GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רוני גמזו: אני דוחה את זה.
ניסן סלומינסקי: למה אתה לא מציע הצעה אחרת?
<אליהו דפס: הצעתי.
<אליהו דפס: אמרתי.
יעקב ליצמן: צודק רוני שבדרך שהם ישבו לבד, לא יהיה כל שינוי.
יעקב ליצמן: אני מסכים אתו.
יעקב ליצמן: לעומת זאת, אני חולק על כך שהכנסת – ואני לא מתכוון אלי – לא יכולה לשבת.
ראובן ריבלין: אתה יכול להגיש הסתייגות.
יעקב ליצמן: לא בהסתייגות.
יעקב ליצמן: עזוב.
יעקב ליצמן: אנחנו יכולים לשבת לבד.
יעקב ליצמן: יכולים לשבת חמישה חברי כנסת כי לא צריך את כל חברי הוועדה.
יעקב ליצמן: יכולים לשבת ולנסות להתכנס תוך שבוע ימים ולשנות דברים פה ושם, כולל כל מיני דברים שלאו דווקא במגרש הוויכוח שם.
יעקב ליצמן: לדעתי יש דברים שאפשר לעשות.
יעקב ליצמן: אני חושב שזה כן נכון להקים ועדה ונכון לתת לה שבוע ימים.
יעקב ליצמן: אני רוצה להיות חבר, אבל להיות יושב ראש, זה משהו אחר.
ניסן סלומינסקי: אנחנו עוד מעט נקריא את זה.
משה גפני: אתה מקבל את ההצעה הזאת?
ניסן סלומינסקי: אני רוצה עוד לשבת היום, עם האוצר והבריאות.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאחר כך גם נקים את הצוות המצומצם בינינו.
משה גפני: אין לך מה לשבת עם האוצר והבריאות.
משה גפני: הם אמרו את דעתם.
משה גפני: מה הממשלה צריכה בעדיפות עליונה כזאת כל הזמן בכל חור?
ניסן סלומינסקי: אתה הולך גם להגיד לי עם מי אני אדבר?
משה גפני: לא, סתם, אני חוזר בי.
ניסן סלומינסקי: אני גם אתייעץ אחר כך עם יושבת ראש האופוזיציה.
ניסן סלומינסקי: אני עוד לא יודע אבל סביר שנקים גם ועדה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה קודם כל עוד לעצמי ואחר כך נראה איך אנחנו עושים את זה.
ניסן סלומינסקי: אם בינתיים, בימים האחרונים, אתם תגיעו למשהו ותצלצלו, אני אשמח.
משה גפני: הם לא יגיעו.
ניסן סלומינסקי: אנחנו עובדים עכשיו במקביל ולא בטור.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מתחילים להקריא.
ניסן סלומינסקי: מי שירצה, יישאר.
יצחק כהן: תהיה ועדת משנה?
<נועה בן-שבת: פרק ד': בריאות סימן א': התחשבנות בעד שירותי בריאות בבתי חולים ציבוריים כלליים 19.
<נועה בן-שבת: הגדרות בסימן זה – "ביצוע במחיר קבוע לשנת 2012" – סכום המכפלות של כל שירות ושירות שצרכו מבוטחי קופת חולים – אולי צריך להיות צרכן קופת חולים כמו שהיה תמיד – בבית חולים ציבורי כללי בשנת 2012, במחיר ברוטו של כל שירות כאמור בשנת 2012.
<נועה בן-שבת: כאן נכנס הדיון של איזה שנה אנחנו לוקחים כבסיס, האם 2012.
<נועה בן-שבת: אני רוצה רק להעיר שבמסמך של מרכז המחקר והמידע צוין גם שבשנת 2012 עדיין לא פורסמו כל הדוחות הכספיים של בתי החולים הממשלתיים וגם לא הסתיימה הצגת הדוחות הכספיים של קופת חולים לאומית.
<נועה בן-שבת: זה בנוסף להערות שנשמעו כאן לגבי הנושא של שנת 2012 והשינוי מהשיטה של ממוצע שלוש שנים.
<נועה בן-שבת: "בית חולים ממשלתי כללי" – לרבות פעילות המתבצעת בו בידי תאגיד בריאות.
<נועה בן-שבת: "בית חולים ציבורי כללי" – כל אחד מאלה:
<נועה בן-שבת: בית חולים כללי שבבעלות קופת חולים.
<נועה בן-שבת: בית חולים כללי שהוא תאגיד שהוא מוסד ציבורי כהגדרתו בסעיף 9 לפקודת מס הכנסה.
<נועה בן-שבת: כאן הכוונה לבית החולים באשדוד שיתחיל לפעול במועד תחילת ההסדר, אבל הוא מופיע כאן כבר ברשימה.
<נועה בן-שבת: "הוראות מינהל" - הוראות מינהל שקבע המנהל הכללי של משרד הבריאות או מי שהוא הסמיך לעניין זה.
<נועה בן-שבת: "הנחת מחזור" – הנחה בעבור שירותי בריאות שקופות החולים רוכשות בבתי החולים הממשלתיים הכלליים, שנקבעה בהוראת מינהל.
<נועה בן-שבת: "הנחת תעריף" – הנחה בעבור שירות בריאות מסוים שקופת חולים רוכשת בבית חולים ציבורי כללי.
<נועה בן-שבת: "השרים" – שר הבריאות ושר האוצר.
<נועה בן-שבת: "חוק ביטוח בריאות ממלכתי" – חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994.
<נועה בן-שבת: "חוק הפיקוח" – חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים, התשנ"ו-1996.
<נועה בן-שבת: "חוק ההתחשבנות" – סימן ב' בפרק ה' בחוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב-2002.
<נועה בן-שבת: כאן מפנים לחוק ההסדרים הישן שבו נקבעו תמיד הסדרי ההתחשבנות.
<נועה בן-שבת: כרגע אנחנו קובעים את הסדר ההתחשבנות בהצעת חוק חדשה.
<נועה בן-שבת: "מחיר ברוטו" – המחיר המלא שממנו מנוכה שיעור הנחת המחזור והנחת התעריף שניתנו בעבור אותו שירות בשנת 2012.
<נועה בן-שבת: גם ההנחות מחושבות לפי נתוני 2012.
<נועה בן-שבת: "מחיר מלא" – מחירו המרבי של יום אשפוז ושל שירות אמבולטורי ודיפרנציאלי בבתי חולים ציבוריים כלליים, כפי שנקבע בצו לפי חוק הפיקוח.
<נועה בן-שבת: אני רוצה להעיר כאן שאין כאן החרגה בהסדר הזה, אין כאן החרגה של השירותים האמבולטוריים שניתנים בבתי החולים כפי שהייתה בחוקי ההסדרים הקודמים, זאת אומרת, בהסדרי ההתחשבנויות הקודמים.
<נועה בן-שבת: "מטופל המיועד להעברה" – מי שהוחלט לגביו כי ניתן להעבירו מחוץ לבית חולים ציבורי כללי, בהתאם להוראת מינהל ובהתחשב בצורך בשמירת הרצף הטיפולי, וזאת בלי לגרוע מהוראות חוק ביטוח בריאות ממלכתי, ובכלל זה מהוראות סעיף 3(ד) לחוק האמור, ומתקיים בו אחד מאלה:
<נועה בן-שבת: הוא מאושפז בבית חולים ציבורי כללי ומוגדר כחולה סיעודי מורכב או כחולה שיקומי גריאטרי, בהתאם להוראת מינהל.
<נועה בן-שבת: נגיע אחר כך לחלק שנוגע להגדרה הזאת.
<נועה בן-שבת: אני רק רוצה להעיר כבר עכשיו שבהסדר ההתחשבנות הקודם המטופל המיועד להעברה היה מחוץ לכללי ההתחשבנות, מחוץ למערך ההתחשבנות, וכרגע מה שמוצע זה לא להוציא אותו מכללי ההתחשבנות אלא אם כן השרים יקבעו בתקנות עד 1 בינואר 2014 שצריך לגביו כללי התחשבנות, כשהמטרה האפשרית של הוצאתו, של החרגתו, היא שבעצם לא יוחזקו בבתי החולים, לא יאשפזו סתם בבית חולים כללי מי שניתן להעביר אותו לבית חולים ציבורי.
<נועה בן-שבת: "מספר המבוטחים המשוקלל" – כהגדרתו בסעיף 17 לחוק ביטוח בריאות ממלכתי.
<נועה בן-שבת: "ערך השירותים המוחרגים" – סכום ההפחתה, במחירי 2012, לתקרת הצריכה הפרטנית הרגילה, שקבעו השרים בצו לפי סעיפים 12ח(ב) ו-17(ט)(8) לחוק ההתחשבנות, בשנת 2013.
<נועה בן-שבת: אלה מספר עזרים שהוחרגו בנושא ההתחשבנות והם נשארים גם מוחרגים לפי ההסדר החדש.
<נועה בן-שבת: "צריכה" או "רכישה" של שירותי בריאות בידי קופת חולים בבית חולים ציבורי כללי – לרבות צריכה או רכישה של שירותים כאמור בידי קופת חולים בבית חולים ציבורי כללי שהוא תאגיד שבבעלות הקופה, ולמעט צריכה או רכישה כאמור בבית חולים ציבורי כללי הפועל במסגרת אותה הקופה.
<נועה בן-שבת: אני רוצה להבהיר כאן את ההבחנה בין התאגיד שפועל בבעלות הקופה, שפועל במסגרת הקופה, אלה אותם בתי חולים של קופת חולים, שנותנים שירותים לקופת החולים.
<נועה בן-שבת: לעומת זאת, אם אלה בתי חולים שהם תאגידים בבעלות הקופה אבל נותנים שירותים גם לקופות אחרות, הם כן נכללים בתוך הסדר ההתחשבנות.
<נועה בן-שבת: "רצפת צריכה פרטנית ברוטו" לשנה מסוימת – 95 אחוזים מתקרת הצריכה הפרטנית ברוטו לאותה שנה.
<נועה בן-שבת: "רצפת צריכה פרטנית נטו", לשנה מסוימת – 95 אחוזים מתקרת הצריכה הפרטנית נטו לאותה שנה.
<נועה בן-שבת: "שיעור העדכון" – שיעור העדכון של מחיר יום אשפוז שקבעו השרים בצו לפי חוק הפיקוח.
<נועה בן-שבת: זה קידום המחירים.
<נועה בן-שבת: "שיעור הקפיטציה" של קופת חולים – שיעור חלקה של קופת החולים מתוך הסכום לחלוקה שקובע המוסד לביטוח לאומי לפי הוראות סעיף 18 לחוק ביטוח בריאות ממלכתי.
<נועה בן-שבת: "תאגיד בריאות" – כהגדרתו בסעיף 21 לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה-1985.
<נועה בן-שבת: "תוספת" – לרבות תוספת בשיעור שלילי.
<נועה בן-שבת: "תוספת ריאלית" – תוספת מעבר לשיעור העדכון של המחיר המלא, ואם נקבעו לפי חוק הפיקוח שיעורי עדכון שונים למחירים של שירותי בריאות שונים – תוספת מעבר לשיעור, שיפרסמו ברשומות השרים, שהוא ממוצע משוקלל של שיעור העדכון של המחיר המלא בהתאם למשקלם של השירותים השונים בכלל שירותי הבריאות.
<נועה בן-שבת: "תקרת צריכה פרטנית ברוטו" – הסכום המרבי השנתי לתשלום במחיר ברוטו, שעל קופת החולים לשלם לבית חולים ציבורי כללי, אשר יהיה לכל קופת חולים בכל בית חולים ציבורי כללי, כקבוע בסעיף 20.
<נועה בן-שבת: "תקרת צריכה פרטנית נטו" – הסכום המרבי השנתי לתשלום שעל קופת חולים לשלם לבית חולים ציבורי כללי בעד רכישת שירותים עד גובה תקרת הצריכה הפרטנית ברוטו, אשר יהיה לכל קופת חולים בכל בית חולים ציבורי כללי, כקבוע בסעיף 21.
<נועה בן-שבת: כאן חשוב להבהיר שההבדל בין תקרות הצריכה, תקרת הצריכה הפרטנית ברוטו בעצם משקפת את מחיר המחירון פחות ההנחות הקבועות של תעריף והנחת מחזור, ולעומת זאת, תקרת הצריכה הפרטנית נטו משקפת את המחיר ששילמו בפועל, שכפי שציינו מנהלי בתי החולים היא יכולה להגיע, לפעמים היא מגיעה, לשיעור של עשרים אחוזים או הנחות מאוד משמעותיות.
<נועה בן-שבת: 20.
<נועה בן-שבת: תקרת צריכה פרטנית ברוטו תקרת הצריכה הפרטנית ברוטו בכל אחת מהשנים האלה, תהיה כמפורט לצדן:
<נועה בן-שבת: בשנים 2015 ו-2016 – תקרת הצריכה הפרטנית ברוטו בשנה הקודמת, בתוספת ריאלית בשיעור של 1.4 אחוזים ובתוספת שיעור העדכון לאותה שנה.
<נועה בן-שבת: השיעור 3.428 משקף את שני האחוזים ועוד 1.4 אחוז.
<נועה בן-שבת: אלה אותם שני אחוזים עליהם התווכחו שבקידום משנת 2012.
ניסן סלומינסקי: 1.4 זה השנה שלאחר מכן.
<נועה בן-שבת: כן.
<נועה בן-שבת: הרגיל, שהוא גם מופיע כאן בפסקה (2).
<נועה בן-שבת: 21.
<נועה בן-שבת: תקרת צריכה פרטנית נטו תקרת הצריכה הפרטנית נטו, בכל אחת מהשנים האלה, תהיה כמפורט לצדן:
<נועה בן-שבת: כאן אנחנו ממש מייצרים את תקרת הצריכה.
<נועה בן-שבת: לוקחים את הסכומים, מנכים את השירותים ששולמו בזמנו ביתר בגלל שהייתה החרגה של המטופל המיועד להעברה ומוסיפים את התוספת הריאלית ואת שיעור העדכון.
<קריאה: שולם ביתר.
<נועה בן-שבת: שולם ביתר, שולם לפי אותו הסדר, אבל הוא שולם מעל המחיר שהיו משלמים אלמלא ההוראה.
<נועה בן-שבת: 22.
<נועה בן-שבת: הודעה על תקרות ורצפות צריכה
<נועה בן-שבת: כפי שהובהר גם בדברי ההסבר, לא מפרסמים את הנתונים האלה ברשומות כדי לשמור על הסודיות כי רואים בזה איזשהו עניין עסקי.
<אסי קליין: בשונה משנים קודמות, התקרות בעצם משקפות ביצועים ולכן הם לא יכולים לפרסם את זה ברשומות.
<נועה בן-שבת: על אף האמור בסעיפים 20 ו-21, השרים רשאים לחשב לגבי קופת חולים ובית חולים מסוימים, תוספת ריאלית לתקרות הצריכה הפרטניות ברוטו ונטו, השונה משיעור 3.428 אחוזים לשנת 2014 ומ-1.4 אחוז לשנים 2015 ו-2016, בהתאמה, בהתחשב, בין השאר, בשינוי בשיעור הקפיטציה של קופת החולים, ובמיטות אשפוז נוספות שאושרו לבית החולים על פי כל דין ובעיתוי הקצאתן או הפעלתן, ובלבד שיתקיימו התנאים האלה:
<נועה בן-שבת: לגבי השנים 2015 עד 2016 – היחס בין סך תקרות הצריכה הפרטניות ברוטו ונטו, בהתאמה, לכל אחת מהשנים האמורות, בניכוי שיעור העדכון לכל אחת מהשנים האמורות, לבין סך תקרות הצריכה הפרטניות ברוטו ונטו, בהתאמה, לשנה הקודמת – לא יעלה על 1.4 אחוז.
<נועה בן-שבת: זאת אומרת שבעוד שעד עכשיו הצעת החוק דיברה על כך שכל קופה, יש לה תקרת צריכה פרטנית שמשקפת את הצריכה שלה בעבר ואתה היא מקודמת, כאן בעצם יש אפשרות לתת תוספת נוספת אבל היא כן מביאה בחשבון את כל הנתונים של כל הקופות.
<נועה בן-שבת: אם אחת עולה, משמעות הדבר שקופות אחרות יורדות.
<נועה בן-שבת: בסעיף זה – "תקרת צריכה פרטנית בסיסית ברוטו" – הביצוע במחיר קבוע לשנת 2012 שצרכה כל קופת חולים בכל בית חולים ציבורי כללי בהפחתת ערך השירותים המוחרגים.
<נועה בן-שבת: "תקרת צריכה פרטנית בסיסית נטו" – הסכום המתקבל מסך התשלום שכל קופת חולים שילמה לכל בית חולים בעד רכש שירותים בשנת 2012 בניכוי ערך השירותים המוחרגים, ובניכוי ההפרש בין התשלום ששילמה הקופה בעבור מטופל המיועד להעברה בשנת 2012 לבין התשלום שהיה עליה לשלם אלמלא הוראות סעיפים 14(ד)(3) ו-16(6) לחוק ההתחשבנות, באותה שנה.
<נועה בן-שבת: היו צריכים בדיקות בסיסיות כדי להשוות מצב למצב קודם.
<נועה בן-שבת: 23.
<נועה בן-שבת: תשלום בעד שירותי בריאות
<נועה בן-שבת: אם קופת החולים רכשה שירותים עד לרצפת הצריכה הפרטנית ברוטו – רצפת הצריכה הפרטנית נטו באותה שנה.
<נועה בן-שבת: זה מבטיח הכנסה מינימלית לבתי החולים ועל זה קמה הצעקה של קופות החולים.
<נועה בן-שבת: כאן אנחנו מתחילים לראות את אותו הסדר קפינג שתואר כאן, שמתחיל מ-95 אחוזים.
<נועה בן-שבת: אלה בעצם הפחתות של המחירים מרגע שעוברים סך רכישה מסוים.
<נועה בן-שבת: אנחנו מתחילים לראות את זה בפסקה (2).
<נועה בן-שבת: אם קופת החולים רכשה שירותים מעבר לתקרת הצריכה הפרטנית ברוטו – תקרת הצריכה הפרטנית נטו באותה שנה בתוספת -
<נועה בן-שבת: בעבור שירותים מעבר ל-102 אחוזים מתקרת הצריכה הפרטנית ברוטו ועד ל-112 אחוזים מתקרת הצריכה הפרטנית ברוטו – לא יותר מ-33 אחוזים ממחיר הברוטו של השירותים.
<נועה בן-שבת: לעניין סעיף זה יחושבו השירותים שרכשה קופת חולים בבית חולים ציבורי כללי לפי מחיר ברוטו.
<נועה בן-שבת: 24.
<נועה בן-שבת: מטופל המיועד להעברה דיברנו על כך שיש הסמכה בתקנות.
<נועה בן-שבת: אני מבינה שבעצם לא הגיעו להחלטה מה צריך להיות ההסדר.
<נועה בן-שבת: בינתיים לא הצליחו להגיע להחלטה בנושא הזה.
<נועה בן-שבת: קבעו השרים כי יחול תשלום מוגדל כאמור בסעיף קטן (א), יחולו הוראות אלה:
<נועה בן-שבת: לגבי תקרת צריכה פרטנית נטו לשנת 2014 – הסכום שעל קופת החולים היה לשלם אלמלא הוראות סעיפים 14(ד)(3) ו-16(6) לחוק ההתחשבנות, בשנת 2012 בתוספת ריאלית בשיעור 3.428 אחוזים ובתוספת שיעור העדכון לשנים 2013 ו-2014.
<נועה בן-שבת: אני רוצה להסביר שאם ייקבע בתקנות הוראות לגבי מטופל המיועד להעברה, יצטרכו אז לעשות התאמה של הוצאות הצריכה כדי להחריג בעצם את השירותים הנוגעים למטופל המיועד להעברה וגם ההחרגה תיעשה על בסיס הנתונים ב-2012 ולא על בסיס הנתונים המעודכנים.
<נועה בן-שבת: אני רוצה לציין שלדעתנו צריך היה לקבוע כאן בנושא של המטופל להעברה עוד פרטים לגבי מתי הוא נחשב מיועד להעברה ומה מנגנון הערר כפי שהיה קבוע בהסדר החקיקה הקודם.
<נטע דורפמן-רביב: למעשה יש כאן הסמכה של השרים לקבוע בצו.
<נטע דורפמן-רביב: באותו צו ייקבעו כל המרכיבים.
<נועה בן-שבת: כל המרכיבים, כלומר, כולל השאלה מתי הוא נחשב בכלל מיועד להעברה.
<אסי קליין: כן.
<אסי קליין: זה בעצם מה שנשאר להם כי למעשה איך מפחיתים את כל הסדר ההתחשבנות.
<אסי קליין: והיה והם מחליטים שזה צריך להיות מופרד, זה כבר נמצא היום בחוק, אז מה שנשאר להם להחליט זה החל מאיזה מועד הוא נחשב מטופל מיועד להעברה.
<נועה בן-שבת: השאלה למה זה לא ייקבע בפיקוח פרלמנטרי, באישור הוועדה.
<נועה בן-שבת: תקנות כאלה קובעות גם לנושא מהותי, מתי הוא נחשב מיועד להעברה, איך נעשה מנגנון הערר, אחרי כמה ימים הוא נחשב מיועד להעברה.
<נועה בן-שבת: מדוע שהמנגנון הזה לא ייקבע באישור הוועדה?
<נתן סמוך: כל ההסדר הזה, המקום הפרלמנטרי שלו הוא לא עניין פרטי.
<נועה בן-שבת: כרגע הוא מובא לאישור הכנסת.
<נתן סמוך: אז להיכנס להוראות מינהליות ולהעביר גם אותן או לחקיקה ראשית או לאישור ועדה, זה מופרז ולא מייצג את החלוקה.
<אסי קליין: מה שבעצם ייקבע בצו הוא עניינים מקצועיים.
<אסי קליין: כל מה שמובא, כמו שנתן אמר, שזה גם חריג שזה מובא לוועדת הכספים, ומה שהוועדה מגבה כאן, זה בעצם את הסדר ההתחשבנות ואת הסדר ההתחשבנות שיהיה לבסוף, הוועדה כן מאשרת.
<אסי קליין: בסופו של דבר מה שהם יקבעו בצו, אלה ענייניים מקצועיים שכן ראוי שהשרים יקבעו את זה ללא פיקוח פרלמנטרי.
<אסי קליין: זה כמה ימים הוא מטופל, אחרי כמה ימים ראוי להעביר מטופל כזה למוסד שיקומי?
<משה בר סימנטוב: אלה גם דברים דינמיים.
<אסי קליין: הם גם דברים דינמיים.
<אסי קליין: זה משהו שכן ראוי לקבוע אותו בצו על ידי גורם מקצועי.
<נועה בן-שבת: הם דינמים במגבלה הזאת שהם נקבעים פעם אחת עד 1 לינואר 2014.
<נועה בן-שבת: אם הם לא ייקבעו אחרי המועד הזה, כל הדינמיות הזאת לא תשנה.
<נועה בן-שבת: אתם בעצם מאפשרים כאן להחריג.
<נועה בן-שבת: אתם מביאים את כל הסדרי ההתחשבנות לאישור בשלוש קריאות ובעצם כאן אתם אומרים שאת הנושא הזה, יכול להיות שתוציאו חלק מהסדר ההתחשבנות ותתאמו את זה וזה יהיה בתקנות ולא באישור פרלמנטרי.
<נטע דורפמן-רביב: בחוק הקייפ הקודם נקבע שמטופלים מיועדים להעברה הם לא במסגרת חוק הקייפ.
<נטע דורפמן-רביב: מה שנקבע פה בעצם שכרגע המטופלים האלה הם כן במסגרת חוק הקייפ אבל מאפשרים לשרים, שרי האוצר והבריאות, עד ה-1 בינואר 2014, כלומר, לפני שהחוק נכנס לתוקף, בעצם בדיוק כשהחוק נכנס לתוקף, לחזור לאותו הסדר קודם שהיה בכנסת הקודמת ולהחליט שהם בכלל זאת יוחרגו מהקייפ.
<נטע דורפמן-רביב: מה זה מטופל מיועד להעברה וכולי, יש כאן בכל זאת הגדרה.
<נטע דורפמן-רביב: ההגדרה היא לא הגדרה בלתי ברורה אלא היא די מפורטת.
<נטע דורפמן-רביב: יש כאן הוראות מינהל.
<נטע דורפמן-רביב: היא לא הרבה יותר מקוצרת מההגדרה שהייתה גם בחוק הקודם.
<נועה בן-שבת: שם היה מרכיב של מספר ימים, מספר ימים אחרי שנקבע שהוא מיועד להעברה שאז מתחילה כבר ההתחשבנות.
<נטע דורפמן-רביב: אכן נקבע בחוק הקודם מספר ימים, אבל דווקא העובדה שבחוק הקודם במקרה נתן מספר ימים, לא הופכת את מספר הימים לנושא שבאמת מתאים שהמחוקק ידון בו.
<נטע דורפמן-רביב: זה נושא מקצועי לחלוטין.
<נטע דורפמן-רביב: הדבר העיקרי שנעשה כאן בעצם הוא האפשרות להוציא מחוק הקייפ את המטופלים המיועדים להעברה, כפי שהיה בחוק הקודם.
<נטע דורפמן-רביב: יש זמן מאוד קצוב לשני השרים להחליט לעשות את זה.
<נטע דורפמן-רביב: זאת בעצם ההצעה העיקרית.
<נטע דורפמן-רביב: זה נושא מקצועי טכני לחלוטין ואני לא חושבת שזה מה שמעניין את חברי הכנסת בכל ההסדר בו מדובר.
<נועה בן-שבת: אני רוצה רק לציין שהוראת המינהל היא עצמה אומרת שהיא כפופה להסדר ההתחשבנות.
<נועה בן-שבת: אני חוששת שאם אנחנו רוצים להסתמך רק עליה, אנחנו נמצאים כאן באיזה מעגל לא ברור כי הוראת המינהל מפנה לכללי ההתחשבנות.
<נועה בן-שבת: אם אנחנו לא מתייחסים למספר הימים כאן בחקיקה ראשית אלא קובעים את זה בתקנות, אולי כן ראוי, כפי שהיה בהסדר הקודם.
<נטע דורפמן-רביב: אולי יכול להיות שמשרד הבריאות צריך לבחון את הוראת המינהל ולראות אם יש מקום לתקן אותה לאור התיקון של חוק הקייפ.
<נטע דורפמן-רביב: בכל מקרה, אנחנו מאפשרים את זה עד סוף השנה הזאת.
<נטע דורפמן-רביב: אם יהיה צורך לתקן את הוראת המינהל, תתוקן הוראת המינהל.
<נטע דורפמן-רביב: התיקון הוא לאפשר לשרים לקבוע אם המטופלים יהיו בתו החוק או מחוץ לחוק.
<נטע דורפמן-רביב: הדיפולט כרגע שהחוק קובע שהמטופלים, להבדיל מחוק הקייפ הקודם, הם בתוך החוק, ומאפשרים לשרים להוציא את המטופלים מהחוק.
<נטע דורפמן-רביב: זה התיקון העיקרי.
<נטע דורפמן-רביב: אם יש צורך לעשות תיקונים טכניים בהוראות המינהל, ייעשו התיקונים הטכניים.
<נועה בן-שבת: אדוני, אני מבינה שכרגע אין הצבעות, אבל אני רק מעירה שלדעתנו ראוי שיהיה כאן פיקוח פרלמנטרי, גם על תקנות.
<נטע דורפמן-רביב: האם זה בפנים או בחוץ?
<נועה בן-שבת: אנחנו אומרים מה נמצא, מה השירותים שבתוך הסל.
<נועה בן-שבת: בעבר הנושא של מטופל המיועד להעברה צוין בחוק במפורש שהוא מוחרג.
ניסן סלומינסקי: עכשיו מכניסים אותו פנימה ונותנים להם את הסמכות להוציא אותו.
<נועה בן-שבת: להחריג אבל חלק מהנתונים כמו איך זה נקבע, מתי זה נקבע.
<נתן סמוך: נקודת המוצא של הוועדה היא שבסופו של דבר יחולו כללים שווים על כלל המטופלים.
<נתן סמוך: לזה הוועדה נותנת את ברכתה.
<נתן סמוך: כל דבר אחר הוא לכאורה בגדר שיפור ביחס למצב של טיפול במאושפז המיועד להעברה.
<נתן סמוך: ברגע שהוועדה באה ואמרה שאני יכולה להסכים עם מצב שבו יחולו אותם כללים, לכאורה כל דבר נוסף שהמערכת תקבע שיש בו שיפור ביחס לחולים האלה, לא אמור להיות מנוגד לדעתה של הוועדה.
<נתן סמוך: לכן השאלה של פיקוח פרלמנטרי נראית לי קצת מחוץ לגדר העניין.
ניסן סלומינסקי: אני גם מנסה לחשוב מה הכוונה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מחליטים על זה, זה בסדר באופן כללי, אבל יביאו לנו לכאן כל מיני חריגים ואנחנו נצטרך להחליט אם הם חריגים או לא?
<נועה בן-שבת: בהיבט הרפואי כבר ברור מי הם המטופלים המיועדים להעברה כי הם הוגדרו כאן בהגדרה מבחינת מצבם הרפואי.
<נועה בן-שבת: מבחינת התהליך.
<נועה בן-שבת: אני רוצה להגיד שיש לנושא הזה חשיבות כי למשל מטופל המיועד להעברה, צריך להניח שיש שירותים שיכולים לקלוט אותו מחוץ לבית החולים הציבורי הכללי וזה שיקול שצריך לשקול.
<נתן סמוך: למה זה עניין להליך פרלמנטרי?
<נועה בן-שבת: זה עניין.
<נועה בן-שבת: אתה אומר שאתה רוצה להחריג.
<משה בר סימנטוב: זאת התחשבנות.
<משה בר סימנטוב: זה לא נוגע לחוק.
<נועה בן-שבת: לקבוע מחיר מלא למטופל המיועד להעברה שיחויב במחיר מלא בעוד שאם הוא היה במסגרת הסדר הקייפ, היו משלמים עליו רק נגיד שבעים אחוזים או 33 אחוזים, יש לזה משקל.
<נטע דורפמן-רביב: לעניין הזה אני אבקש לציין שלאורך כל השנים, בכל חקיקות הקייפ, האפשרות להחריג נושאים מהקייפ הייתה בצווים של השרים בלי פיקוח פרלמנטרי.
<נטע דורפמן-רביב: זה נעשה בכל השנים ולא שמענו שהיו על זה תרעומות, על הדברים שנעשו.
<נטע דורפמן-רביב: אלה המשרדים המקצועיים.
<נטע דורפמן-רביב: אלה נושאים מקצועיים שיש בהם גם היבטים כספיים ולכן זה גם שר הבריאות וגם שר האוצר.
<נטע דורפמן-רביב: אנחנו מבקשים שרמת הפיקוח הפרלמנטרית לא תשתנה עכשיו במסגרת החקיקה הזאת.
<נטע דורפמן-רביב: זאת הייתה רמת הפיקוח הפרלמנטרית במשך לפחות העשור האחרון בעניינים הדומים לאלה.
ניסן סלומינסקי: בסדר, נמשיך.
<נועה בן-שבת: 25.
<נועה בן-שבת: התחשבנות בין בית חולים לבין תאגידי בריאות בבית חולים ממשלתי כללי שבו פועל תאגיד בריאות, לא יפחת היקף החשבונות שבעדם משולם סכום מופחת כאמור בסעיף 23(א)(2) ו-(3) שיוחס לתאגיד הבריאות מסכום השווה ל-48.67 אחוזים מכלל החשבונות שבעדם משולם סכום מופחת כאמור.
<נועה בן-שבת: השרים רשאים לקבוע, בצו, ביחס לבית חולים ולתאגיד בריאות הפועל בתחומו, לכל אחת מהשנים 2014 עיד 2016, שיעור אחר מכלל החשבונות שבעדם משולם סכום מופחת כאמור, לאחר שמיעת עמדת בית החולים והתאגיד.
<נועה בן-שבת: 26.
<נועה בן-שבת: הסכמים בין קופות החולים לבתי החולים בדבר שיטת ההתחשבנות ביניהם
<נועה בן-שבת: בית החולים וקופת החולים יתחייבו בהסכם כי בבית החולים יינתנו לחברי הקופה שירותים ברמה נאותה ובאיכות וזמינות כמתחייב מהוראות חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
<נועה בן-שבת: ההסכם יכלול מנגנון לבירור חילוקי דעות בין הצדדים לו ביחס להתחשבנות ביניהם.
<נועה בן-שבת: ההסדר המוצע לא ייצור הפליה מצד בית החולים בין חברים שונים בקופת החולים שעמה נחתם ההסכם או בינם לבין חברים בקופת חולים אחרת.
<נועה בן-שבת: שר הבריאות רשאי, בהתייעצות עם שר האוצר ולאחר ששמע את הצדדים להסכם, לבטל את ההסכם אם ראה שהדבר נחוץ לשם שמירה על בריאות הציבור, והכול מנימוקים שיירשמו.
<נועה בן-שבת: החליט שר הבריאות לבטל את ההסכם כאמור, ימסור לצדדים את החלטתו בצירוף הנימוקים לה.
<נועה בן-שבת: זה הסעיף שבעצם מאפשר לבתי החולים ולקופות לסטות מברירת המחדל שיוצר ההסדר המוצע כאן, למעט לעניין מטופל המיועד להעברה.
<נועה בן-שבת: 27.
<נועה בן-שבת: תחולה על שירותי בריאות
<נועה בן-שבת: שירות הניתן לנפגע, כהגדרתו בחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, התש"ל-1970.
<נועה בן-שבת: שירות הניתן לעובד זר, כמשמעותו בחוק עובדים זרים, התשנ"א-1991, הכלול במסגרת סל השירותים שקבע שר הבריאות לפי החוק האמור, אך למעט שירות הניתן לעובד זר השוהה בישראל לפי אשרה ורישיון לישיבת ארעי (א/1), כאמור בתקנה 6(א) לתקנות הכניסה לישראל, התשל"ד-1974.
<נועה בן-שבת: שירות הניתן למטופל לפי הסכם בין קופת חולים לבין גוף אחר האחראי למתן השירות למטופל, על פי חוק, הסכם או חוזה ביטוח.
<נועה בן-שבת: סימן ב' מסדיר את נושא בריאות הנפש שיידון בשבוע הבא, לגביו יש כללי התחשבנות שונים ולכן הוא מוחרג כאן.
<נועה בן-שבת: משאירים כאן
<נועה בן-שבת: את אותן החרגות שנעשו לפי החוק הקודם ובשנת 2013 הן יישארו בתוקפן.
ניסן סלומינסקי: מה זה פעולות איבה שקראנו בסעיף הקודם?
ניסן סלומינסקי: מה ההגדרה?
<נועה בן-שבת: פעולות איבה, זה לפי חוק נפגעי פעולות איבה.
ניסן סלומינסקי: את זוכרת איך זה מוגדר?
<משה בר סימנטוב: האחריות לשירותי הבריאות, אם אני לא טועה, היא בידי הביטוח הלאומי.
<משה בר סימנטוב: לכן זה לא חל בהסדר הזה.
<משה בר סימנטוב: נתן, אני צודק?
<נתן סמוך: לכן גם אם קופת חולים בעצם רוכשת את השירותים האלה בשם הביטוח הלאומי ---
ניסן סלומינסקי: אני שאלתי לגבי פעולות איבה מה זה.
<משה בר סימנטוב: זה לפי חוק נפגעי פעולות איבה.
<משה בר סימנטוב: טרור.
<נטע דורפמן-רביב: מי שנפגע גם בארץ וגם בחוץ לארץ.
<נועה בן-שבת: שירות נוסף שקבעו השרים בצו בשנים 2014 עד 2016.
<נועה בן-שבת: צו כאמור ייקבע לא יאוחר מיום 1 במרץ בשנה שבה חל יום תחילתו.
<נועה בן-שבת: זאת אפשרות נוספת להחריג שירותים נוספים בצו אבל כאן אנחנו לא קובעים מהותית.
<נועה בן-שבת: קובעים החרגה של השירותים אבל לא קובעים בתקנות תנאים לגבי מהו מטופל המיועד להעברה.
<נועה בן-שבת: אני חושבת שכאן מוצדק שאין פיקוח פרלמנטרי ושם אני חושבת שזה לא מוצדק.
<נתן סמוך: לכאורה אם היינו מחריגים את הקבוצה בכללותה, גם אפשר היה לבוא ולהגיד.
<נתן סמוך: אם היינו מחריגים את הקבוצה בכללותה, לכאורה את אומרת שהכול בסדר, אבל אם אנחנו מחריגים את הקבוצה אבל בתנאים מסוימים, אז כן צריך פיקוח פרלמנטרי.
<נתן סמוך: הדברים לא כל כך מתיישבים.
<נועה בן-שבת: גם בגלל שבחוק הקודם היו לכם עוד הוראות שנעדרות מהחוק הנוכחי.
<נועה בן-שבת: הוראות סימן זה יחולו על שירותים שרכשה קופת חולים בבית חולים ציבורי כללי עד ב' בטבת התשע"ז (31 בדצמבר 2016).
ניסן סלומינסקי: הפסקה קצרה, מתחלפים האנשים, קצת מנקים, מכניסים שתייה וכולי, וממשיכים בנושא הבא.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מחדשים את ישיבת ועדת הכספים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו בעמוד 675.
ראובן ריבלין: סדר הגודל של חוק ההסדרים הוא פשוט לא תקין מבחינה ציבורית.
מיכל בירן: זה פשוט מזעזע.
ניסן סלומינסקי: משה, אתה פותח.
ניסן סלומינסקי: קצת רקע.
<משה אשר: צהרים טובים לכולם.
<משה אשר: קצת רקע על הדברים.
<משה אשר: נאמנות למעשה זה קשר משפטי בין יוצר נאמנות שהוא זה שנותן נכסים או כספים לנאמנות, והכספים האלה מוחזקים על ידי הנאמן, הוא רושם את הכספים האלה לזכותו או תחת רישומים של הנאמן, והנאמן אמור לנהל אותם עבור הנהנים ביום מן הימים.
<משה אשר: קבענו שהנכסים האלה יכולים להצמיח הכנסות ורווחים.
<משה אשר: הוא מנהל אותם למעשה לא עבור עצמו אלא עבור נהנים שבדרך כלל מוגדרים בצורה קונקרטית על ידי היוצר בכתב הנאמנות, בשטר הנאמנות שיוצר את הנאמנות, כאשר הוא יוצר את הנאמנות.
ניסן סלומינסקי: הבנק או הברוקר שלי, הוא נאמן?
<משה אשר: בוא נפריד בין נאמנות שהיא למעשה שלוחו של אדם - זאת פעילות שהיא יותר סוג של שלוח שעושה פעולה עבורך.
<משה אשר: אתה מורה לברוקר והוא מבצע את הפעולה הקונקרטית שאתה הורית לו לבצע – לבין מצב שבו הנאמן מנהל לפי שיקול דעתי את הכספים, את הנכסים וכן הלאה.
ניסן סלומינסקי: היום לכל ברוקר אתה לא אומר.
ניסן סלומינסקי: אתה נותן לו בהתחלה הנחיה עד כמה אחוזים – עשרים אחוזים, חמישים אחוזים – סיכון.
<משה אשר: זה סוג של נאמנות, אלא שאתה גם היוצר וגם הנהנה.
<משה אשר: אם עשית את זה בצורה הזאת, זה למעשה שלך.
<משה אשר: אתה למעשה מעולם לא נפרדת מזה.
<משה אשר: אתה בכל רגע ורגע למעשה אומר לו לעשות כך ולעשות אחרת וכן הלאה.
<משה אשר: הקונסטרוקציה הזאת מוכרת בעולם בצורה יותר משמעותית וסביב הקונספט הזה התפתחה ממש תעשייה שלמה של נאמנים - או טרסטינג בלעז – שלמעשה הם אנשים שמנהלים - אפילו אנשי מקצוע, עורכי דין, רואי חשבון או נאמנים מקצועיים – סכומי עתק בגובה של מיליארדי דולרים עבור משפחות עשירות, עבור יוצרים שהעבירו להם נכסים וכספים, והם מנהלים את זה למעשה עבור הנהנים שקבעו אותם עשירים.
<משה אשר: הדברים האלה, נכון שזאת לא המצאה ישראלית אבל בישראל יש פה ושם שימוש משמעותי בכלים האלה, ככל שמדובר בנאמנויות, בעיקר נאמנויות זרות.
<משה אשר: הנכסים הם בהיקפים אדירים וזה אומר נדל"ן, כספים, חברות, עסקים בהיקפים אדירים והם נמצאים ומנוהלים בקונסטרוקציה הזאת.
מיכל בירן: אם תסתכל בגוגל באתרים של יועצי מס, ממליצים על זה כמקלט מס.
<משה אשר: בדיוק כך.
<משה אשר: הסיבות להקמת הנאמנות הן סיבות מגוונות.
ראובן ריבלין: אני לא בטוח שזה רק מקלט מס.
ראובן ריבלין: זה גם יכול להיות בהחלט כר נרחב.
<משה אשר: הסיבות להקמת הנאמנות או להשתמש בקונסטרוקציה הזאת של הנאמנות הן סיבות מגוונות.
<משה אשר: יש סיבות שהן לא קשורות במס.
<משה אשר: לדוגמה, להעביר עושר מדור לדור, לדאוג לילד קטן, לילד שאולי לא סומכים על שיקול דעתו ואז מעבירים לנאמן שדואג לדברים לטובת הילד.