GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שגית אפיק: זאת ההנחה?
<ורד אולפינר: עד 2014 זה דין ישן.
<ראובן קוגן: המשטר הנוכחי הוא עד 1 בינואר 2014 ושם מתחילים את הוראות המעבר, שזה הפטור המצומצם של שתי דירות, אחרי כן מעלים ואחרי כן יש את הביטול.
<ראובן קוגן: יתכן מאוד שבחצי שנה הקרובה זה כן יגרום לאנשים להוציא יותר דירות לשוק, כמו שקרה בחודשיים האחרונים לפני שהוראת השעה לפטור שבח המוגדל.
<ראובן קוגן: לפני הביטול הזה, היה גידול.
יצחק אהרונוביץ': 32 אלף בשנת 2012.
<שגית אפיק: לעומת שנה קודם?
<שגית אפיק: מה הדלתא?
יצחק אהרונוביץ': עלינו ב-12 אלף דירות בפטור.
יצחק אהרונוביץ': בין חמישים אלף ל-62 אלף.
<שגית אפיק: אז הפטור עבד.
<שגית אפיק: אז אולי פטור יותר טוב.
<קריאה: מחירי הדירות ירדו.
<שגית אפיק: כי היו שלושה פטורים.
<זיו שרון: אני רוצה להעיר לפרוטוקול שכאשר מדברים על מיסוי רטרואקטיבית, אם תכנית הדיור של מדינת ישראל, שאיננה משרד האוצר אלא כלל הממשלה, תצלח ומחירי הדירות ירדו, השיטה הליניארית שנבחרה למען הנוחיות והקלות, המשמעות שלה היא מיסוי רטרואקטיבי.
<זיו שרון: נקודה.
<זיו שרון: כי אם המחיר ירד, בהכרח מיסית את עצמך גם על חלק מהתקופה שהיא לפני תקופת המעבר.
יצחק אהרונוביץ': ואם המחירים יעלו מאוד?
<זיו שרון: אני דיברתי כרגע על הפגיעה.
יצחק אהרונוביץ': אנחנו צריכים לזכור שגם אם לא היינו עושים ליניאריות, זה לא ממש אטרקטיבי.
<אביבה אטיאס: (7) בסעיף 49א –
<אביבה אטיאס: כבר דיברנו על זה.
<שגית אפיק: תסבירי כל סעיף.
<אביבה אטיאס: הקלות במס שבח על פי פרק זה יינתנו רק למוכר שהוא תושב ישראל.
<אביבה אטיאס: זאת אומרת, מי שאיננו תושב ישראל, לא ייהנה מהפטור של דירת מגורים יחידה.
<שגית אפיק: לא רק מהפטור אלא גם משיעורי מס מופחתים, אם אני מבינה נכון.
<אביבה אטיאס: נכון.
<שגית אפיק: גם משיעורי מס מופחתים?
<אביבה אטיאס: אין בכלל שיעורי מס מופחתים.
<אביבה אטיאס: יש חלק פטור ויש חלק חייב.
<אביבה אטיאס: כל השבח שנצמח עד 1 בינואר 2014, בדירות החייבות, גם של תושבי חוץ וגם של מרובי הדירות, פטור ממס.
<אביבה אטיאס: היתרה חייבת במס.
<אביבה אטיאס: המיסוי של הפטור והחייב הוא בדירות ההשקעה, בדירות של תושבי חוץ.
<אביבה אטיאס: בדירות הפטורות זה ממילא פטור מלא.
<ספי זינגר: הערה אחת לזה.
<ספי זינגר: יכול להיות שנצטרך לבוא עם תיקון למשפט הזה ובגלל מחויבויות שלנו בינלאומיות.
<ספי זינגר: אנחנו חושבים שאנחנו עומדים בהן, אבל נראה.
<שגית אפיק: מה יקרה כשתגלו שיש גבעיה?
<ספי זינגר: לא, אנחנו לא נגלה שיש בעיה.
<ספי זינגר: אנחנו חושבים שככל הנראה אין בעיה, אבל אנחנו רוצים להודיע לוועדה שצריך לבדוק את זה.
<ספי זינגר: אולי נחזור אל הוועדה עם תיקון קל.
ניסן סלומינסקי: תושב ישראל והתפוצות.
<ראובן קוגן: ישראל והאזור.
ניסן סלומינסקי: בזה שהכנסנו אותם באותו מספר, כבר הכנו להם את החוק.
ניסן סלומינסקי: הודעתי את זה מעל דוכן הכנסת, שזאת המשמעות של החוק והוא קיבל תוקף והחוק התקבל.
ניסן סלומינסקי: בעקיפין, הכנו את המדינה.
אורי מקלב: תושב מדינת ישראל, אין מי שיגן.
<זיו שרון: תלוי איזה אמנות כי יש אמנות שצריך לכבד.
קטן יבוא: "(א1) על אף האמור בסעיף 49ב, עלה סכום שווי המכירה על 5 מיליון שקלים חדשים – אנחנו מדברים על תנאי הזכאות לפטור – (בסעיף קטן זה – סכום התקרה), יהיה המוכר זכאי לפטור על חלק השווי שעד סכום התקרה ויראו את סכום ההפרש שבין שווי המכירה לסכום התקרה כדמי מכר של זכות אחרת במקרקעין אשר שווי רכישתה הוא חלק יחסי משווי הרכישה של הזכות כולה, כיחס חלק שווי המכירה המתייחס לזכות זו למלוא שווי המכירה, ובהתאם לכך ייוחסו גם הניכויים והתוספות.
קטן יבוא: הסכום הנקוב בסעיף קטן זה יתואם בתחילת כל שנת מס לפי שיעור עליית המדד, לעומת המדד שפורסם לאחרונה לפני יום כ"ט בטבת התשע"ד (1 בינואר 2014), ויעוגל לאלף השקלים החדשים הקרובים".
ניסן סלומינסקי: שיסבירו על מה מדובר.
<אביבה אטיאס: הזכאות לפטור היא עד חמישה מיליון שקלים.
<אביבה אטיאס: אם מכרתי בשישה מיליון, מיליון שקלים חייבים.
<אביבה אטיאס: אני לוקחת שישית מהעלות, שישית מכל ההוצאות, מחשבת את מס השבח.
<אביבה אטיאס: יחד עם זאת, שבח, אם מדובר בדירה ישנה, הגם שעולה על חמישה מיליון שקלים, שבח שנצמח בגין המיליון האלה שאנחנו ממסים, שבח שנצמח עד ה-1 בינואר 2014 – יהיה פטור.
<אביבה אטיאס: מעל – יהיה חייב.
<זיו שרון: בכמה יהיה חייב?
<אביבה אטיאס: 25.
<אביבה אטיאס: החלק העודף מעל החמישה מיליון והעודף מעל ה-1 ינואר 2014, מתוך המיליון אתה מחלץ את החלק היחסי של עד 1 בינואר 2014 בטור, היתרה תהיה חייבת, 25 אחוזים.
<קריאה: זאת אומרת, על זה אין ליניאריות.
<אביבה אטיאס: יש.
<אביבה אטיאס: זה אחרי הליניאריות.
<אביבה אטיאס: על המיליון העודף יש ליניאריות.
<קריאה: רק 25 אחוזים.
<אביבה אטיאס: זה שיעור המס היום על חייב.
<זיו שרון: כדי שמה שאמרה אביבה כרגע יתקיים, צריך לשנות את ההגדרה ולא לראות בזה כזכות אחרת במקרקעין אלא כדירת מגורים מזכה.
<אביבה אטיאס: חייבת.
<אביבה אטיאס: כדירת מגורים מזכה בחלק החייב.
<אביבה אטיאס: בסדר.
<זיו שרון: שאיננה פטורה.
<אביבה אטיאס: החלק החייב.
<אביבה אטיאס: מקובל עלינו.
<זיו שרון: כי אחרת מה שהיא אמרה, לא מתממש.
קטן יבוא: (ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), אך בכפוף לסעיף 49ב, מוכר המוכר חלק מזכויותיו בדירת מגורים מזכה שתמורתה היא שירותי בנייה בבניין שייבנה על הקרקע שעליה נמצאת דירת המגורים המזכה, זכאי על פי בקשתו, שתוגש במועד האמור בסעיף קטן (א), לפטור ממס על החלק הנמכר בדירת המגורים המזכה".
קטן יבוא: אנחנו מדברים כאן על עסקאות קומבינציה.
קטן יבוא: יש כאן תיקון לסעיף הפטור בעסקת קומבינציה.
קטן יבוא: אנחנו מתקנים את המעוות.
קטן יבוא: אני מקווה שהיושבים כאן יודעים על מה אנחנו מדברים.
קטן יבוא: הסעיף שהבאנו מקובל על הלשכות.
קטן יבוא: (8) בסעיף 49ב -
קטן יבוא: בפסקה (2), במקום "והמוכר לא מכר" יבוא "והמוכר הוא בעל הזכות במשך 18 חודשים לפחות מיום שהייתה לדירת מגורים, ולא מכר".
קטן יבוא: הקטע החל במלים "ובארבע השנים" עד המלים "אחת כאמור" – יימחק, במקום "שהוא פחות מ-25 אחוזים ממנה" יבוא "שאינו עולה על שליש ממנה" ובסופו יבוא "אם בשל החלק או הדירה האמורים הוחלה החזקה שבסעיף 49ג במכירת דירת מגורים אחרת בפטור ממס לפי פסקה זו".
<שגית אפיק: אגב, גם לא שמעתי את ההסבר לסעיף הקודם.
<שגית אפיק: ההקראה היא לצורך הסבר.
<ורד אולפינר: היא הסבירה.
<שגית אפיק: לא הקשבתי סליחה.
<אביבה אטיאס: אנחנו אומרים שהיום, לפי הפסיקה שקיבלנו בבית המשפט העליון, יש כאן איזשהו עיוות.
<אביבה אטיאס: המליצו לנו לתקן את החוק.
<אביבה אטיאס: עשינו את תיקון החוק.
<אביבה אטיאס: העיוות הוא כזה שלמרות שאני מוכר במכר חלקי, בעסקת קומבינציה, אני נהנה למעשה על סטפ אפ, על יום ושווי רכישה על אותו חלק שנותר בידי ולא מכרתי אותו ולא קניתי אותו עוד פעם ולא שילמתי עליו מס רכישה.
<אביבה אטיאס: יש כאן איזשהו עיוות בנוסחה שהחוק קבע על הפטור בעסקת קומבינציה.
<אביבה אטיאס: אנחנו מיישרים ועושים את הפטור בצורה הרבה יותר הגיונית.
<אביבה אטיאס: מכרת חמישים אחוזים מחלקה שיש עליה דירת מגורים, אתה תקבל פטור על חמישים אחוזים שמשקפים את שווי הדירה שלך.
<אביבה אטיאס: לא מלוא שווי הדירה אלא חמישים אחוזים.
<אביבה אטיאס: לגבי 49ב(2).
<אביבה אטיאס: אמרנו שזה הפטור לדירה יחידה.
<שגית אפיק: פסקה (1) תימחק, זה מחיקת הפטור אחת לארבע שנים.
<אביבה אטיאס: לגבי פסקה (2), אולי נקרא גם את 49ג והכול יסתדר ביחד.
<אביבה אטיאס: (9) בסעיף 49ג –
אחרי פסקה  יבוא: "(4) הדירה שנתקבלה בירושה והתקיימו בה תנאי סעיף 49ב(5)(א) ו-(ב)".
אחרי פסקה  יבוא: (10) בסעיף 49ד, במקום "25 אחוזים לפחות" יבוא "חלק העולה על שליש".
אחרי פסקה  יבוא: אנחנו בעצם רוצים לטפל בחזקת דירת מגורים יחידה.
אחרי פסקה  יבוא: אם יש לך דירה בשבריר שעד היום היה 25 אחוזים, אנחנו אומרים שליש כמקובל במדינת ישראל.
<שגית אפיק: אתם לא אומרים שליש.
<שגית אפיק: אתם אומרים שלושים אחוזים.
<אביבה אטיאס: לא, אמרנו שליש.
<אביבה אטיאס: זה 33 נקודה.
<שגית אפיק: זה שלושים אחוזים במתנה?
<אביבה אטיאס: לא משנה איך.
<אביבה אטיאס: יש לך שבריר בדירה שהוא שליש, משקף בדרך כלל מתנות וירושות במשפחות, ממוצע שלושה ילדים.
<אביבה אטיאס: השליש הזה לא מלכלך את הפטור מדירה יחידה.
<אביבה אטיאס: לא דירה מוגנת וגם לא דירה שהתקבלה בירושה והיא הייתה דירה יחידה אצל המוריש.
<שגית אפיק: אם למוריש היו שתי דירות?
<אביבה אטיאס: אם למוריש היו שתי דירות, היא כן עשויה ללכלך.
<שגית אפיק: איך היא עשויה ללכלך?
<אביבה אטיאס: אם למוריש היו שתי דירות והיורש קיבל את שתי הדירות האלה.
<שגית אפיק: לא, אחת.
<אביבה אטיאס: הוא קיבל אחת.
<אביבה אטיאס: הואיל והמוריש לא היה זכאי, גם היורש לא יהיה זכאי.
<אביבה אטיאס: אבל אם המוריש היה זכאי, דירת הירושה לא מלכלכת את הדירה היחידה ובעצמה מקבלת פטור משל עצמה.
אורי מקלב: אבל כשיש שתי דירות, על דירה אחת כן יהיה פטור.
<שגית אפיק: אין פטור על אף אחת.
אורי מקלב: אבל על דירה אחת כן היה פטור.
<שגית אפיק: לא, רק אם יש לו אחת.
אורי מקלב: למוריש הייתה דירה אחת פטורה.
<שגית אפיק: אבל אם היו לו שתיים, אין לו פטור.
אורי מקלב: אין לו פטור על הדירה השנייה, אבל מה עם הדירה שלו?
<שגית אפיק: יש לו שתי דירות ושני ילדים.
<שגית אפיק: לא היה לו פטור כתוצאה מזה שיש לו שתי דירות.
<שגית אפיק: הוא מוריש כל אחת מהדירות לכל אחד מילדיו ואני מבינה שאין פטור לילדים.
<אביבה אטיאס: אם אצל הילד זאת דירתו היחידה, הוא יכול למכור אותה בפטור.
<אביבה אטיאס: בפטור של דירה יחידה.
<אביבה אטיאס: הפטור שלו.
אורי מקלב: אבל אם למוריש יש דירה אחת, גם אם ליורש יש דירה אחת, אתם מחשיבים אותה כפטורה.
אורי מקלב: זאת אומרת, יש מצב שמישהו יש לו שתי דירות ועם כל זה יש לו פטור.
אורי מקלב: אם זאת ירושה.
<אביבה אטיאס: כן, בהחלט.
אורי מקלב: מדוע כשיש שני ילדים וגם אם למוריש היו שתי דירות, לא יימשך אותו פטור?
אורי מקלב: זה ההיגיון.
אורי מקלב: בסופו של דבר לילד הזה יש רק דירה אחת פלוס הדירה הזאת.
מיכל בירן: גם לי יש שאלה בהקשר הזה ואולי תענו על שתיהן.
מיכל בירן: מה קורה אם המוריש כן היה חייב אבל הוא הוריש לשני ילדים או אפילו תגידו שלושה, שזה אמור להיות פטור, ולאחר מהם יש דירה ולאחד בעצם אין כלום אלא הוא מקבל את הירושה.
מיכל בירן: גם הוא יהיה חייב?
מיכל בירן: אין לו דירה.
יצחק אהרונוביץ': שליש דירה לא פוסל.
<אביבה אטיאס: אחד שאין לו כלום, זאת הופכת להיות דירתו היחידה.
<אביבה אטיאס: הוא נכנס לפטור העצמאי שלו של דירה יחידה.
<אביבה אטיאס: הוא קיבל דירת ירושה שערב מותו של האב המוריש יכול היה לנצל בשלה פטור של דירת מגורים, זה עובר גם ליורש כפטור נוסף.
ניסן סלומינסקי: הזכות והחובה עוברים ליורש.
אורי מקלב: היורש בסופו של דבר מקבל רק דירה אחת גם אם למוריש היו שתי דירות.
אורי מקלב: גם אם תלך למוריש, דירה אחת כן הייתה לו פטורה.
אורי מקלב: אם יש לו שתי דירות, אתה גורם למצב שאתה מבטל לגמרי את הפטור.
אורי מקלב: אותו מוריש שהיה מוכר בחייו את שתי הדירות ולא היה מוריש אותן, על דירה אחת היה לו פטור.
אורי מקלב: למה אתה עכשיו מבקש לקחת לו את כל הפטור?
יצחק אהרונוביץ': זה גם המצב היום.
<אביבה אטיאס: אתה רוצה שהיורשים יריבו ביניהם מי מקבל את הדירה?
אורי מקלב: חצי-חצי.
יצחק אהרונוביץ': במצב היום מוריש שיש לו יותר מדירת מגורים אחת, הפטור הזה שהוא יכול לקבל אחת לארבע שנים, למעשה נעלם והיורשים צריכים להשתמש בפטורים האישיים שלהם.
יצחק אהרונוביץ': זה קיים היום.
ניסן סלומינסקי: אם זה קיים היום, אגב הנושא של חוק ההסדרים אנחנו לא באים לשפר או לשנות דברים מהסוג הזה.
ניסן סלומינסקי: זה יכול לבוא כדיון נפרד כשנדון על כל נושא הדיור.
ניסן סלומינסקי: כאן יש מגמה מסוימת.
ניסן סלומינסקי: אם זה היה בא למצב שהמדינה תרוויח, אולי.
ניסן סלומינסקי: אם לשנות, לא בדרך הזאת.
אורי מקלב: אם זה נכון להביא את זה בחוק ההסדרים, אז גם תיקונים כאלה אפשר להביא.
ניסן סלומינסקי: לא אמרתי שלא, אבל זה קיים כרגע.
אורי מקלב: כל הדבר הזה, אין לו מקום בחוק ההסדרים.
<אהרון צסמדיה: המוריש עליו אנחנו מדברים עליו כאן, הוא לא כל מוריש.
<אהרון צסמדיה: זה רק בן זוג לצאצא כי אתה חייב לעמוד בתנאי 49ב(5)(א).
<אהרון צסמדיה: את זה צריך להדגיש.
יצחק אהרונוביץ': לפי התנאים הקיימים היום.
יצחק אהרונוביץ': לא שינינו את התנאים.
<אביבה אטיאס: (11) בסעיף 49ה-
קטן יבוא: "(א) על אף הוראות סעיף 49ב, המוכר דירת מגורים מזכה (בסעיף זה – הדירה הראשונה), יהיה זכאי לפטור ממס במכירתה, אם התקיימו כל אלה:
קטן יבוא: המוכר מכר את הדירה הנוספת בפטור ממס, בתוך 12 חודשים מיום מכירת הדירה הראשונה.
קטן יבוא: המוכר רכש בשנה שלפני מכירת הדירה הנוספת או ירכוש בשנה שלאחר מכירתה, דירת מגורים אחרת כהגדרתה בסעיף 9(ג), בישראל או באזור כהגדרתו בסעיף 16א (בסעיף זה – הדירה החלופית), בסכום השווה לשלושה רבעים לפחות משווי הדירות כאמור בפסקה (3).
קטן יבוא: הדירה החלופית לא תבוא במניין הדירות כאמור בפסקה (1)".
קטן יבוא: אנחנו בעצם משמרים את הפטור החד פעמי לשתי דירות קטנות כדי לרכוש את הדירה השלישית.
קטן יבוא: היינו פשוט צריכים לעשות התאמה כי בדין הישן היית מקבל קודם כל את הפטור על פי החוק, 49ב(1) שהיה, ואחר כך היית צריך את הפטור הייחודי.
קטן יבוא: היום אתה צריך את הפטור הייחודי דווקא על הדירה הראשונה שאתה מוכר מבין השתיים כי היא דירה למעשה שרופה, היא דירה צבועה.
קטן יבוא: אם כן, הפכנו את הסדר.
קטן יבוא: יחד עם זאת, החמרנו בעוד תנאי נוסף במובן הזה שמי שרוצה לנצל את 49ה, יש לו למעשה רק שתי דירות.
קטן יבוא: אין לו שלוש או ארבע וחמש דירות.
קטן יבוא: הוא לוקח שתיים מהן והופך אותן לאחת חלופית.
קטן יבוא: אנחנו מדברים על שתיים קטנות, משפרי דיור שעוברים לדירה יותר גדולה.
קטן יבוא: בגדול השארנו את אותם תנאים שיש היום בחוק ולא שינינו.
<שגית אפיק: כן עשיתם שינוי.
<אביבה אטיאס: השינוי היחידי הוא של הסדר.
<אביבה אטיאס: השינוי היחידי הוא שיש לו רק שתיים, כדי להגיע לאותה תוצאה.
<ספי זינגר: תיקנו גם את מס הרכישה.
אורי מקלב: התקרה היא אותה תקרה?
<שגית אפיק: התקרה נשארה כמו שהייתה.
<שגית אפיק: היום יש פטור ייחודי של מכירת שתי דירות ורכישת דירה אחת במקומן.
<שגית אפיק: עכשיו יצא מצב שאותו משפר דיור גם ישלם מס רכישה מוגדל בגלל שהוא משפר דיור.
<שגית אפיק: אני מבינה נכון?
<אביבה אטיאס: יש כאן גם הקלה במס רכישה.
<אביבה אטיאס: לא משנה מהו מועד רכישת הדירה החלופית, כי זה יכול להיות כאשר הוא מכר אחת והוא עדיין נשאר עם אחת, הוא קנה את החלופית ועוד מעט הוא ימכור את השנייה.
<אביבה אטיאס: בסיטואציה הזאת מס הרכישה הוא כשל דירה יחידה.
<שגית אפיק: זאת אומרת, לא כשל משפר דיור.
<אביבה אטיאס: של משפר דיור אבל דירה יחידה.
<שגית אפיק: לא כמשקיע.
<שגית אפיק: לא במיסוי הגבוה.
<אביבה אטיאס: מה שהיום לא קיים.
<אביבה אטיאס: זאת אומרת, תיקנו איזשהו עיוות שקיים היום.
קטן יבוא: "(א1) על אף הוראות סעיף 49ב, התקיימו במוכר דירה ראשונה הוראות סעיף קטן (א)(1), (2) ו-(4), וסכום השווי של הדירה הראשונה והדירה הנוספת יחד, לא עלה על 3.303,000 שקלים חדשים, יהיה המוכר זכאי לפטור ממס במכירה של הדירה הראשונה, על סכום השווה להפרש שבין 1,986,000 שקלים חדשים לבין סכום השווי של הדירה הנוספת.
קטן יבוא: את יתר סכום השווי של הדירה הראשונה יראו כדמי מכר של זכות אחרת במקרקעין, אשר שווי רכישתה הוא חלק יחסי מהשווי של הזכות כולה, כיחס שבין חלק שווי המכירה המתייחס לזכות זו לבין מלוא שווי המכירה, ובהתאם לכך ייוחסו גם הניכויים והתוספות".
קטן יבוא: זאת אומרת, מי שחורג מהתקרה עד שלושה מיליון ו-303 אלף, מקבל פטור יחסי.
קטן יבוא: מי שחורג מעל ה-3 מיליון ו-303, משלם מס מלא.
קטן יבוא: אם מכרת שתי דירות יקרות וקנית דירה חליפית, עדיין אתה מקבל פטור חלקי יחסי עד לשלושה מיליון ו-303 אלף שקלים במכירת שתי הדירות.
קטן יבוא: זה סעיף המידוד של הסכומים, כדי לשמור על הערך הריאלי של הסכומים.
קטן יבוא: (12) בסעיף 49ו(א) –
קטן יבוא: בפסקה (29, הסיפה החל במלים "וכשנותן המתנה" – תימחק.
קטן יבוא: אלה תקופות הצינון בעניין מתנות.
קטן יבוא: אנחנו כבר לא מזהים מי נותן את המתנה ואם הבן נשוי או לא.
קטן יבוא: מה שמעניין אותנו זה המגורים ואם הוא כן גר או לא גר.
קטן יבוא: בביטול שני המשפטים האלה, נשארנו עם מתנות, עם תקופת צינון של שלוש וארבע שנים בידי מקבל המתנה.
ניסן סלומינסקי: אז מתנה לא משנה מי נותן?
<שגית אפיק: משנה.
<שגית אפיק: יש שינוי.
<אביבה אטיאס: לא, לא משנה.
<שגית אפיק: גם אח נחשב לנותן מתנה?
<שגית אפיק: אבל תיקנתם את הגדרת קרוב, לא?
יצחק אהרונוביץ': עוד לא דנו בזה.
<קריאה: למס שבח.
<ורד אולפינר: זה לעניין הפטור במס שבח.
ניסן סלומינסקי: כאן אתם מדברים רק על הצינון.
יצחק אהרונוביץ': רק על הצינון.
<אביבה אטיאס: את פסקה (13) כבר קראנו.
<אביבה אטיאס: את פסקה (14) קראנו.
<שגית אפיק: לא, קראנו רק את (14)(ב).
<אביבה אטיאס: (14) בסעיף 62 –
<אביבה אטיאס: זה למעט האחים.
<שגית אפיק: אחים ובני זוגם.
יצחק אהרונוביץ': למעט אחים ובני זוגם.
<אביבה אטיאס: אמרנו (1) ו-(2), זה למעט אח ואחות ובני זוגם.
מיכל בירן: למה אתם מוציאים את האחים?
<אביבה אטיאס: כי ממה שאנחנו רואים, אנחנו רואים בתפעול השוטף שבסופו של דבר האחים מעבירים תמורה כנגד אותה מתנה וזה פשוט מעודד דיווחים לא נקיים.
ניסן סלומינסקי: כלומר, בין אחים זה לא נחשב כמתנה.
<אביבה אטיאס: הפרקטיקה היא שאחר כך אנחנו מזהים עסקאות נגדיות מהאח שקיבל מתנה לאח שנתן מתנה בנדל"ן עצמו.
<אביבה אטיאס: הם מתקזזים, הם מתחשבנים.
<אהרון צסמדיה: תפסלו או תתבעו.
<אביבה אטיאס: למה לעודד?
ניסן סלומינסקי: תסבירי בבקשה.
<אביבה אטיאס: במתנות יש שתי אפשרויות.
<אביבה אטיאס: או שאנחנו רואים את העסקאות הנגדיות אחר כך שנעשות אחרי פרק זמן של שנתיים-שלוש בהן מקבל המתנה מחזיר איזושהי מתנה בשווי דומה או אחר.
<אביבה אטיאס: זה עניין מאוד נפוץ.
<אביבה אטיאס: זאת תופעה נפוצה.
<אביבה אטיאס: בדקנו במשרדים, ביקשנו שייתנו לנו.
<אביבה אטיאס: לשם מה לעודד מתנות פיקטיביות?
<אביבה אטיאס: לשם מה לדווח על מתנות פיקטיביות?
<אביבה אטיאס: יודעים שמתנות בין אחים, מדווחים פטור ואף אחד לא בודק בשלב הראשון, ואז בשלב השני מסתבר שאנחנו רואים עוד מתנה בין האחים, עסקאות נוגדות, ואנחנו חושבים שזה לא נכון להתעמת עם זה במובן הזה שזה בדיעבד.
<אביבה אטיאס: בואו נגיד לכם שמתנות הן כן פטורות, ואחר כך, כשאתם מגיעים להתחשבנות, נפסול את זה.
<אביבה אטיאס: קשה לומר שאחים נותנים נכסי נדל"ן בלי להתחשבן ביניהם.
<אביבה אטיאס: לגבי הכסף, אנחנו גם לא מצליחים לעקוב אחריו.
אורי מקלב: אני שמעתי בדיחה ואני רואה עכשיו שזה רציני.
אורי מקלב: אבא הולך עם הבן שלו ברחוב ואומר לו: אתה רואה, זה היה פעם אח שלי.
ניסן סלומינסקי: תקרא בעיתונים ותראה על כל מיני אחים ומה קרה.
ניסן סלומינסקי: בין אחים, ברוב המקרים אלה עסקאות.
ניסן סלומינסקי: אח נותן לאח מתנה ככה סתם, נו.
אורי מקלב: גם הבן לאב.
ניסן סלומינסקי: אב לבן.
ניסן סלומינסקי: זה אנחנו גם יודעים בהלכה.
ניסן סלומינסקי: אב לבנו, זה מושג על אמת.
אורי מקלב: אב לבנו, הבן עומד במקום האב.
אורי מקלב: כשאין כאן יורש אחר, הוא יורש אותו.
אורי מקלב: יש לזה גם הרבה נפקות בדינים.
אורי מקלב: למשל, אם הוטל קנס על האב לפני מותו, אם הבן יורש, הוא לא נקרא יורש, הוא עומד במקום אביו.
אורי מקלב: דהיינו, הוא גם חייב לשלם את הקנס הזה כי הוא נכנס לנעלי אביו ממש.
אורי מקלב: דיני ירושה חלים על כל הקרבות חוץ מבן לאב, שזה סוג של קרבה וזאת כבר ירושה ובירושה לא הכול הוא לוקח על עצמו.
אורי מקלב: מה שירושה, ירושה, מה שלא ירושה, לא.
אורי מקלב: לא הכול נחשב ירושה.
אורי מקלב: אתה צודק בהגדרה.
ניסן סלומינסקי: אם אתה מדבר על ירושה, הדבר הכי פשוט בירושה, כשמישהו מת, זה הקדיש והאבלות.
ניסן סלומינסקי: אתה רואה שבן על אבא, זאת יחידה עצמאית וכל האחרים הם יחידה אחרת לגמרי, בכל המשמעויות ההלכתיות.
ניסן סלומינסקי: גם בחיים זה כך.
ניסן סלומינסקי: גם בחיים אנחנו רואים שבין אחים, אולי כשהם צעירים הכול טוב ויפה, אבל אחר כך בביזנס – לא כל כך.
מיכל בירן: זאת אמירה ממש חמורה.
ניסן סלומינסקי: אני אומר כמציאות.
ניסן סלומינסקי: את יודעת כמה צריכים לשמור מכל משמר - וכל אחד כאן מניסיון שלו יודע - שכאשר יש ירושה האחים ימשיכו להישאר כפי שהם היו לפני כן וזה לא יפרק את המשפחה.
ניסן סלומינסקי: צריך באמת גדלות נפש.
ניסן סלומינסקי: את רואה, משפחות נהרסות ברגע שמגיעה הירושה.
ניסן סלומינסקי: כך זה בחלק מהמקומות.
<ורד אולפינר: שם הם יכולים להעביר ביניהם.
<ורד אולפינר: שם החוק מאפשר להם להעביר ביניהם במסגרת חלוקת העיזבון.
<זיו שרון: ביחס לשני סעיפים, גם לסעיף (12) שדילגו עליו מהר מאוד וגם ביחס לסעיף (14).
<אביבה אטיאס: למה מהר?
<זיו שרון: הערות לנוסח.
<זיו שרון: לגבי סעיף (14).
<זיו שרון: כשהיה מס מכירה וברשות המסים כבר החליטו גם אז שאחים הם אינם אחים, מראש סייגו את זה רק לנכסים עצמאיים שלהם וכאשר נכסים שהגיעו אליהם במתנה או בירושה מההורים, ביחס לאותם נכסים הם כן נחשבים אחים ולא פסלו את היות אחים קרובים לכל דבר ועניין לצורכי נכסים בחוק מיסוי מקרקעין.
<זיו שרון: אין שום סיבה עכשיו להחמיר עוד יותר כי אז אנחנו ניקלע למצבים של היתקעות עם נכסים ביחד, שהאחים שקיבלו את זה מההורים או מהורי ההורים בכלל לא תכננו להיתקע ויוצרים כאן עסקאות מסובכות סתם.
<זיו שרון: ביחס לפסקה (12).
<זיו שרון: מיותר לטעמי להאריך את התקופות בהן מדובר במגורים.
<זיו שרון: כאשר מדובר במגורים, אם מישהו כבר גר בדירה, בין אם הוא נשוי ובין אם הוא לא נשוי, הטעמים האנטי תכנוניים להאריך את התקופה לשלוש שנים, הם לא עומדים בקנה אחד עם הפגיעה שנוצרת כאשר משפחה גדלה ואתה רוצה בסופו של דבר להרחיב ואתה תקוע אך ורק מהחשש מפני אותו מיעוט שינצל את זה לצורכי תכנון מס.
<זיו שרון: לטעמנו כלשכה צריך להשאיר במקומות שמדובר במגורים בדירה, צריך להשאיר את התקופות כפי שהן היום.
<זיו שרון: אם אני מסכם את דבריי, ביחס לסעיף 49ו, על המגורים – להותיר את התקופות.
<זיו שרון: ביחס לסעיף 62 – לסייג את זה רק ביחס לדירות עצמאיות ולא ביחס לדירות שהגיעו מההורים או מהורי ההורים, בין בירושה ובין במתנה.
ניסן סלומינסקי: אתן רוצות לענות?
<משה אשר: גם לגבי הדירות שמקורן אצל ההורים, יכול להיות חשש כזה, אם כי יותר נמוך, להתחשבנות מאוחרת בין האחים.
<משה אשר: בכל זאת זה הפך להיות נכס של הילדים, כל אחד כעצמאי.
<משה אשר: יחד עם זאת, נשקל את זה לחיוב וניתן תשובה סופית בהמשך היום או בדיון הבא, אם נרחיב את זה להגדרה שהייתה בשעתו בעניין מס מכירה.
<משה אשר: אני אומר שוב, יש עדיין סוג של בעיה אבל אנחנו נשקול את הנושא הזה פעם נוספת.
<אהרון צסמדיה: הגדרת קרוב כוללת גם צאצא.
<אהרון צסמדיה: צאצא, זה לא בהכרח אב ובן אלא זה יכול להיות עד למטה.
<אהרון צסמדיה: האם הקשר בין נכד לסבא או אפילו לנין הוא יותר הדוק מקשר בין אחים?
<אהרון צסמדיה: לא, לא בהכרח.
<אהרון צסמדיה: אם הסבא נתן לנכד שלו מתנה ובתמורה הנכד סועד אותו?
<אהרון צסמדיה: האם זה בסדר?
אורי מקלב: זה צריך להיות הפוך.
אורי מקלב: קודם הנכד יסעד אותו ואולי הסבא ייתן.
ניסן סלומינסקי: לפי ההלכה יש מחלוקת, אבל בגזע הראשי אדם פסול לעדות גם אם זה דור חמישי או שישי.
אורי מקלב: בדור השישי הוא כבר לא פסול.
ניסן סלומינסקי: יש דעה שאומרת שבגזע הראשי המרכזי עד הסוף, שמעתי בשם, כך כתבו, שהרב אלישיב שנולד לו השישי, דור שישי, אמר משהו.
אורי מקלב: הוא אמר שבחופה שלו אני אהיה כשר לעדות.
ניסן סלומינסקי: לי אמרו בדיוק הפוך.
ניסן סלומינסקי: אני אומר שהגזע הראשי, יש בו ייחודיות על הדברים האחרים.
<אהרון צסמדיה: לטעמנו מחיקת כל האחים, זה לשפוך את התינוק עם המים.
<אהרון צסמדיה: יש תכנונים, אפשר לטפל בהם, אבל לא למחוק בהגדרה את כל האחים לעניין מתנות לקרובים.
מיכל בירן: יש לך איזו הצעה קונקרטית?
<ישי חיבה: חצי הצעה.
<אביבה אטיאס: אתם מצטרפים לזיו?
<ישי חיבה: לא.
<ישי חיבה: אתם עושים משהו אנטי תכנוני ואתם אומרים שאם מישהו ייתן מתנה לאחיו, לא פטור.
<ישי חיבה: זה אפשר מיד לגזור שומה וזה קל.
<ישי חיבה: מה שאולי יקרה בין משפחות שרוצות לעשות תכנונים, ייתנו כסף.
<ישי חיבה: לתת כסף מותר במתנה ואין בעיה.
<ישי חיבה: בכסף הזה האח יקנה ממני את הדירה ואז בעצם במס שבח לא עשיתם כלום.
<ישי חיבה: לכל היותר תשפרו את מס הרכישה שלכם.
<אביבה אטיאס: לא הבנו.
<אביבה אטיאס: מה זאת אומרת הוא ייתן כסף?
<ישי חיבה: אתם רוצים למנוע מצב של עסקאות פטור.
<ישי חיבה: לתת כסף הרי אפשר.
<ישי חיבה: אני יכול לתת כסף ובכסף הזה תיקנה דירה.
<משה אשר: אבל אז יהיה מס שבח.
<ישי חיבה: מס רכישה אולי אתם יכולים לשלול, אבל לא מס שבח.
<ורד אולפינר: אני רוצה להבהיר לפרוטוקול לגבי הדירה של החמישה מיליון שביקשתם שכאשר יש זכות אחרת, למרות שהגדרנו את הזכות האחרת, החלק הזה יקבל טיפול של ליניאריות כמו של דירת המגורים, החלק החייב.
<ורד אולפינר: אני רק מבהירה שבסעיף 49ז אצלנו, הזכות האחרת לא תקבל את הליניאריות כי תמיד היא הייתה חייבת.
<ורד אולפינר: יכול להיות שנצטרך לעשות איזשהו פיין טיונינג כאן.
<זיו שרון: פשוט תשני בהגדרה החדשה שלכם.
<ורד אולפינר: יכול להיות שזה יספיק.
<ורד אולפינר: אני רק מבהירה את זה.
<משה אשר: נעדכן את הדברים.
ניסן סלומינסקי: אם היה לכם רעיון גאוני איך לפצל בין שני אחים שחיים במשפחות רגילות ונורמליות, מקיימים מערכת יחסים טובה, לבין שני אחים שכל אחד הוא בעל עסקים ששם בטוח זה ביזנס.
<ספי זינגר: אפשר לתת לו כסף.
<ספי זינגר: הוא ימכור את הדירה וייתן לו כסף.
ניסן סלומינסקי: ימכור את הדירה, כבר לא עשינו כלום.
ניסן סלומינסקי: כל אחד מאתנו יודע, יש לו אחים.
ניסן סלומינסקי: יש אחים שאין ביניהם עסקים ובאמת יש יחסי אחווה על אמת.
ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, אם האחים הם בעלי עסקים, זה סיפור אחר.
ניסן סלומינסקי: אם היה לכם איזשהו רעיון לעשות את ההבחנה הזאת, היינו מרגישים יותר נוח עם הנושא.
ניסן סלומינסקי: אם יהיה לכם רעיון, נשמח.
<אביבה אטיאס: הגענו להוראות התחילה, תחולה והוראות מעבר.
<שגית אפיק: עמוד 708, סעיף 44.
<אביבה אטיאס: 44.
<אביבה אטיאס: מיסוי מקרקעין – תחילה, תחולה והוראות מעבר מכיוון שאנחנו עושים הוראות לארבע השנים הקרובות, הוראות מעבר לארבע השנים הקרובות, אנחנו בסעיפי הגדרות.
<אביבה אטיאס: "דירת מגורים מזכה" – כהגדרתה בסעיף 49(א) לחוק מיסוי מקרקעין.
<אביבה אטיאס: "תקופת המעבר" – התקופה שמיום כ"ט בטבת התשע"ד (1 בינואר 2014) ועד יום י"ג בטבת התשע"ח (31 בדצמבר 2017).
<אביבה אטיאס: זאת אומרת, בארבע השנים הקרובות יש לנו הוראות מיוחדות.
<אביבה אטיאס: לעניין סעיף זה יחולו הוראות סעיף 49(ב) לחוק מיסוי מקרקעין.
<אביבה אטיאס: הכוונה הייתה להחיל גם את הוראות התא המשפחתי.
<אביבה אטיאס: יכול להיות שכאן נצטרך לעשות איזשהו פיין טיונינג של הגדרת מוכר.
<אביבה אטיאס: עקרון התחילה של החוק הוא בעצם מיום תחילתו של חוק זה כאשר סעיף קטן (ג) מגביל את התחילה.
<אביבה אטיאס: לעניין סעיפים 47, 48א – שזה החישוב של מס שבח ליניארי הפטור והחייב – 49א(א) ו-(א1) ו-49ב עד 49ו) לחוק מיסוי מקרקעין.
<אביבה אטיאס: זאת אומרת, המודל של מיסוי דירות המגורים מתחיל מה-1 בינואר 2014 ולא ביום תחילת החוק.
<אביבה אטיאס: אנחנו בעצם נותנים בתקופת המעבר ניצול של מכירה של שתי דירות ישנות בפטור הליניארי, עד שתי דירות, כדי לא לשחרר יותר מדי ולתת הטבה משמעותית לעומת הדין שחל ערב תחילת החוק.
<אביבה אטיאס: במכירה הראשונה של דירת מגורים מזכה בתקופת המעבר, המוכר היה זכאי לפטור ממס לפי סעיף 39ב(1) לחוק מיסוי מקרקעין, כנוסחו ערב יום המעבר, אילו הסעיף האמור היה עומד בתוקפו במועד המכירה כאמור.
<אביבה אטיאס: מי שלא מכר בארבע השנים האחרונות, יכול להוציא בתקופת המעבר שתי דירות בפטור הליניארי שהמשמעות היא למעשה פטור, מס שבח זניח, אבל עד שתיים ולא יותר.
<אביבה אטיאס: מי שלא היה זכאי לפטור ערב כניסת החוק משום שהוא מכר דירה בארבע השנים האחרונות או משום שהוא קיבל דירה במתנה והוא כפוף לתקופות הצינון, כרגע הנוסח מדבר על כך שהוא יחכה את תקופת הצינון ובתקופת הוראות המעבר הוא יכול לקבל שתי דירות.
<זיו שרון: בסיכומים אתכם היו דברים שונים.
<אביבה אטיאס: משה, לגבי הוראת המעבר, לגבי שתי דירות בהוראות המעבר, הראשונה הוא יכול בלי המתנה.
<משה אשר: אנחנו נשקול וניתן את התשובה הסופית בהמשך.
<שגית אפיק: מה היה בסיכום שהוא מיטיב לדעתכם?