GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יונתן הלוי: כלומר, בהנחות של 25 אחוזים ממחיר יום אשפוז שבכל זאת היה לו איזה הגיון כלכלי, ישבו כלכלנים של האוצר והבריאות וחישבו כמה צריך לשלם על יום אשפוז ועל פרוצדורה.
<יונתן הלוי: אז בהגיון כלכלי רוצים לרסן ביקושים?
<יונתן הלוי: רוצים לרסן התנהגות?
<יונתן הלוי: מורידים חמישה אחוזים, מורידים שבעה אחוזים, מורידים עשרה אחוזים, אבל אנחנו במצב של סביב 25 אחוזים פחות ממחיר יום אשפוז.
<יונתן הלוי: תקרא לזה הנחת קייפ, תקרא לזה הנחה אחרת.
<יונתן הלוי: 2012, 2013.
<יונתן הלוי: אלי, אתה יודע שחוק ההסדרים במתכונתו הנוכחי נמצא כבר בפייפ ליין, כמעט מתחילת השנה.
<יונתן הלוי: אתה יודע שאתם משנים התנהגות מתחילת השנה.
<יונתן הלוי: לכן לא יעלה על הדעת לקחת את ינואר-יוני 2013 כי שינוי ההתנהגות לא יתחיל מההחלטה שתתקבל כאן היום אלא הוא התחיל כבר מינואר-פברואר.
<יונתן הלוי: לכן 2012 כשנת בסיס נראית הגיונית ביותר.
<אליהו דפס: מה זה שינויי התנהגות?
<אליהו דפס: ירדה פעילות של כללית בשערי צדק?
<אליהו דפס: תענה בבקשה.
<יונתן הלוי: לא ירדה כי זה בית חולים אטרקטיבי ביותר.
<אליהו דפס: אז איזה שינוי התנהגות?
ניסן סלומינסקי: לא, רבותיי, לא.
<יונתן הלוי: אני מוכרח לענות.
<יונתן הלוי: היא ירדה בארץ כולה.
<אליהו דפס: עזוב את הארץ.
<אליהו דפס: אתה מייצג את שערי צדק.
<יונתן הלוי: שערי צדק הוא בית חולים מאוד אטרקטיבי.
<יונתן הלוי: אתם לא יכולים לעמוד בפניו.
<אליהו דפס: אז על איזה שינוי התנהגות אתה מדבר?
<יונתן הלוי: אני מדבר על שינוי התנהגות לאומית.
<אליהו דפס: אתה מייצג כאן בתי חולים.
<יונתן הלוי: אני לא.
<יונתן הלוי: אני מייצג את מערכת הבריאות בארץ שלגביה אני מסכים אתך שהשמיכה היא קצרה מדיי.
<יונתן הלוי: זה מה שניסיתי להראות במודל הירושלמי.
ניסן סלומינסקי: לרגע היה נדמה לי שהתחלפו התפקידים, אתם חברי הכנסת ואנחנו המנהלים.
ניסן סלומינסקי: סיימת, יהונתן?
<יונתן הלוי: כן.
ניסן סלומינסקי: קופת חולים מכבי.
<ציון אוליאל: אני לא אחזור על מה שאמר קודמי כי אנחנו באותו הצד.
<ציון אוליאל: אם אתם רוצים הסכמה סביב השולחן הזה, קופות-בתי חולים, כולם יסכימו שחסרים תקציבים במערכת.
<ציון אוליאל: יעידו על כך בתי החולים וקופות החולים ויעיד על כך הרב ליצמן.
<ציון אוליאל: חסרים כספים.
<ציון אוליאל: כל הקופות בלי תזרים זה או אחר, יש נקודת זמן שנפסיק לשלם לבתי החולים.
<ציון אוליאל: דברים שאלי לא הזכיר.
<ציון אוליאל: יום האשפוז.
<ציון אוליאל: היה בג"ץ, ציפינו לאיזו בשורה שתגיע מהאוצר והבריאות, אבל מה קיבלנו כבשורה?
<ציון אוליאל: יום אשפוז סביב שישה אחוזים, יוקר הבריאות שלושה אחוזים, כל הקופות 400 מיליון שקלים.
<ציון אוליאל: באותו יום אשפוז, הפרמטרים הם ללא בסיס כלכלי, ללא טכנולוגיות, ארבעים מיליון.
<ציון אוליאל: למה ארבעים ולא שישים?
<ציון אוליאל: למה לא עשר?
<ציון אוליאל: מה זה משנה, הקופות ישלמו ולא ידוע מאיפה.
<ציון אוליאל: מחירי משרד הבריאות שיהונתן הזכיר.
<ציון אוליאל: המחיר של משרד הבריאות בחלקו הגדול לא ריאלי.
<ציון אוליאל: אני הגעתי לקופת חולים מבית חולים.
<ציון אוליאל: אם היום לבדיקות מעבדה מחירי משרד הבריאות הם פי עשרה מהעלות האמיתית בקופה, אנחנו חייבים לקנות באותם בתי חולים כי אי אפשר להגיד לחולה אונקולוגי שיעשה את הבדיקה בקופה ולטרטר אותו או לך תעשה צילומי רנטגן ותבוא עם הבדיקות.
<יונתן הלוי: נעשו דברים בתת תקצוב.
<ציון אוליאל: מחירון משרד הבריאות לא ריאלי.
<ציון אוליאל: דפס הגיש הצעה יותר חכמה והיא בוא נוריד מחירונים, נוריד מחירים ואז ההנחות יהיו הרבה יותר קטנים והמערכת תהיה יציבה.
<ציון אוליאל: משרד הבריאות התנגד, האוצר קצת תמך.
<ציון אוליאל: מעבר לגזרות שאלי הזכיר, בחוק ההסדרים גם הקטינו את התמיכות בקופות.
<ציון אוליאל: זה נראה כאילו משרד האוצר ומשרד הבריאות עשו דיל ובואו נשים את הקופות באמצע ונקריב אותן.
<ציון אוליאל: יום אשפוז עולה שישה אחוזים ויוקר הבריאות שלושה אחוזים.
יעקב ליצמן: כמה זה מוסיף לך?
<ציון אוליאל: לכל הקופות 400 מיליון שקלים בבסיס.
<ציון אוליאל: זה הגירעון.
<ציון אוליאל: המצחיק הוא שבאותו יום אשפוז אנחנו לא צריכים לשלם היום ---
ראובן ריבלין: 400 מיליון?
<ציון אוליאל: 400 מיליון שקלים בבסיס לכל הקופות.
<ציון אוליאל: למכבי זה יעלה מאה מיליון שקלים וזה בבסיס.
<ציון אוליאל: תבינו, זה לא חד פעמי.
ראובן ריבלין: לכל הקופות 400 מיליון.
<ציון אוליאל: לכל הקופות 400 מיליון וזה בבסיס.
<ציון אוליאל: חשוב להבין שזה בבסיס.
<ציון אוליאל: זה לא חד פעמי.
<ציון אוליאל: ביום האשפוז קורה משהו מצחיק.
<ציון אוליאל: אנחנו לא נשלם היום באותם רכיבים את תוספת הביטוח הלאומי ותוספת הפנסיה שגם עוברת לקרנות מחקר של בתי החולים שמבחינת הסכמי שכר לא מפוקחים.
<ציון אוליאל: זאת אומרת, יבוא מחר בבוקר בית חולים איקס, תהיה תוספת שכר, זאת תיירות מרפא, לעובדים זאת תיירות מרפא של מאה אחוזים ואוטומטית זה ייכנס לשכר של יום האשפוז שהקופות ישלמו.
<ציון אוליאל: זאת הנוסחה החדשה.
<ציון אוליאל: הנוסחה החדשה הזאת התקבלה בהתנגדות הקופות ונעשתה ללא תיאום עם הקופות.
<ציון אוליאל: הקופות התנגדו לכך אבל התעלמו מאתנו.
יעקב ליצמן: ישבתם עם השרה?
<ציון אוליאל: הזמינו אותנו?
<ציון אוליאל: קיבלנו נוסחה חתומה משר הבריאות.
ראובן ריבלין: אני לא נכנס לפרטים אלא אני רוצה לדעת.
ראובן ריבלין: אתה באמת בקי.
ראובן ריבלין: תסבירו לנו מתוך הנחה שאנחנו כוועדה לא יכולים לשנות את מסגרת הזאת.
ראובן ריבלין: איך פותרים את הבעיה במסגרת התקציב שאנחנו אישרנו בקריאה ראשונה?
<ציון אוליאל: אתה יכול לקבל החלטה שאותם 900 מיליון שקלים שנכנסים לסל הבריאות להוספת שירותים, לא להוסיף שנה מסוימת לסל הבריאות שירותים ולהגיד בוא נגדיל את תקציב קופות חולים באותם 300 מיליון.
יעקב ליצמן: אני אתן לך תשובה.
יעקב ליצמן: אפשר לקחת תוספת של שלושה מיליארד שקלים תוספת למערכת הבריאות ולשנות את החלוקה.
<ציון אוליאל: לגבי רצפות.
<ציון אוליאל: אי אפשר להגיד שהתכנית של האוצר והבריאות לגבי הקייפ היא שלילית.
<ציון אוליאל: יש בה יתרונות.
<ציון אוליאל: אני הייתי בזמנו בשיבא והיו מלחמות בין כללית לבין שיבא, הייתי בשיבא כשהיו מלחמות בין מכבי לשיבא, וכשיש מלחמות בין הקופות לבתי חולים, מי שסובל אלה הם החולים.
<ציון אוליאל: חשוב שנבין את זה.
<ציון אוליאל: זאת אומרת, התכנית של האוצר והבריאות בנושא הזה עושה שכל.
<ציון אוליאל: הבעיה שלנו היא שהגידול של שני אחוזים, 1.4 ו-1.4, הוא לא סביר.
<ציון אוליאל: אין לנו את המקורות.
<ציון אוליאל: פשוט, אין לנו את המקורות.
<ציון אוליאל: תבינו את זה.
<ציון אוליאל: היינו רוצים שהגידול יהיה לכל שנה 0.8, 0.9, 0.8.
<ציון אוליאל: בתי חולים היום מקבלים תרומות, מפתחים את המיטות ללא אישורים וללא רישיונות, בונים מיטות בכמויות, כן צריך או לא צריך, ואין להם שום תכנית.
<ציון אוליאל: איך אמר לי רוני?
<ציון אוליאל: זה נוגד את פקודת בריאות העם.
<ציון אוליאל: אז תעצור אותם.
<ציון אוליאל: הוא לא ענה לי כי לא הייתה לו תשובה.
<ציון אוליאל: אז למה בית החולים מוסיף מיטות?
<ציון אוליאל: הדסה מקבלת תרומה מעופר שתורם לאיכילוב וקם מגדל.
<ציון אוליאל: עוד מאתיים מיטות.
<ציון אוליאל: מישהו סגר את המיטות האחרות?
<ציון אוליאל: מה פתאום?
<ציון אוליאל: מיטות ממלאים, לא יעזור.
<ציון אוליאל: מי משלם?
<ציון אוליאל: הקופות.
<ציון אוליאל: מה קורה אחר כך?
<ציון אוליאל: ההנחות גדלות.
<ציון אוליאל: אל תוסיפו מיטות בלי רישיונות.
<ציון אוליאל: אלא הצדקה לשלוש מחלקות ניתוחי לב ילדים בשיבא, שניידר ובוולפסון.
<נועה פרסטר: אין ניתוחי לב ילדים בשיבא.
<ציון אוליאל: אין הצדקה לשלוש מחלקות.
<ציון אוליאל: אם היה תכנון, לא היה צריך.
<ציון אוליאל: אין הצדקה ליחידה כירורגית באסף הרופא אבל אף אחד לא עושה תכנון לאומי ברמת הבריאות.
<ציון אוליאל: אין תכנון.
<ציון אוליאל: אין הצדקה לבית חולים פלימן שמחיר יום אשפוז שלו הוא 1,300 שקלים כשיש לידו בית חולים ב-700 שקלים באיכות לא פחות טובה.
<ציון אוליאל: תבינו, אין ניהול של מערכת הבריאות.
<ציון אוליאל: אין שום תכנון וזאת הבעיה של המערכת.
<ציון אוליאל: קח את פלימן, שים לו מיטות אצל שמעון ברמב"ם ותחסוך את כל התקורות אבל כל זה לא קורה.
<ציון אוליאל: בסוף מה עושים?
<ציון אוליאל: לוקחים את אותה שמיכה ומושכים ואז לנו אין כסף ולבתי החולים אין כסף.
<ציון אוליאל: אביגדור צודק בדבר אחד.
<ציון אוליאל: בית חולים לא יכול לחיות בהנחות של 35 אחוזים.
<ציון אוליאל: הוא לא יכול לחיות כך.
<ציון אוליאל: יכול להיות שבתכנית הזאת יש לתת פחות לבית חולים איכילוב או לרמב"ם או לבית חולים אחר ויותר להדסה.
ראובן ריבלין: הדסה ושערי צדק.
<ציון אוליאל: מצבו של שערי צדק היום יותר טוב מאשר של הדסה.
<ציון אוליאל: כנראה שהוא נוהל הרבה יותר נכון בשנים האחרונות.
<ציון אוליאל: תודה רבה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לדעת אם יש כאן עוד בתי חולים כי ברישום שלנו יש רק שני בתי חולים בירושלים וזהו, והם דיברו.
<נועה פרסטר: לא, יש עוד.
ניסן סלומינסקי: חבל שלא נרשמו.
<נועה פרסטר: שיבא, איכילוב, רמב"ם.
ניסן סלומינסקי: לראשונים נתנו לדבר יותר אבל הבאים ידברו ממש קצר, לא יותר משלוש דקות כי כבר אין צורך לחזור על הדברים.
ניסן סלומינסקי: בית חולים שיבא ידבר ראשון.
ניסן סלומינסקי: תגידי שם ותפקיד ואני מתחיל את שלוש הדקות.
<נועה פרסטר: נועה פרסטר, שיבא.
<נועה פרסטר: אנחנו התנגדנו להצעה הזו שמוצגת כאן, כל בתי החולים, כי ההצעה הזאת בעצם מרעה בצורה משמעותית את מצבנו או את המצב שיכול היה להיות לנו כפי שהיינו רוצים שהוא יהיה.
<נועה פרסטר: קיבוע הנחות לקופות בגובה של בין 20 ל-35 אחוזי הנחה שיש בשיבא לקופות שונות – זאת לא הנחה זהה – זה משהו שכרגע אי אפשר לשנות אותו.
<נועה פרסטר: אנחנו נצטרך לתת את ההנחות האלה ובנוסף לזה לתת הנחה נוספת כי הקופה תהיה חייבת לרכוש רק 95 אחוזים מ-2012.
<נועה פרסטר: זה לא שההצעה הזאת מיטיבה אתנו כמו שניסו להציג כאן אלא שההצעה הזאת גורמת לנו להגדלת הגירעונות ולבעיות כמובן בתקציבי ההוצאות שלנו כי אנחנו לא הולכים עם ההכנסות לשום מקום אחר חוץ מאשר לטפל בתקציבי ההוצאות.
<נועה פרסטר: גם לנו יש הוצאות חריגות השנה שלא מתוקצבות, אם אלה הוצאות חשמל, אם אלה הוצאות של עובדי קבלן, כמובן השכר שלא פוצה במלואו ולכן המצב של בתי החולים הוא לא כזה שהם יכולים רק לחכות שישפכו עליהם כסף כי המצב הרבה יותר גרוע.
<נועה פרסטר: מה שצריך עוד לזכור ולא נאמר זה שלקופות יש שוט נוסף על בתי החולים וזה דבר שנקרא הסדרי הבחירה.
<נועה פרסטר: צריך לזכור שלא משנה איזה קייפ ואיזה הנחות ואיזה הסכמים, לקופות יש הסדרי בחירה.
<נועה פרסטר: שם הם קובעים באישור משרד הבריאות מי יכול ללכת לאיזה בית חולים.
<נועה פרסטר: קופת חולים כללית מפנה את רוב הלקוחות לבתי החולים שלה.
<נועה פרסטר: אם תפתחו את הסדרי הבחירה של הכללית, תגלו למשל שלבית חולים שיבא מותר להגיע אך ורק מרמת גן, גבעתיים, סביון ואור יהודה.
<נועה פרסטר: זהו.
<נועה פרסטר: למעשה הכוח שלכאורה יש לבתי החולים להגדיל פעילות, לא נמצא בידי בתי החולים.
<נועה פרסטר: צריך לזכור את זה.
<נועה פרסטר: יש לי כאן ערמה של פניות ציבור שכל היום אנחנו עוסקים עם ציבור שמתלונן על כך שהקופות לא נותנות טופסי 17 להגיע לשום דבר.
<נועה פרסטר: כל דבר זה מלחמה וזה קרב.
<נועה פרסטר: מי שנלחם, זה אנחנו כי הרופאים שלנו אכפת להם, כי לנו אכפת.
<נועה פרסטר: חצי מהמשרה שלי עוסקת בפניות הציבור.
<נועה פרסטר: כל היום לנסות לעזור ללקוחות שרוצים להגיע לשיבא ולא נותנים להם מכל מיני קופות.
<נועה פרסטר: אני רוצה לומר שמבחינתנו מה שהוצג כאן, זה הרע במיעוטו, בוודאי שאי אפשר ללכת לשנת 2013 כי כבר אנחנו חווים שינוי התנהגות של הקופות בצורה משמעותית ביותר, במאות מיליונים של הסטות מבתי החולים.
<נועה פרסטר: כלומר, בשנת 2013 הציבור במדינת ישראל נמצא במצב הרבה יותר קשה ממה שהיה אי פעם וזה קורה בגלל החוק הזה.
<יורם פרדינרו: יורם פרדינרו, מאוחדת.
<יורם פרדינרו: אני מצטרף לדברים שהשמיעו כאן חבריי מהקופות האחרות.
<יורם פרדינרו: אני רוצה להתייחס לנקודה מאוד מאוד ספציפית כי נאמרים כאן דברים רבים.
<יורם פרדינרו: הנושא של מינימום רכש בבתי חולים.
<יורם פרדינרו: חשוב מאוד שנבין שמדובר כאן על מחויבות הקופות לשלם 95 אחוזים בכל מקרה, גם אם הן רוצות להעביר פעילויות לקהילה ולפתח שירותים בקהילה.
<יורם פרדינרו: הן תידרשנה לשלם את אותם 95 אחוזים.
<יורם פרדינרו: הדבר הזה מדכא כל מוטיבציה לפתח שירותים בקהילה, לפעול למען אותם חולים, לתת להם שירותים אצל הרופאים הראשוניים, רופאים מקצועיים וכך הלאה.
<יורם פרדינרו: הדבר הזה אומר מבחינתנו שצריך לייצר פתרון אחר.
<יורם פרדינרו: גם בשנים 2011-2013 היה מנגנון של מינימום 95 אחוזים, אבל היה בו איזשהו סוג של גמישות, כך שאם הצלחת להוציא שירותים לקהילה ולייצר פתרונות בקהילה, שילמת 95 אחוזים מאותו סכום של שנה קודמת.
<יורם פרדינרו: השנה אומרים שגם אם תתייעל, גם אם תפתח שירותים בקהילה, תהיה מחויב בכל מקרה לשלם את אותם 95 אחוזים.
<יורם פרדינרו: אנחנו מבקשים את הדבר הפעוט הזה לתקן ולהחיל את אותו מנגנון שהיה בהקשר הה בשנים 2011-2013.
<יורם פרדינרו: דובר כאן על נושא של כוחן של קופות החולים מול בתי החולים.
<יורם פרדינרו: צריך להבין שבקהילה יש המון שירותים שמקבילים לשירותים שניתנים בבתי החולים.
<יורם פרדינרו: הקהילה מציעה שירותים במחירים בסדרי גודל של שישים אחוזים, חמישים אחוזים, מהמחירים שמוצעים לנו בבתי החולים.
<יורם פרדינרו: אני מדבר על פעולות שהן פעולות אמבולטוריות, פעולות קהילתיות ואין שום בעיה לקבל אותם במחירים פנטסטיים.
<יורם פרדינרו: אם אנחנו לא יכולים לרכוש את הפעולות האלה בקהילה אלא חייבים לשלם בבתי החולים, חייבים לאפשר לנו מגנון שנותן לנו פתרון לעניין הזה של ה-95 אחוזים.
ניסן סלומינסקי: בית חולים רמב"ם.
<שמעון רייסנר: שמעון רייסנר, אני סגן מנהל רמב"ם ומייצג את בתי החולים הממשלתיים.
<שמעון רייסנר: הכנתי גרפים, טבלאות ומספרים אבל אני אדלג על זה.
<שמעון רייסנר: אני רוצה לתאר איך נראה בית חולים ממשלתי עני.
<שמעון רייסנר: אמר הרב ליצמן שאנחנו באים לממשלה לקבל כסף, זה נכון אבל שזה במצב שבית החולים נראה כבר לגמרי אחרת.
<שמעון רייסנר: איך החולה רואה את זה.
יעקב ליצמן: נכון שמוציאים לכם את הנשמה.
<שמעון רייסנר: לא רק את הנשמה, גם דברים אחרים.
<שמעון רייסנר: איך רואה את זה החולה כשהוא מגיע לבית חולים כזה.
<שמעון רייסנר: דרך אגב, רמב"ם הוא בית חולים יחסית מסודר.
<שמעון רייסנר: אנחנו לא משלמים לא ארנונה, לא חשמל ולא מים.
<שמעון רייסנר: אנחנו חייבים לספקים במשך חודשים.
<שמעון רייסנר: דברים שעולים הרבה כסף מבחינת החולה מתכלים ואנחנו לא יכולים לעשות.
<שמעון רייסנר: אנחנו דוחים חולים כי אנחנו לא יכולים לעשות זאת.
<שמעון רייסנר: זאת אומרת, זה שיש חוסר כסף, שהממשלה נותנת כסף, זה לא נכון, החולה סובל מזה שאין כסף בבתי החולים.
<שמעון רייסנר: בואו ניקח את החוק כמו שהוא מוצע כרגע.
<שמעון רייסנר: חמישה אחוזים רצפה, כל אחוז הוא מאה מיליון שקלים.
<שמעון רייסנר: הסטה של חמישה אחוזים, זה חצי מיליארד שקלים.
<שמעון רייסנר: זה נעלם מהאוצר.
<שמעון רייסנר: האלפא, דרך אגב, שמופיעה בדוחות שלכם, היא נמוכה ביותר.
<שמעון רייסנר: המשפט הזה שחוזר ב-1997, בכל חוק הסדרים, כבר מזמן לא נכון.
<שמעון רייסנר: הקופות שולטות לחלוטין על ההפניות.
<שמעון רייסנר: המשפט הזה פשוט מקומם וצריך להוציא אותו מחוק ההסדרים.
<שמעון רייסנר: מה קורה מבחינת החולים.
<שמעון רייסנר: החולה מגיע והקופות שולטות יפה בחולים שלהן.
<שמעון רייסנר: את כל הזקנים שולחים וחדר מיון שלנו נסתם כל יום שני וחמישי.
<שמעון רייסנר: גם של בית חולים כרמל, דרך אגב.
<שמעון רייסנר: חבל שלא נמצא כאן מנהל בית החולים כרמל או בית חולים אחר שיספר מה קורה.
<שמעון רייסנר: אנחנו סוגרים את המיון שלנו כל יום שני וחמישי כי בית החולים מפוצץ.
<שמעון רייסנר: אין מקום בפנימיות, אין טיפול נמרץ, אין מקום לזוז.
<שמעון רייסנר: הקופות לוקחות ועושות מה שנקרא דליפת שמנת.
<שמעון רייסנר: את החולים שהן רוצות, הן מסיטות או לבתי חולים שלהן או חלק מהם פונים לרפואה פרטית וזאת הסיבה שמבחינתנו הפעילות שלנו יורדת.
<שמעון רייסנר: הפנימיות מפוצצות, המיטות מתמלאות מיד על ידי חולים פנימיים קשים מאוד.
<שמעון רייסנר: מה שקורה זה שנוצרים תורים.
<שמעון רייסנר: אני לא יודע אם אתם מודעים לכמות התורים שיש במערכת.
<שמעון רייסנר: אדם רגיל שאין לו כסף ללכת לרפואה פרטית, אני לא יודע אם אתם יודעים כמה זמן הוא יחכה לניתוח הרנייה, לניתוח עיניים, לניתוח אף אוזן גרון או ניתוח אחר שהוא לא דחוף.
<שמעון רייסנר: חולים אונקולוגיים מטופלים כי הם מקבלים עדיפות.
<שמעון רייסנר: הרב ליצמן, האלפא בפעם הקודמת, הממוצע היה 37.5 ועכשיו זה 33 בפעילות.
<שמעון רייסנר: כל אחוז אחד הוא מאה מיליון שקלים.
<שמעון רייסנר: זה פשוט לא נכון.
<שמעון רייסנר: אני בא לממשלה, בא לרוני ורוני כותב לי שק.
<שמעון רייסנר: זה לא נכון.
יעקב ליצמן: תביא כסף מהבית.
<שמעון רייסנר: אני מתחבר למה שאמר מר דפס.
<שמעון רייסנר: אני לא אומר שהקופות במצב טוב.
<שמעון רייסנר: הקופות במצב רע מאוד, אבל מבחינתנו מה שירגיש האזרח, הוא ירגיש בירידה קשה ביותר באיכות הטיפול שהוא יקבל בכל המערכת.
<שמעון רייסנר: מצב בתי החולים של הכללית הוא לא יותר טוב.
<שמעון רייסנר: אנחנו יושבים ומדברים.
<שמעון רייסנר: לכן הפתרון היחיד שיש הוא להסיט מקורות.
<שמעון רייסנר: החוק הזה מבחינתנו הוא אסון.
<שמעון רייסנר: החוק יאפשר לגמור לדעתי את השנה עם יותר ממיליארד שקלים.
<שמעון רייסנר: 700 מיליון שקלים, עד כמה שאני יודע, הייתה השנה הזאת.
<שמעון רייסנר: אנחנו נגמור את השנה הבאה עם יותר ממיליארד ובעוד שנתיים הסכום יהיה 1.4 מיליארד.
<שמעון רייסנר: חישבנו.
<שמעון רייסנר: זאת סימולציה קלה מאוד.
<שמעון רייסנר: יש עוד בעיה אחת.
<שמעון רייסנר: זאת התחלה.
<שמעון רייסנר: על זה מתחיל המשא ומתן.
<שמעון רייסנר: לקחו את ההנחות הגדולות ב-2012 וכאן מתחיל משא ומתן.
<שמעון רייסנר: זאת ההתחלה ולא הסוף.
<שמעון רייסנר: מצבנו רע מאוד.
ניסן סלומינסקי: לאומית ואחר כך איכילוב.
<חיים פרננדס: סמנכ"ל כספים של לאומית שירותי בריאות.
<חיים פרננדס: הייתי רוצה לגעת בשלוש נקודות בצורה תמציתית.
יעקב ליצמן: פרננדס היה פעם באוצר.
<חיים פרננדס: נקודה ראשונה.
<חיים פרננדס: יש איזשהו דגל שהמערכת מרימה בשנים האחרונות שנקרא חיזוק הרפואה בקהילה.
<חיים פרננדס: כולם מאמינים בו, גם במשרד הבריאות וגם במשרד האוצר.
<חיים פרננדס: מדברים על זה הרבה ודוחפים את הקופות לעשות את הדבר הזה.
<חיים פרננדס: ההצעה שנמצאת כאן כרגע היא תשים ברקס מאוד מאוד חזק במוטיבציה הכלכלית והרפואית על כל היבטיה, ביכולת ובמוטיבציה, כמו שאמרתי, של קופה לעשות יותר בקהילה.
<חיים פרננדס: הסיבה היא שבמנותק מהיכולת שלך לפתח שירותים בקהילה, אתה תיפרד מאותו סכום בהתחשבנות מול מערכת בתי החולים, כלומר, 95 אחוזים שהוזכרו כאן קודם, וזה פעם אחת.
<חיים פרננדס: פעם שנייה, יש כאן הרעה ביחס למודל הקודם כי בעבר הרצפה הייתה תשעים אחוזים וגם אז לא היה קנס מלא.
<חיים פרננדס: כלומר, כרגע החוק שמונח כאן נותן איתות מאוד חזק לקופות ללכת לכיוון בתי חולים ולא לפתח שירותים בקהילה.
<חיים פרננדס: הנקודה הראשונה אליה התייחס מנכ"ל הכללית.
<חיים פרננדס: הקביעה של שני אחוזים עליה דיברו.
<חיים פרננדס: אני הייתי שמח לראות נתונים של משרד הבריאות ומשרד האוצר ברמה המערכתית, שיציגו האם באמת יש גידול במעבר מ-2012 ל-2013 בבתי החולים כי שני האחוזים האלה, ככל שאני מבין, משקפים איזשהו פרוקסי, איזשהו ציטוט למה שקורה במערכת.
<חיים פרננדס: אני יכול להגיד לכם שלאומית קטנה במעבר מ-2012 ל-2013 במערכת בתי החולים, גם בברוטו וגם בנטו.
<חיים פרננדס: לא שגדלנו בפחות משני אחוזים אלא קטנו, יש לנו ירידה במעבר מ-2012 ל-2013.
<חיים פרננדס: אנחנו עושים את זה עם הרבה מאוד מאמץ.
<חיים פרננדס: הרבה מאוד שירותים אנחנו מפתחים בקהילה, ואז בא המחוקק ואומר שמה שאתם עושים, מחזקים שירות בקהילה ופחות מבוטחים בבתי חולים ללא צורך, זיהום, מחלות וכל מה שקשור בכניסה לבתי החולים ללא צורך – ואני מדגיש – המאמץ הזה הוא מיותר.
<חיים פרננדס: אנחנו מקדמים לכם את הרכש בשני אחוזים, ריגרדלס למה שקורה.
<חיים פרננדס: לכן נבקש שבסעיף 20 לחוק, עת תגיע ההקראה, במקום שני אחוזים, יהיה קבוע שכל קופה, יהיה לה גידול ביחס למה שקורה לה ב-12 החודשים האחרונים.
<חיים פרננדס: אגב, את המודל הזה – לפחות אני יכול להגיד על לאומית – לא היה ידוע לנו שזה המודל עד לפני חודש וחצי-חודשיים, כשזה עבר בהחלטת ממשלה.
<חיים פרננדס: אני לא יודע מי ידע על המודל הזה קודם לכן.
<חיים פרננדס: הערה שלישית ואחרונה.
<חיים פרננדס: קידום של 1.4 אחוז בין השנים, אנחנו מבקשים שמעבר לקידום של ה-1.4 אחוז יהיה ביטוי לחלקה של קופה בקפיטציה.
<חיים פרננדס: אנחנו מתעלמים כאן מקופות קטנות שיכולות גם לקטון בקפיטציה.
<חיים פרננדס: זה היה בעבר, זה לא מנוסח כרגע בצורה מספיק טובה וצריך לתת לזה ביטוי.
<חיים פרננדס: בדיוק שצד ההכנסות בקופות חולים נותן ביטוי לקפיטציה, גם צד ההוצאות צריך לקחת בחשבון את מנגנון הקפיטציה.
ניסן סלומינסקי: אחרון הדוברים מטעם הקופות ובתי החולים זה איכילוב.
<אילן סופר: שלום לכולם.
<אילן סופר: שמי אילן סופר.
<אילן סופר: אני סמנכ"ל לכלכלה רפואית במרכז הרפואי תל אביב, איכילוב.
<אילן סופר: אני אתייחס בקצרה ואני אנסה לעזור לכם בקטע הזה.
<אילן סופר: כפי שעלה כאן, אתם רואים שהדיון הוא באמת יותר עמוק והוא יותר מורכב.
<אילן סופר: את מצב מערכת הבריאות, בטח לא במסגרת הדיון על מודל ההתחשבנות, אפשר לפתור אותה.
<אילן סופר: חסר כסף.
<אילן סופר: אם חסר כסף בקופות, בטח הכסף הזה לא יכול לבוא מתקציבי בתי החולים כי חסר כסף במערכת רבתי.
<אילן סופר: יחד עם זאת, המודל שהציג כאן משה בר סימנטוב מהאוצר, בעצם מה הוא אומר?
<אילן סופר: הוא לוקח את ביצועי 2012 של כל מערכת הבריאות, הוא משקף את ההסכמים שהיו ברמת כלל בתי החולים וקופות החולים והוא עושה על זה שינוי בשוליים יחסית להסכם הקודם, משנה קצת את האלפות או שם מקדם דמוגרפי שמייצג את הגידול של האוכלוסייה.
<אילן סופר: בעצם מה הוא אומר?
<אילן סופר: הוא אומר שמה שהיה הוא שיהיה, בגדול.
<אילן סופר: הנחת העבודה היא שאין כסף חדש במערכת.
<אילן סופר: כנראה שאין ברירה וזה מה שצריך לעשות.
<אילן סופר: זה הרע במיעוטו לכולם, גם לקופות החולים וגם לבתי החולים.
<אילן סופר: זה מנציח מצב של הנחות מאוד גבוהות במערכת, זה מנציח את המצב של המחסור, אבל עוד פעם אני אומר, אם הנחת העבודה היא שלא נכנס כסף חדש למערכת, זה כנראה הדבר שאפשר לעשות אותו בעת הזאת אבל זה כן מחייב את הפורום הנכבד הזה להסתכל על מערכת הבריאות ועל הבעיות שלה בהמשך הדרך ולראות איך עושים שם מעשה ומשפרים את המצב.
<יונתן הלוי: תפרט כמה מענק איזון קיבלת.
<אילן סופר: אפילו לא שקל אחד.
ניסן סלומינסקי: עכשיו אני פונה לחבריי חברי הכנסת.
גילה גמליאל: אני רוצה קודם לשמוע את התגובות.
ניסן סלומינסקי: אתם רוצים שנדבר עכשיו או שאתם רוצים שקודם נשמע את התגובות ממשה ורוני?
<מידד גיסין: אני מבקש לשמוע את החולים.
<מידד גיסין: שתי מלים.
ניסן סלומינסקי: בסדר, אני אתן גם לך.
<רוני גמזו: אמרתי לפני כן מה מהות ההסדר, מה המהות העיקרית שלו ואתם רואים כאן את המהות.
<רוני גמזו: המהות היא לשמור על האיזון.
<רוני גמזו: יש אולי מצב בלתי נסבל של חוסר מקורות.
<רוני גמזו: דיבר הרב ליצמן עלה כסף החדש.
<רוני גמזו: חוק הקייפ אף פעם לא הביא אתו כסף חדש.
<רוני גמזו: זה החוק.
<רוני גמזו: הוא אומר שלאחר שקבענו את התקציב, לאחר שקבענו את הסל, דרך קידומו של הסל, איך עכשיו מתחשבנים בתוך המערכת.
<רוני גמזו: חוק הקייפ, מטרתו למנוע את הכשלים בתוך מערכת הבריאות.
<רוני גמזו: זאת מטרתו.
<רוני גמזו: הוא לא חוק שמביא כסף.
<רוני גמזו: אתה לא יכול להביא דרכו כסף ואף פעם זה לא היה.
יעקב ליצמן: בתקופתי אתה צעקת על בסי כל הזמן שצריך להביא כסף חדש.
<רוני גמזו: הצעקות עזרו?
יעקב ליצמן: מה עזרו?
יעקב ליצמן: איפה הכסף?
<רוני גמזו: משרדי הבריאות והאוצר, בהסכם התלת שנתי החדש, יחד עם שינוי מדד יוקר הבריאות, כן הקשבנו לבג"ץ וכן ראינו את מצב הקופות.
<רוני גמזו: אני מזכיר לכולם שהעלאת המקדם הדמוגרפי מ-1.2 ל-1.555-1.6, מביא אותו קרוב ל-800 מיליון.
<רוני גמזו: העלאת מדד יוקר הבריאות כפי שביצענו על פי פסיקת בג"ץ, פעם ראשונה שינינו אותו באופן מהותי, מביא עוד סכומים של 30-0, 400, 500 מיליון שקלים למערכת.
<רוני גמזו: בסך הכול אנחנו מביאים לאינטראקציה בין בתי החולים לבין קופות החולים סביב 1.2, 1.3 מיליארד שקלים.
<רוני גמזו: כשאנחנו מביאים את הכסף הזה מול הרצון שלנו שהוא יגיע גם לרפואת הקהילה, אולי בעיקר לרפואת הקהילה, לכן היה חשוב לנו לשמור על אחוזי ההנחה במערכת.
<רוני גמזו: היה לנו ספק גדול מאוד שאם אנחנו הולכים כרגע ומעתיקים את חוק הקייפ הקודם – ותשימו לב, אם אני לוקח עכשיו את חוק הקייפ שבזמנו הרב ליצמן ואני הבאנו לממשלה ואישרנו אותו ל-2011, 2012, 2013, אם אני מביא את החוק הזה, בתי החולים צוהלים.
<רוני גמזו: הם ישמחו על חוק הקייפ הקודם כי אז הם מכינים את הגייסות למאבק מול קופות החולים כדי לפדות את השק כי באותו רגע יש להם אפשרות כי הפעילות כבר רחוקה מהתקרות שהיו של פעם.
<רוני גמזו: זה מה שאמרתי לכם לפני כן.
<רוני גמזו: לכן לקחנו וקיבענו את אחוזי ההנחה הגבוהים.
<רוני גמזו: זה נכון, הם גבוהים אבל קיבענו אותם כדי לא ליצור מצב שה-1.2 מיליארד, 3 מיליארד, שאנחנו מביאים לקופות החולים ילכו פתאום בשטף אחד לתוך בתי החולים.
<רוני גמזו: רצינו שהם יישארו בקהילה, חיים.
<רוני גמזו: רצינו שהם יישארו בקהילה וזאת המטרה.
<רוני גמזו: כאשר אני משאיר כאן את אחוזי ההנחה הגבוהים, התוספת שאנחנו נותנים דרך מדד יוקר הבריאות ודרך המקדם הדמוגרפי לא זורמת בזרימה חופשית אל תוך בתי החולים.
<רוני גמזו: עוד כמה הערות.
<רוני גמזו: הדסה.
<רוני גמזו: נאמרו כאן כמה דברים.
<רוני גמזו: מצב בתי החולים הפרטיים, הדסה וכולי.
<רוני גמזו: אז נאמר כאן על ידי יהונתן העולם האמיתי.
<רוני גמזו: הדסה ושערי צדק הם אינם העולם האמיתי.
<רוני גמזו: יש להם שר"פ.
<רוני גמזו: זאת מערכת שונה לחלוטין מיתר המערכת.
<רוני גמזו: היא שונה לחלוטין.
<רוני גמזו: לבוא ולהגדיר אותם כעולם האמיתי, זה לא נכון.
יעקב ליצמן: אבל מה זה אומר?
יעקב ליצמן: רוני, אתה עובד על כולם.
<רוני גמזו: זה שייך מכיוון ששר"פ עוקף את הסדרי הבחירה.
<רוני גמזו: זה כוח לבית החולים שאין אותו לבתי חולים ציבוריים אחרים.
יעקב ליצמן: תיירות מרפא זה לא אותו הדבר?
<רוני גמזו: אבל גם להדסה יש תיירות מרפא.
<רוני גמזו: שר"פ הוא כוח.
<רוני גמזו: יש בעיות להדסה.
<רוני גמזו: אגב, לא דומות לבעיות של שערי צדק ואנחנו צריכים להתייחס לבעיות של הדסה אבל לא דרך חוק הקייפ.
<רוני גמזו: כלומר, אנחנו לא יכולים לפתור את הבעיות של הדסה בלקיחה מקופות החולים.
<רוני גמזו: בסופו של דבר זאת תהיה מערכת הסכמית בין הדסה לבין קופות החולים יחד עם בהחלט סמכות שיש לשרי הבריאות והאוצר בתוך הנושא הזה של התקרות לעשות שינויים שקשורים גם למיטות אבל הם קשורים גם למצבים אחרים.
<רוני גמזו: יהיה כאן שיקול דעת שיצטרך להיות אבל בסופו של דבר הדסה צריכה להיות בהסדר הכללי.
<רוני גמזו: אין אפשרות להחריג מההסדר הכללי.
<רוני גמזו: שני הכובעים של משרד בריאות, זה מה שאלי אמר, אני חייב תמיד להגיב על זה.
<רוני גמזו: חברים, ההסדר הזה שנוא על בתי החולים הממשלתיים.
<רוני גמזו: כשאנחנו הצגנו בפניכם צילום מצב, הם כולם צרחו עלינו.
<רוני גמזו: זה לא משהו שאנחנו עושים מתוך איזשהו רצון לחזק את בתי החולים הממשלתיים.
<רוני גמזו: אנחנו רואים כאן אחוזי הנחות גבוהים ואנחנו רוצים לייצב.
<רוני גמזו: אני חושש בצורה משמעותית שאם אני לוקח את הסכם הקייפ הקודם, בתי החולים הממשלתיים ירצו לפדות את השק באחוזי ההנחה ולהוריד את אחוזי ההנחה.
<רוני גמזו: אולי יודע את זה, הוא מכיר את זה, הייתה התכוננות להסדר חדש ולהסכמים חדשים, אנחנו עצרנו את ההתכוננות הזאת ועל ידי ההסדר החדש ההתכוננות הזאת נעצרה.
<רוני גמזו: יש עוד אמירות שנאמרו כאן לגבי מחירון, שינוי המחירון והפחתת המחירון.
<רוני גמזו: זה בעצם צילום המצב פחות או יותר.
<רוני גמזו: צילום המצב יוצר מצב ריאלי שהוא שיקוף של הנחות שמה לעשות, הן גם באות לבטא את ההנחות הפרטניות על כל אחד מהתעריפים.
<רוני גמזו: לסיכומו של דבר.
<רוני גמזו: אני לא יודע אם חברי הכנסת צפו.