודיים, עשו את העוקף, ויותר מדי גופים מקבלים.
איתן כבל: מה הוא שם המשחק?
איתן כבל: אמר פה חבר-הכנסת ליצמן, ומי כמוהו יודע זאת, שמתוך אחד-עשר סעיפים רק הסעיף הזה כנראה לא קויים.
איתן כבל: - כי היום במדינת ישראל לא שדולות עובדות.
איתן כבל: כל הסיפור של הקמת שדולות וכל הדברים האלה זה יפה.
איתן כבל: פה עובד עניין הכוח הפוליטי שיש לך באותו רגע.
איתן כבל: לכן, אדוני, אני מציע את הדבר הבא: הבעיה ברורה כשמש, אבל היא קשה.
איתן כבל: היא קשה, כי למרות כל הסיפור הזה יש כאן התנגשות ברורה מצד אחד של החוק ויש התנגשות מול הרצונות שלנו.
איתן כבל: אם אתה שואל אותי, אם הייתי יכול ליעץ ואם יקבלו את עצתי, הדרך היחידה שלהם לכפות על המערכת להעביר כסף זה דרך בית-המשפט, כי יש כאן התחייבות שלטונית.
יוסף יצחק פריצקי: בינתיים, זה לא יעזור להם, כי זה יקח שנתיים וחצי.
איתן כבל: אמרתי, שאינני מנהל עכשיו את הדיון המשפטי בעניין הזה.
איתן כבל: אני אומר, שיש כאן CASE, וזה לא מופרך.
איתן כבל: ראיתי, שעל דברים פחותים מזה במשרד הבינוי והשיכון, לגבי התחייבויות 1992 וכו', קיבלו החזרים, אבל זה לא הדיון.
איתן כבל: בכל זאת, אני מציע שהפעם אגף התקציבים, משרד החינוך--
דובר: --ומשרד המדע.
איתן כבל: --יישבו יחד איתם.
איתן כבל: אני מאמין שזה אפשרי, והדברים האלה נעשו.
איתן כבל: אם לא יהיה רצון טוב מכל הצדדים ביחד לשבת - אנו נשב פה, נטחן מים, והם ייצאו עם עוד תחושה שאולי יהיה לזה פתרון ופתרון לא יהיה, כי אנו לא יכולים לאכוף על הגופים ולומר להם: "תן לו את התקציב".
איתן כבל: י' פריצקי: זה ברור.
מיכאל קליינר: בנוסף, אף אחד לא יעשה דבר שהוא לא חוקי.
איתן כבל: גם אי אפשר לעשות זאת.
איתן כבל: לכן, היושב-ראש ישראל כץ, אני מנסה כאן לחשוב.
איתן כבל: אין הרבה דברים שאני יכול להגיד שאני כל כך רוצה לעשות גם מתוך אמונה בעניין.
מיכאל קליינר: הכתובת היא אלה.
איתן כבל: גם הם.
איתן כבל: לא רק הם.
ע' כץ: לא נכון.
ישראל כץ: עתה, נשמע את חבר-הכנסת פריצקי שהוא יושב-ראש ועדת המשנה לעמותות.
איתן כבל: עובדיה בן-שלום, כדאי שתקשיב לזה.
איתן כבל: יש לו הצעה קונקרטית.
יוסף יצחק פריצקי: אדוני, תחילה, אני מוכרח לומר לך שאני מתבייש.
יוסף יצחק פריצקי: זו בושה וחרפה.
יוסף יצחק פריצקי: כלומר, יש כאן הבטחה של שר אוצר שלא קויימה.
יוסף יצחק פריצקי: אני אומר לך זאת כחבר בית המחוקקים הישראלי.
יוסף יצחק פריצקי: יכול להיות שהיתה טעות או לא היתה טעות, אך לא זה העניין.
יוסף יצחק פריצקי: עתה, נלך מן הגדול אל היותר קטן.
יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, קודם כל, יש בעיה אקוטית במדינת ישראל שהיא לפתחנו כמחוקקים; כל שנה יש תקציב, כל שנה בתקציב עובר כסף לתמיכות, ולמעשה מפעלים, אגודות כאלה שעושות עבודות נהדרות, אבל לא רק כאלה, אלא גם תיאטראות, אגודות שתומכות בחולים ובנזקקים או ויצ"ו, שעושים דברים נפלאים, חיים מינואר עד דצמבר.
יוסף יצחק פריצקי: זה אדיוטי ומטומטם.
יוסף יצחק פריצקי: איזו עמותה בישראל, שעושה עבודה נכונה, באה ואומרת: "בינואר אנו סוגרים את הדלתות או שנקבל"?
יוסף יצחק פריצקי: אין מנגנון חוקי, נכון וראוי לאפשר פעילות שוטפת משנה לשנה, כי כל שנה יושבת ועדת תמיכות לפי תקציב.
יוסף יצחק פריצקי: משהו פגום במערכת, ואת זה חובה עלינו כמחוקקים קודם כל לתקן.
יוסף יצחק פריצקי: אביא כדוגמא את תיאטרון הקאמרי.
יוסף יצחק פריצקי: האם אומר תיאטרון הקאמרי: "ב-1 בדצמבר אני סוגר את האולם והולך הביתה.
יוסף יצחק פריצקי: אין לי הצגות"?
יוסף יצחק פריצקי: ! האם הוא לא עושה הפקות לשנה לאחר מכן?
יוסף יצחק פריצקי: ! האם הוא לא מתקשר עם במאים?
יוסף יצחק פריצקי: ! האם הוא לא מזמין עבודה?
יוסף יצחק פריצקי: ! הוא מתקשר על יסוד איזו שהיא הנחה פחות או יותר מסויימת שיהיה לו את אותו תקציב.
יוסף יצחק פריצקי: אחרת, אם זה לא יהיה, שום גוף לא עובד במדינת ישראל.
יוסף יצחק פריצקי: רק פוליטיקאים עובדים מיום ליום.
יוסף יצחק פריצקי: אנשים נורמלים, שאינם במערכת הזו, צריכים לעבוד לטווח ארוך.
יוסף יצחק פריצקי: תיקצוב עמותות, התיקצוב על-פי סעיף 3א, עובד לא נכון במדינת ישראל, כי הוא עובד לפי בסיס שנתי.
יוסף יצחק פריצקי: זה הדבר הראשון שעומד לפתחנו, ואנו צריכים לעשות את זה.
יוסף יצחק פריצקי: הדבר הנוסף הוא, שאם אין קריטריונים, אני אומר לך שאני הולך לבדוק זאת.
יוסף יצחק פריצקי: מי נתן לך כסף?
יוסף יצחק פריצקי: מי שנתן לך כסף לא לפי קריטריונים - פרקליטות המדינה צריכה להעמידו לדין והוא צריך ללכת לבית-סוהר.
יוסף יצחק פריצקי: איזה מין דבר זה לתת כסף בלי קריטריונים?
נחמן רז: גם את מי שלא נתן להכניס לבית-סוהר.
יוסף יצחק פריצקי: ניסן רז, לא.
יוסף יצחק פריצקי: עומדים כאן אנשים שיש להם הסתמכות על התחייבות שלטונית.
יוסף יצחק פריצקי: שוב, אני נזהר.
יוסף יצחק פריצקי: אינני בית-משפט.
יוסף יצחק פריצקי: אבל, ההתחייבות שלטונית.
מיכאל קליינר: לא הכל שחור ולבן.
יוסף יצחק פריצקי: זה לא שחור ולבן.
יוסף יצחק פריצקי: אנשים תמימי דרך באו ואמרו: "רבותי, מה אתם רוצים מחיינו?
יוסף יצחק פריצקי: באנו, עשינו, נכנסנו ועבדנו".
יוסף יצחק פריצקי: נכון שהיתה להם בעיה של התחייבות קואליציונית מסויימת, וחבל.
יוסף יצחק פריצקי: דרך אגב, זה ילמדכם לא לעבוד במסגרת התחייבויות קואליציוניות--
ע' בן-שלום: אנו מ-1995- - -
יוסף יצחק פריצקי: --כי זה נורא נחמד להכנס להתחייבות קואליציונית במרץ 1999, כאשר במאי 1999 נבחר ראש ממשלה אחר.
ע' בן-שלום: אדוני, בשבילי אתה חבר-כנסת- - -
יוסף יצחק פריצקי: עתה, עולה שאלה מעניינת מאד:
יוסף יצחק פריצקי: אם יש כסף בתקנה התקציבית, האם אפשר במקום תמיכה להזמין מהם שירותים מסויימים על מנת שיתנו שירות וישלמו להם לא בגין תמיכה אלא בגין שירות?
יוסף יצחק פריצקי: אני לא אוהב את האלטרנטיבה הזו.
מיכאל קליינר: חבר-הכנסת פריצקי,מה קרה לך?
יוסף יצחק פריצקי: מה זה עשיתי את זה?
יוסף יצחק פריצקי: "קוֹסִי פָאן תוּתִּי" - בכל הכבוד הראוי, כך עושים כולם.
יוסף יצחק פריצקי: כשלא עוברים את מבחני התמיכות, נכנסים וקונים שירותים.
יוסף יצחק פריצקי: מ' קליינר: האם אתה תתקצב לו את הזמנת השירותים?
יוסף יצחק פריצקי: אתה כבר תיקצבת.
מיכאל קליינר: לא, אתה לא תיקצבת.
יוסף יצחק פריצקי: חבר-הכנסת קליינר, האם אתה רוצה שאגיד לך משהו?
יוסף יצחק פריצקי: אספר לך סיפור מעניין מאד.
יוסף יצחק פריצקי: שידורי הלוויין של מר"ן גדול הדור, גדול הפוסקים, אביר הרועים, הרב עובדיה יוסף, מתוקצבים ע"י משרד הדתות.
יוסף יצחק פריצקי: איך?
יוסף יצחק פריצקי: אין מבחן תמיכות.
יוסף יצחק פריצקי: קונים שירותים.
יוסף יצחק פריצקי: משרד הדתות אומר: "לא יכול להיות שתפוצות ישראל לא ילמדו את דברי מר"ן, פוסק הדור, אביר הרועים, הרב עובדיה יוסף", ואז הוא קונה שירותים.
יוסף יצחק פריצקי: זה לא עובר דרך ועדת תמיכות.
יוסף יצחק פריצקי: הוא קונה שירותים, ועושה את הדבר הזה.
יוסף יצחק פריצקי: אנשים לא ראויים מקבלים את זה.
דובר: מה עם גרעון?
מיכאל קליינר: חבר-הכנסת פריצקי, אני שמח להגיד לך שאתה הרבה יותר מוצלח בתור שומר חוק מאשר בתור עוקף חוק.
יוסף יצחק פריצקי: אנו צריכים לעזור להם, ויש פה שתי אפשרויות לעזור להם.
יוסף יצחק פריצקי: אפשרות אחת היא: עורך-הדין דה-הרטוך, האם יש מבחנים שהם יכולים להכנס בהם?
א' דה-הרטוך: חד-משמעית, כן.
א' דה-הרטוך: הם גם נכנסים.
מ' גראזי-רוזנבאום: הם גם נכנסים.
א' דה-הרטוך: הבעיה היא, שיש עוד שלושים גורמים שזכאים וזה לא רק הם.
יוסף יצחק פריצקי: כלומר, צריך להגדיל את התקנה התקציבית.
א' דה-הרטוך: צריך להגדיל את התקנה התקציבית אולי פי ארבעים.
מיכאל קליינר: תעביר 90 מליון שקל, ואז כל אחד משלושים הגופים יקבל שלושה מליוני שקלים.
א' דה-הרטוך: נניח, שהגרעון שלהם, שנובע מהפעילות, הוא חצי מליון שקל.
א' דה-הרטוך: להבנתי, זהו הסכום מדו"ח העמותה עצמה ולא גרוש אחד יותר, וכנראה אפילו קצת פחות.
א' דה-הרטוך: מכל מקום, אם זהו הסכום, ורוצים שהם יקבלו את הכסף, אזי קודם כל צריכים להתמלא כאן כמה תנאים: ראשית - שהם יגישו בקשה בינואר שכוללת בתוכה בקשה לתקציב שהוא יותר ממה שהם ציפו עכשיו בחצי מליון יותר; אם הם יגישו בקשה ל-200 אלף שקל, לכל היותר הם יקבלו 200 אלף שקל.
א' דה-הרטוך: שנית - בשנת 2000, לגבי התחום של מורשת יהדות המזרח, חלקה של העמותה היה 5%.
א' דה-הרטוך: במלים אחרות, אם רוצים להגיע למצב הזה, צריך פי עשרים.
א' דה-הרטוך: כלומר, צריך לקחת, נניח, חצי מליון שקל כפול עשרים.
א' דה-הרטוך: אם האוצר מעוניין לתת עוד עשרה מליון שקל לתקנה התקציבית הזו, ניתקל בבעיה שלישית שלפי הוראות הממשלה יש את עניין ה-20%.
א' דה-הרטוך: אם התקנה בשנת 2000 היתה 2.3 מליוני שקלים, הרי שבנושא ה-20% זה מגיע ל-460 אלף שקל.
א' דה-הרטוך: אבל, לא נגיע לעשרה מליון שקל.
מיכאל קליינר: עורך-הדין דה-הרטוך, אגיד לך איך תפתור את העניין.
מ' גראזי-רוזנבאום: בנוסף, הם יצטרכו לתת דיווח על פעילות מתוקצב.
מ' גראזי-רוזנבאום: ועדת התמיכות לא תתקצב גרעונות.
א' דה-הרטוך: זו בעיה נוספת.
א' דה-הרטוך: מדובר על גרעון משנת 1999.
א' דה-הרטוך: האם יש כאן ציפיה שוועדת התמיכות תיתן את הגרעון הזה?
א' דה-הרטוך: - אז, בבקשה.
א' דה-הרטוך: גם עמותת האוניברסיטה הפתוחה, "אפיקים", ארגון יוצאי כורדיסטאן, בוכרה, גרוזיה וכו' - כולם יגישו בקשה לכסות גרעונות של 1999.
א' ח' שאקי: ברשות היושב-ראש, ברצוני להפנות את דבריי בעיקר לשני המשפטנים, ואני מדבר בשפת המשפטנים.
א' ח' שאקי: אני רואה לפני מכתב של שר אוצר, שהיום במקרה הוא שר משפטים.
א' ח' שאקי: הוא כותב עבור האגודה.
א' ח' שאקי: אין לייחס לשר ולתפקיד בכיר מאד כמו שר אוצר עד כדי כך אי-הבנה, שכשהוא כותב עבור האגודה הוא לא התכוון לזה, כי המלה "עדות ישראל" מופיעה למעלה.
א' ח' שאקי: רצה הקב"ה ובמקרה הקמתי בארץ הזו את כל נושא מרכז מורשת יהדות ספרד והמזרח במשרד החינוך והתרבות בהיותי סגן שר החינוך והתרבות.
א' ח' שאקי: רצו להימנע מהמלה "עדות" למשל ברדיו בפינת עדות.
א' ח' שאקי: אמרתי: "תורידו את העניין הזה, כי כולם עדות.
א' ח' שאקי: אשכנז זה עדות, פולין זה עדות, ליטא זה עדות ולטביה זה עדות.
א' ח' שאקי: אין סוף לדבר הזה.
א' ח' שאקי: 'ישראל' זה הרבה יותר טוב".