GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: שוק הנדל"ן הוא הכי פחות משפיע על הצמיחה.
<מיכאל שראל: הוא הכי פחות משפיע על הצמיחה.
ניסן סלומינסקי: זה שאנחנו נעלה באחוז וחצי, זה יכול להיות אסון או זה שנעלה במס חברות ל-26.5 אחוזים, זה יכול להיות אסון, אז שם לא נעלה ונעמיס את הכול על הנדל"ן.
<מיכאל שראל: אני אומר שאם נוריד את המיליארד הזה מהנדל"ן ונצטרך להעלות עוד מס חברות או עוד מס על יחידים, הפגיעה בצמיחה תהיה גדולה יותר מאשר אם המיליארד הזה יוטל על הנדל"ן.
ניסן סלומינסקי: לא הייתי רציני.
ניסן סלומינסקי: רציתי רק להראות לך את האבסורד של הדברים.
ניסן סלומינסקי: כשאנחנו דנים על מס חברות וכולי, זה בסדר, אבל אם את הדברים שאתה אומר עכשיו היית אומר אז, לא יודע אם היינו הולכים לזה, אבל עוד לא הצבענו, כך שיכול להיות שזה עוד משפיע עלינו.
מרב מיכאלי: למה אתם לא מציעים את ההעלאה הזאת ומבטלים את ההעלאה של המע"מ?
מרב מיכאלי: אם זה פחות יפגע בצמיחה.
ניסן סלומינסקי: אני שאלתי שאלה יותר טובה.
ניסן סלומינסקי: לגבי המע"מ, הרי כבר אין לנו מה לעשות, זה כבר חוק, אבל את האחוז וחצי ואת ה-26.5 אחוזים, עדיין זה בידינו.
ניסן סלומינסקי: שם צריכים לא לאשר את זה כי זה פוגע בצמיחה ואת כל מה ששם, נעמיס על הנדל"ן כי זה הכי פחות.
מיקי רוזנטל: שבעה אחוזים.
ניסן סלומינסקי: שבעה אחוזים או יותר אפילו כי זה הכי פחות פוגע בצמיחה.
<מיכאל שראל: אני חושב שמבחינת מדיניות, הדבר המרכזי ששומר על יציבות ותומך בצמיחה זה הקטנת הגירעון.
<מיכאל שראל: לכן אנחנו צריכים את ה-14 מיליארד שקלים האלה בצד ההכנסות.
<מיכאל שראל: אם אתם שואלים מאיפה כדאי את ה-14 מיליארד האלה להביא, נכון.
<מיכאל שראל: אם היינו יכולים קצת יותר לנדל"ן וקצת פחות למס חברות ומס על יחידים, זה היה יותר תומך בצמיחה.
<מיכאל שראל: אנחנו רואים שגם המיליארד הזה, מתוך ה-14, שאנחנו מציעים, הוא נתקל בקשיים מאוד מאוד גדולים בהעברה שלו.
ניסן סלומינסקי: אני אשאל אותך שאלה תיאורטית לחלוטין.
ניסן סלומינסקי: שתי האפשרויות שיכול להיות שקיימות הן מסים על האנשים או על הנדל"ן.
ניסן סלומינסקי: אין שום דבר אחר?
ניסן סלומינסקי: בכל המרחב כולו, אין שום אופציות אחרות אלא רק זה או זה והתמרון ביניהם?
ניסן סלומינסקי: אין אופציות אחרות?
<מיכאל שראל: בצד ההכנסות אלה שתי האופציות היחידות.
<מיכאל שראל: אפשר ללכת לכיוון של הרחבת בסיס המס, אבל גם זה מה שבסופו של דבר נופל על אנשים או על חברות.
ניסן סלומינסקי: חברי הכנסת ואחר כך נאפשר לאורחים שמצטרפים אלינו.
ניסן סלומינסקי: כדי שנספיק, אני אשים את השעון.
משה גפני: אל תשים את זה.
משה גפני: תעצור את האנשים באמצע, אבל אל תשים את הדבר המעצבן הזה.
ניסן סלומינסקי: איך אני אדע לעצור באמצע?
משה גפני: אתה תדע.
ניסן סלומינסקי: כל אחד שדיבר עשר דקות יגיד שהוא דיבר דקה כי אנשים שמדברים לא שמים לב כמה זמן הם מדברים, וזה בסדר.
משה גפני: שתדע, זה נורא מעצבן.
ניסן סלומינסקי: השתמשתי בזה כשזה נעים ועדין, אבל אף אחד לא שם על זה.
ניסן סלומינסקי: רואים שזה יורד וממשיכים לדבר הלאה.
ניסן סלומינסקי: אמרתי, אולי נשים משהו שיעצבן.
ניסן סלומינסקי: הלכנו על השעון הזה.
ניסן סלומינסקי: אתה רואה אותו?
ניסן סלומינסקי: נראה אם זה יתאפשר.
ניסן סלומינסקי: ניסיון.
איציק שמולי: אני רוצה לשים איזושהי מסגרת אחרת לדיון כי ניסו למסגר כאן את מה שנקרא משפרי הדיור וגם מצמצמי הדיור בסל אחד יחד עם המשקיעים.
איציק שמולי: דיברו כאן במונחים של השקעה.
איציק שמולי: אני חושב שלשים אותם בסל אחד גם עם המשקיעים שקונים כמה דירות להשקעה וגם עם התושבים הזרים, זו גם רשעות וגם טיפשות.
איציק שמולי: מדובר באנשים שבסך הכול כל חטאם במדינת ישראל הוא שהם רוצים לעבור מדירה קטנה לדירה גדולה יותר ואנחנו לא מדברים על דירות יוקרה.
איציק שמולי: למה משפחה בגיל שלי נגיד שנולד לה עוד ילד ורוצה לעבור מדירת שני חדרים לדירת שלושה חדרים צריכה לשאת בנטל המס הזה?
איציק שמולי: למה, כפי שאמר חבר הכנסת גפני, זוג קשישים שעכשיו מצמצם את הדיור שלו, או אב משפחה שפוטר מהעבודה שלו ועכשיו נאלץ לעבור לדירה אחרת, למה צריכים להטיל עליהם עכשיו עוד פעם את המס הזה של הדיור?
איציק שמולי: אני אגיד לך למה.
איציק שמולי: כי זה קל.
איציק שמולי: אתה רמזת לזה בדברים שלך.
איציק שמולי: יש לנו מערכת מיסוי קצת מטומטמת שכל פעם כשמדברים אתה במונחים דיפרנציאליים, הדבר הראשון שהיא עושה – היא נבהלת.
איציק שמולי: אם היה פה באמת רצון להכיל בכפיפה אחת גם את הצורך הפיסקלי וגם את המצב שבו נמצא שוק הדיור – וכולם יודעים שצריך לצנן אותו – היו מדברים כאן בדיון הזה במונחים שהם קצת יותר מורכבים ואומר למה אני מתכוון.
איציק שמולי: אנחנו כולנו ראינו שיש מדרגות ואתה שאלת את זה בדבריך.
איציק שמולי: אני לא חושב שצריך להטיל על כולם את המיסוי הזה בצורה שווה.
איציק שמולי: שגית, עד איפה הייתה התקרה של אפס אחוז עד היום?
<שגית אפיק: מיליון ו-470 אלף.
איציק שמולי: באמת מעניין לבדוק לגבי הנתון הזה של איזה אחוז, מה מספר האנשים שבעצם הולכים להטיל עליהם מס, שהם מגיעים לתקרה הזאת של מיליון ו-400 אלף.
ניסן סלומינסקי: הבנתי שאולי זה נע סביב 26 אחוזים, אבל הוא מנסה לבדוק ולתת לי תשובה.
איציק שמולי: אני חושב שיש כאן דבר שהוא מאוד מאוד מקומם.
איציק שמולי: זה מס מעוות.
איציק שמולי: זה מס טיפשי שאין לו קשר לא לרווח מעסקה ולא מהכנסה מעסקה.
איציק שמולי: זה מס שמטילים אותו על ציבור שהוא מוחלש, על ציבור שגם יצא למחות נגד המצב של שוק הדיור, פשוט כי אפשר לתת נגיסה מאוד מאוד גדולה מכל עסקת נדל"ן שנעשית בשוק.
איציק שמולי: אני חושב שגם משרד השיכון וגם חברי הוועדה, בעיקר מהקואליציה, שהמפלגות שלכם עלו לשלטון קודם כל בגלל התחייבויות מאוד מאוד ברורות שלכם לגבי מצב הדיור ולא יכול להעלות על הדעת שאתם תרכבו על גל של מחאה שהתחיל בגלל הדיור ועכשיו תקברו את האנשים בגזרה הזאת שאתם רוצים להביא על ראשיהם.
איציק שמולי: אני באמת קורא לך, אדוני היושב ראש, לעצור את טירוף המערכות הזה.
איציק שמולי: זה לא יכול להיות שתתייחסו בגזרה הזאת למשפרי הדיור באותה כפיפה, באותה נשימה, כפי שמסתכלים - אגב, גם באותו מיקום בחוברת – על משקיעים זרים ועל משקיעים שקונים מספר דירות להשקעה.
ניסן סלומינסקי: מיקי ואחריו אלעזר.
ניסן סלומינסקי: אני מציע לחברי לא להתמקד בנושא של אלה שקונים דירה פחותה כי אני חושב שגם הם מבינים שזה לא שייך בכלל.
ניסן סלומינסקי: חבל שנשקיע את האנרגיה בזה אלא בוא נתמקד יותר באלה שבאמת משפרים ונדבר בעיקר על אלה.
מיקי רוזנטל: אני מודה לך, אדוני היושב ראש, על העצה.
מיקי רוזנטל: עד היום באמת התייחסתי אל הניתוחים שלכם בכובד ראש, ידידיי באוצר.
מיקי רוזנטל: באמת, אני הקשבתי ואני מבין את הבעיות הפיסקליות.
מיקי רוזנטל: ניסיתי להתעמק בטיעונים שלכם אבל אחרי הטיעונים של היום, אני נורא מצטער להגיד לכם, אני חושב שזה פוגע קודם כל ברצינות של הטענות שלכם לגבי כלל הסעיפים שאתם מביאים לכאן.
מיקי רוזנטל: הוזלת הדיור סומן כאחד מיעדי הממשלה הזאת ולכאורה יד שמאל לא יודעת מה שעושה יד ימין כי אתם עושים כל מאמץ כדי שמחירי הנדל"ן יעלו ויעלו.
מיקי רוזנטל: לא רק שהם יעלו אלא גם הפגיעה באנשים, עמך ישראל שחולם לעבור מדירת שניים וחצי חדרים לשלושה וחצי חדרים או מדירה ישנה לדירה חדשה, אתם גונזים את החלום הזה באופן גס, בוטה וציני לכאורה על ידי איזה טיעונים שזה הדבר שהכי פחות יפגע ביציבות.
מיקי רוזנטל: ה-בלה בלה הזה, פשוט אין לו הגיון, אין לו שכל, אתם בעצמכם לא מאמינים בזה.
מיקי רוזנטל: צריך כסף וזה הכי קל לקחת מהאנשים האלה שבאמת חולמים על דירה והכי קל לקחת מקצבאות הילדים וכולי וכולי.
מיקי רוזנטל: היום הגענו לסעיף הזה והבלון הזה מתפוצץ בפנים.
מיקי רוזנטל: אתם באים ובמו פיכם סותרים את מה שטענתם שבוע לפני כן בוועדה אחרת.
מיקי רוזנטל: זה לא הגיוני וזה לא רציני.
מיקי רוזנטל: בסדר, אפשר בחוק ההסדרים לעשות כל מיני בדיחות אבל למה על חשבוננו?
מיקי רוזנטל: למה על חשבון הציבור הישראלי?
מיקי רוזנטל: די, נמאס.
מיקי רוזנטל: פשוט נמאס.
מיקי רוזנטל: קחו את ההצעה הזאת, שימו אותה במקום הראוי לה, אבל זה בטח לא על שולחן הוועדה הזאת.
אלעזר שטרן: אני אתייחס אחר כך.
אלעזר שטרן: הייתי בחוץ ואני רוצה לשמוע קצת יותר.
ניסן סלומינסקי: זבולון ואחריו גפני.
משה גפני: אני יכול להיות ממלא מקום קבוע של כל דבר.
ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים.
זבולון כלפה: אני הייתי מציע להסתכל על כל הסוגיה הזאת בצעד אחד לאחור.
זבולון כלפה: הרי אי אפשר להסתכל על התמונה הזאת של כל חבילת המסים האלו שמופיעה כאן בחוק ההסדרים, מעמדו 13-14 ואילך, במנותק בעצם מהחלטות שונות ומגוונות שהיו כאן כדוגמת המענק הפריפריה שגם הוא משפיע בצורה כזו או אחרת.
זבולון כלפה: יש כאן מכלול שלם של דברים.
זבולון כלפה: כשמסתכלים על הדברים במהלך השנים 2012-2013, נדמה לי בחודש מאי הגעתם לכאן – ראובן, תקן אותי אם אני טועה – עם איזשהו רצון לשנות משהו בנושא של המיסוי.
<ראובן קוגן: זה היה מיסוי על המשקיעים והאריכו את הוראת השעה עד סוף 2014.
זבולון כלפה: עכשיו תעברו לצד השני ותסתכלו מהצד השני.
<ראובן קוגן: אז אתה מגדיל את המדרגה של חסרי דירה ל-1.47 מיליון.
זבולון כלפה: בסופו של דבר גם בזמנו המהלך ב-2011-2012 נדמה לי או במהלך 2012 היה כדי לתמרץ אנשים שמחזיקים דירות למכור אותן.
זבולון כלפה: נתתם כל מיני שיפורים כאלה ואחרים כשבפועל זה גם לא השיג את היעד שלו.
מיקי רוזנטל: בדיוק ההפך קרה.
זבולון כלפה: בואו נסתכל לרגע על הצד השני, על הלקוחות.
זבולון כלפה: היה רצון שאנשים ייפטרו מדירות שניות או מדירות שהחזיקו.
<ראובן קוגן: אכן ברבעון האחרון, לפני הביטול, נמכרו הרבה מאוד דירות.
<ראובן קוגן: רשות המסים תזכיר לי.
<ראובן קוגן: ארבעים אחוזים מהדירות שהמשקיעים מכרו נרכשו על ידי חסרי דיור.
<ראובן קוגן: אני חושב שזה בהחלט צעד שאפשר להגיד שהוא השפיע.
<ראובן קוגן: אי אפשר להגיד שהוא לא השפיע.
מיקי רוזנטל: המחירים עלו.
זבולון כלפה: שוק נדל"ן, להבנתי – בעברי הייתי במשך זמן קצר קבלן בניין, רק שמונה שנים – הוא שוק מאוד כבד.
זבולון כלפה: זה כמו ספינת טיטאניק שלא זזה כל כך מהר שמאלה וימינה.
זבולון כלפה: אני סבור שכל הצעת החוק שנוגעת לנושא של המיסוי על הנדל"ן צריכה לבוא לדיון יסודי, ארוך טווח ולא משהו קצר.
זבולון כלפה: אי אפשר לגמור את זה בזבנג וגמרנו, בוודאי לא במסגרת של חוק הסדרים כשמקיימים כאן דיון חטוף של שעה-שעתיים או שלוש ובזה נמצה את העניין כדי באמת להגיע ליעד משמעותי.
זבולון כלפה: מה גם שלהערכתי ההכנסות, אתם בונים עליהן שהן ייכנסו במהלך סוף 2014-2015, זאת אומרת, אין כאן שום סטופר.
זבולון כלפה: אתה מתחיל מ-2013 מיידית.
זבולון כלפה: תחשוב לרגע מהצד של הלקוחות.
זבולון כלפה: זה כסף חי.
ניסן סלומינסקי: אם תיתן להם רעיון, זה גם יהיה רטרואקטיבית מה-1 בינואר 2013.
זבולון כלפה: לא, אנחנו סומכים עליך, אדוני היושב ראש, שאתה לא תאפשר דברים כאלה.
<ראובן קוגן: זה כסף מה-1 באוגוסט.
<ראובן קוגן: זה המס שנכנס לתוקף מרגע שמאשרים את החקיקה.
<שגית אפיק: אם ישפרו דיור ואם ימכרו דירות.
זבולון כלפה: ראובן, תחשוב מהצד השני.
זבולון כלפה: כל מי ששומע שיש תזוזה בשוק הזה, דבר ראשון שהוא עושה, הוא עושה הולד.
זבולון כלפה: אף אחד לא זז לשום מקום ואז ממילא לא תרוויח כלום.
זבולון כלפה: לכן אני אומר שבמקום הדבר הזה, אני מציע, בואו תעשו פאוזה וניפגש בפגרה, אחרי הפגרה, לא יודע מתי, ובוא ניקח את כל הסעיפים הללו, נלמד אותם יותר לעומק, נגבש דעה ותכנית ולא נבוא בצורה כזאת.
זבולון כלפה: בעיניי זה נראה לא חצי מחטף אלא מחטף.
ניסן סלומינסקי: אתה מציע שבמקום שיהפכו את זה לפגר, תעשה את זה פגרה.
ניסן סלומינסקי: מפגר זה יהפוך לפגרה.
משה גפני: אדוני היושב ראש, אני מודה לך.
משה גפני: הנושא שאני יכול להגיד בוודאות שהממשלה הקודמת כשלה בו באופן מוחלט, זה הנושא של הדיור.
משה גפני: כישלון מוחלט.
משה גפני: מחירי הדירות עלו כל הזמן, אנשים לא יכולים להגיע לדירה.
משה גפני: בעולם המערבי אנשים יכולים עם כך וכך משכורות לרכוש דירה, אבל כאן לא יכולים לרכוש דירה איש נורמלי אלא אם הוא קונה דירה במגדלי אקירוב.
משה גפני: אמרנו את זה כבר כמה פעמים.
משה גפני: אני מודה בכישלון.
משה גפני: אני חלק מהקואליציה הקודמת.
משה גפני: משרד האוצר הביא לכאן כמה תכניות כשהתכניות הללו אושרו על ידינו כאן.
משה גפני: אישרנו אותם ובאמת היו הרבה תכניות שמשרד האוצר הביא, גם בחוקי הסדרים וגם בחוקים רגילים שהם הביאו.
משה גפני: גם זה לא הציל את המצב.
משה גפני: היו רבים שטענו אבל אנחנו קיבלנו את עמדתם.
משה גפני: היו רבים שטענו שברגע שאתה מעלה מסים בנושא של נדל"ן, אנשים פשוט עוצרים, כמו שאמר חבר הכנסת כלפה.
משה גפני: אנשים פשוט עוצרים, לא רוכשים, לא מוכרים ומחכים לראות מה יהיה.
משה גפני: אגב, הייתה הצעה לא לשנות את כל המערכת אלא להאריך את זה לשמונה שנים.
משה גפני: יש דברים שאפשר לדבר עליהם.
משה גפני: לא הבנתי אז ואני לא מבין היום.
משה גפני: למה משרד האוצר נכנס לעניין הזה?
משה גפני: משרד האוצר צריך להגיד שיש לו חור של 14 מיליארד שקלים בהכנסות, אלה ההצעות, מכאן ועד להודעה חדשה, מס על ירושה, רווחים כלואים, מה שאתם רוצים, כל הדברים האלה, את הכול לשים בתוך זה.
משה גפני: תחליטו אבל תביאו לי 14 מיליארד שקלים.
משה גפני: הם אנשים חכמים, אנשים נבונים ומביאים לכאן הצעות שההצעות האלה הן באמת מגוחכות.
משה גפני: אני לא אגיד בגלל שאמרת לא להגיד על משפרי דיור מהסוג הזה ומהסוג האחר, מתגרשים ולא מתגרשים, אבל אפשר להגיע לאבסורד שהוא בלתי מתקבל על הדעת בעליל.
משה גפני: היה אפשר לעשות את זה דיפרנציאלי.
משה גפני: הם לא מביאים את כל הדברים האלה.
משה גפני: הם גם לא ירוויחו מזה כסף.
משה גפני: אמרתי את זה בעבר ואני אומר את זה גם היום בוודאות מוחלטת.
משה גפני: אני מוכן מה שאתם רוצים לעשות עם העניין הזה, אבל מזה כסף לא יהיה אלא יהיה ביזיון לכנסת.
אלעזר שטרן: למה לא יהיה כסף?
משה גפני: כי אנשים לא יקנו ולא ימכרו.
משה גפני: מי ישפר עכשיו דיור?
משה גפני: בן אדם חסך פרוטה לפרוטה.
מיקי רוזנטל: אף אחד לא ישלם חמישים אלף שקלים.
מיקי רוזנטל: מה, אנשים ישתגעו?
משה גפני: בן אדם חסך פרוטה לפרוטה כדי לקנות עוד חדר, פתאום אומרים לו שהוא ישלם עוד שלושה וחצי אחוזים או עוד חמישה אחוזים או עוד עשרה אחוזים, אני לא יודע כמה בסוף יהיה.
משה גפני: הוא פשוט יעצור והוא יחכה.
אלעזר שטרן: אבל את זה אפשר להגיד על כל דבר.
משה גפני: לא על כל דבר.
משה גפני: על זה אנחנו אמרנו מיליון פעמים.
משה גפני: הרי אם אתה מכניס יד אחרי שאתה חוסך כסף לדירה ואחרי שאתה עבדת כל כך הרבה שנים, פתאום אתה מגיע עם איזה חוק חדש ואתה אומר תשלם עוד, אז בן אדם מחכה.
משה גפני: היא יודע שזה משתנה כי לפני חצי שנה שינינו כאן, ולפני שנה שינינו, ולפני שנתיים שינינו ובכל חוק הסדרים משנים.
משה גפני: אין מדיניות יציבה שאומרים שמכאן ועד טווח של עשרים שנים יהיה כך וכך.
משה גפני: הרי מה אמרו לי?
משה גפני: אמרו לי שהולכים למתווה הזה וזהו.
ניסן סלומינסקי: אני אעזור לך בשאלה שלו.
ניסן סלומינסקי: מה שהוא מתכוון זה שאותם אלה שקונים דירה עד 1.4 מיליון, אלה אנשים שאין להם הרבה כסף.
ניסן סלומינסקי: עבורם חמישים אלף שקלים, זה מאוד משמעותי וזה יכול לעצור אותם.
אראל מרגלית: 51,450 שקלים.
אלעזר שטרן: ואז מה הם יעשו?
ניסן סלומינסקי: יחכו.
ניסן סלומינסקי: מה הם יכולים לעשות?
ניסן סלומינסקי: יש מקומות שאנשים יתרגזו, יאמרו כמה מלים לא יפות נניח ויעשו.
ניסן סלומינסקי: יש להם את היכולת לשלם את המס.
ניסן סלומינסקי: זה גם פוגע בהם, אבל הם יגידו כמה מלים לא יפות, יגידו שבפעם הבאה אולי לא יצביעו עבורם, אבל יקנו את הדירה.
ניסן סלומינסקי: אלה שנמצאים הכי נמוך, עבורם זה סכום כזה שיכול להיות שבגינו הם לא ירכשו את הדירה.
ניסן סלומינסקי: לכן כאן זה לא כמו שאתה אומר להעלות עוד דברים וכולי.
ניסן סלומינסקי: זאת רק הייתה תשובה לשאלה שלך בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, על דירות יקרות יותר, שם יכול להיות שזה משהו אחר.
אלעזר שטרן: אני מודה שהתשובה שאני קיבלתי היא תדירות השינויים, כי אחרת אתה יכול להגיד את זה על מכוניות ואתה יכול להגיד את זה על כל דבר.
משה גפני: כן, אבל כאן אתה מדבר על כאלה שהם באמת אנשים במעמד ביניים ומעוטי יכולת.
משה גפני: הם פשוט יעצרו.
משה גפני: הם יודעים על תדירות השינוי.
ניסן סלומינסקי: לכן אני לא שול הכול.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שעל דירות יקרות יותר, זה שונה.
משה גפני: זה הנושא הדיפרנציאלי.
משה גפני: לכן מה שאני עשיתי בעבר בחוקים מהסוג הזה, פיצלתי מחוק ההסדרים ודנו עליהם בנפרד.
משה גפני: צריך לפצל את זה ולדון בנושא בנפרד.
משה גפני: אני סיימתי את דבריי.
משה גפני: אני רק חוזר על מה שאמר יוסי שבת ממשרד השיכון וכדאי לקבל את הדברים שלו.
משה גפני: הדבר היחיד שאני יכול להגיד שעשינו בארבע שנים בנושא של עזרה בדיור, זה היה הפחתת הריבית על המשכנתאות.
משה גפני: אני פשוט מבקש להכניס את זה בחוק הזה, בחוק של מיסוי מקרקעין.
משה גפני: היות והריבית ירדה, פשוט להוריד את זה לשני אחוזים כי זה הדבר שהכי עוזר.
משה גפני: אין דבר אחר שהוכח שעוזר מלבד העניין הזה.
משה גפני: באחת הישיבות הקודמות נתתי לך את המכתב של מנכ"ל משרד השיכון.
משה גפני: אתה אמרת לי שתלמד את זה ויכול להיות שתכניס את זה.
משה גפני: אם תכניס את זה, אני אודה לך מאוד, ואם לא, אני אצטרך להכניס הסתייגות שהיא מיותרת.
משה גפני: ההסתייגות לא תעבור.
ניסן סלומינסקי: הסתייגות אתה מכניס על חוק שקיים.
ניסן סלומינסקי: אם החוק הזה לא יהיה קיים, על מה תגיש הסתייגות?
משה גפני: לא יהיה סעיף מיסוי מקרקעין?
משה גפני: תשאיר לי משהו שלא שווה כלום.
משה גפני: תשאיר איזה סעיף אחד.
ניסן סלומינסקי: נשאיר רק בשביל ההסתייגות.
ניסן סלומינסקי: אלעזר ואחר כך מירב.
אלעזר שטרן: אני מצטער כי אולי גם עד עכשיו לא הבנתי.
אלעזר שטרן: לפי ההחלטה החדשה, עד מיליון ו-400 אלף שקלים כן משלמים מס?
ניסן סלומינסקי: לפי מה שקיים היום, לא משלמים.
ניסן סלומינסקי: בהצעה החדשה ישלמו שלושה וחצי אחוזים.
<קריאה: מהשקל הראשון.
ניסן סלומינסקי: כאן זאת לא הפרדה אלא כאן זה מהשקל הראשון.
<שגית אפיק: הם עשו הגדרות חדשות ביחס למה שהיה היום.
<שגית אפיק: דירה ראשונה יחידה, משפרי דיור שזה כאילו דירה שנייה כי כבר אין לך דירה ראשונה יחידה בחייך, ומשקיעים שהם שתי דירות ומעלה.
<שגית אפיק: יהיו שלושה סוגי מיסוי.
<שגית אפיק: עד היום הייתה הגדרה אחת.
<שגית אפיק: הם יישארו בסוף עם דירה אחת.
ניסן סלומינסקי: מישהו שכבר יש לו דירה, זאת לא הדירה הראשונה בחייו.
ניסן סלומינסקי: למרות שהוא יישאר עם דירה אחת, זאת לא הדירה הראשונה וזה בנפרד ממי שלא הייתה לו אף פעם בחיים דירה.
אלעזר שטרן: איך אנחנו יודעים שהוא כן נשאר או לא נשאר עם דירה אחת?
ניסן סלומינסקי: לראות זה החלק הקל יותר.
אלעזר שטרן: זה הבדל מאוד גדול, נכון?
משה גפני: הייתה לנו הצעה לגבי הדירות שעומדות ריקות.
משה גפני: את זה הם לא מביאים.
ניסן סלומינסקי: אלעזר, אתה רוצה לדבר או לתת את רשות הדיבור למירב ואחר כך אתה תתייחס?
ניסן סלומינסקי: מירב.
מרב מיכאלי: קודם כל אני רוצה להגיד שיש פה דברים הגיוניים.
מרב מיכאלי: יש את ההבחנה בין תושבות ותושבי ישראל לבין תושבות חוץ.
מרב מיכאלי: זה דבר הגיוני שאין סיבה לא לעשות אותו.
מרב מיכאלי: יש כמובן את מדרגת המס הנוספת, ואגב, כאן אפשר לשקול לעשות עוד מדרגת מס.
מרב מיכאלי: לא צריך לעצור בחמישה מיליון אלא אפשר לעלות גם יותר גבוה, מעל שמונה מיליון או סכום אחר, כפי שימצאו לנכון.
מרב מיכאלי: אפשר להביא כסף מדירות עוד יותר יקרות.
מרב מיכאלי: אומר כאן מר שלח שזה מעט כסף, אבל קודם כל זה גם חשוב ברמת ההצהרה של מדיניות איפה המדינה גובה מסים.
מרב מיכאלי: חבריי המחוננים מהאוצר.
ניסן סלומינסקי: מה עם חברותיי?
מרב מיכאלי: אין.
ניסן סלומינסקי: הן יושבות מולך.
ניסן סלומינסקי: גם הן מהאוצר.
ניסן סלומינסקי: כל אחת בתחום אחר, אבל הן מהאוצר.
מרב מיכאלי: אז אני מתנצלת.
מרב מיכאלי: כל מה שאמרו כאן בעניין אלה המכונים משפרי דיור, שהתפיסה היא בכלל בעייתית.
מרב מיכאלי: יש תפיסה במיסוי בישראל שיש לציבור זכות שתהיה לה או לו דירה אחת שהיא בגדול דירה למגורים וזה לא משנה כרגע אם זאת דירה אחת שהיא מושכרת והן שוכרות במקום זה דירה אחרת.
מרב מיכאלי: ההצעה שלכם פוגעת בעיקרון הזה.
מרב מיכאלי: אני לא רוצה לחזור על כל הדוגמאות שנתנו, שבאמת הרבה פעמים צריך להחליף דירה ולא משנה אם היא יורדת או עולה.
מרב מיכאלי: צריך להחליף דירה ולא מדובר בדירות יוקרה ולא מדובר במותרות מי יודע מה.
מרב מיכאלי: זאת פגיעה בעיקרון הזה שמכיר בעובדה שזכותו של אזרח או אזרחית שתהיה לה דירה אחת, שעד סכום שהוא באמת מאוד מתקבל על הדעת בתנאי השוק הקיימים, יש לה פטור ממס.
מרב מיכאלי: קחו בחשבון שזה מצטרף.
מרב מיכאלי: זה לא בא בפני עצמו אלא זה מצטרף לעלייה במע"מ, לעלייה במס הכנסה, לקיצוץ בקצבאות ילדים, לקיצוץ בשירותים חברתיים.
מרב מיכאלי: כל פעם אנחנו חוזרות ואומרות את המשל על החמור.
מרב מיכאלי: בדיוק, אבל ביחד אנחנו חוזרות ואומרות.
מרב מיכאלי: יש גבול כמה אפשר לצפות.
מרב מיכאלי: זה מאוד נחמד שהתנאים הפיסקליים ייראו יותר טוב ואתם אומרים שבעיקרון זה יקל על הציבור, העובדה היא שבדיוק כמו שהסביר, בצדק, יוסי שבת ממשרד השיכון, אולי המקרו נראה נהדר, אבל המיקרו הוא זוועת אלוהים וזה הולך ומחמיר.
מרב מיכאלי: אין מה לעשות, אי אפשר.
מרב מיכאלי: זה יותר מדי.
מרב מיכאלי: הנקודה האחרונה היא העניין של היציבות.
מרב מיכאלי: יש חשיבות ליציבות במיסוי.
מרב מיכאלי: יש חשיבות ביציבות בחקיקה.
מרב מיכאלי: אי אפשר לשגע את הציבור במדינה.
מרב מיכאלי: מה גם שאין לזה באמת, אפילו לפי החשבונות שלכם, אין לזה מספיק הצדקה.
ניסן סלומינסקי: אראל ואחר כך גילה.
אראל מרגלית: אם השיפור בדיור הוא על דירה בודדה, כלומר, אם מוכרים וקונים, אני משוכנע שחייבים להשאיר את הפטור בסכום שהיה קודם, 1.47 מיליון.
אראל מרגלית: אם זאת דירה שנייה, זה משהו אחר.
אראל מרגלית: 52 אלף שקלים זה סכום גבוה.
אראל מרגלית: תשימו לב שבמודיעין למשל או בשוהם 51 ו-52 מקוני הדירות שם הם כאלה ששיפרו דיור.
אראל מרגלית: כלומר, אלה אנשים שעוברים למקומות האלה.
מרב מיכאלי: אני מבינה שבמודיעין הרוב הוא גרושות וגרושים.
אראל מרגלית: אלה חבר'ה שנכנסים בשיפור דיור.
יעקב ליצמן: יש גרושים ויש מגורשים.
יעקב ליצמן: יש כל מיני.
יעקב ליצמן: גוש קטיף.
אראל מרגלית: אני חייב לומר שאני מכה על חטא על מה שלא הצלחנו לעשות בירושלים אבל תשימו לב ששבעים אחוזים מהחבר'ה שמגיעים למודיעין, אלה משפרי דיור והם מגיעים מדירות יחסית לא יקרות.
אראל מרגלית: הם מגיעים לשם כי הם לא מצליחים למצוא מקום בעיר הגדולה.
אראל מרגלית: אני כן בעד הקטגוריות החדשות על דירות מעל חמישה מיליון.
אראל מרגלית: אני בעד השמונה אחוזים.
אראל מרגלית: אני חושב שצריך לקחת מעל שבעה וחצי מיליון עוד קטגוריה.
אראל מרגלית: תחשבו אתם - אתם יודעים לחשב את זה יותר טוב מאתנו – אם אלה עליות של חצאי אחוזים או עליות של אחוז, אבל דירה שעולה מעל עשרה מיליון שקלים, צריך לחשוב מה המספר הנכון.
אראל מרגלית: אחת ההסתייגויות שלי היא להציב את זה.
אראל מרגלית: פשוט לשים ברובריקה עוד קטגוריית מס.
ניסן סלומינסקי: אנחנו הצענו את זה והם צריכים לחזור אלינו עם תשובה כבר הרבה זמן.
<שגית אפיק: הצענו להם חמישה ושמונה מיליון.
<שגית אפיק: במאי.
<משה אשר: מעל חמישה מיליון שקלים יש בסביבות 350 דירות בשנה.
ניסן סלומינסקי: משה, הרבה פעמים זה מביע תפיסת עולם.
ניסן סלומינסקי: לא תמיד כסף.
ניסן סלומינסקי: אתה צריך גם להביע תפיסת עולם.
ניסן סלומינסקי: ברגע שאתה שם עוד שמונה, אתה מביע תפיסת עולם מסוימת שיש לך, גם אם בסוף זה לא יכניס הרבה כסף במדרגה הגבוהה.
אראל מרגלית: אני מאוד בעד הצעתו של גפני.
אראל מרגלית: כל הנושא של הריביות.
אראל מרגלית: בואו ניקח את כל הקטגוריה הזאת של דירות מתחת לסף מסוים, עם המשכנתאות ועם הכול.
אראל מרגלית: באמת היה כאן כישלון מאוד מאוד גדול בשנים האחרונות, כישלון מערכתי מאוד גדול מבחינת עליית מחירי הדירות, ובואו נראה אם חוץ מזה שלא נעלה את המס על אותה קטגוריה של שיפור דיור, אם אנחנו יכולים להביא עוד שניים-שלושה דברים אפרופו ריביות או אפרופו דברים אחרים שיכולים להקל ולעשות את ההבדל.
אראל מרגלית: להטיל קייפ לגבי הריביות על המשכנתא.
משה גפני: להוריד את זה לשני אחוזים.
אראל מרגלית: אני מבין שאי אפשר להוריד את זה בצורה אבסולוטית.
אראל מרגלית: צריך להוריד את זה ביחס ללייבור.
אראל מרגלית: בואו ניקח מנעד מסוים מהלייבור.
אראל מרגלית: הדברים האלה, אלה הדברים שנותנים את העזרה בצורה הכי דרמטית.
גילה גמליאל: עוד סעיף בעייתי.
גילה גמליאל: זה אחד הסעיפים היותר בעייתיים בתקציב.
גילה גמליאל: אני אמרתי מלכתחילה שהסעיף הזה לא אמור לעבור ולא יעבור.
גילה גמליאל: אין בו לא חזון ולהפך.
גילה גמליאל: זה כל האבסורד.
גילה גמליאל: מילא, יש כישלון בפתרון בעיית הדיור בישראל, אז מה יש למדינה להציע?
גילה גמליאל: מה הממשלה באה כרגע לומר לצעירים ולזוגות הצעירים?
גילה גמליאל: במעט שיש לכם, אם חסכתם לשפר קצת את הדיור שלכם מתוך הצרכים האובייקטיביים שלכם, אנחנו גם פה נעשוק אתכם.
גילה גמליאל: זאת התשובה.
גילה גמליאל: בהחלט אני רוצה לומר איזה חזון ואיזו ראייה מאוד חיובית עבור הצעירים והצעירות.
גילה גמליאל: אני חושבת שבעניין הזה לגבי הסעיף הזה, הייתי מצפה, ראובן, שאתם תחזרו בכם ושלא אנחנו נצטרך להוריד אותו.
גילה גמליאל: אני חושבת שכאן משני הדיור, ניסן אומר שאולי הוא כבר דיבר אתכם, אבל אלה לא רק משני הדיור אלא גם משפרי הדיור.
גילה גמליאל: אני חושבת שכאן החברים והחברות בוועדה הציגו בדיוק את המקרים האלמנטריים של מתי משנים דירות בישראל.
גילה גמליאל: זה לא שקמים בבוקר אנשים בסדר הגודל עליו אנחנו מדברים, בעלי דירות מסכום של מיליון וחצי עד שלושה וחצי מיליון.
גילה גמליאל: אם דיברתם מחמישה מיליון, אתם יכולים בהחלט לרדת משלושה וחצי מיליון שקלים ואז תקבלו יותר כספים מבחינת
גילה גמליאל: כם בהיבט הזה, שאתם יכולים לבחון אותו.
גילה גמליאל: כאן, בסעיף הזה יש כשל חמור ביותר.
גילה גמליאל: דיברתי אתכם על זה גם בעבר.
גילה גמליאל: ביקשתם אלטרנטיבות ויש הרבה.
גילה גמליאל: בין היתר הטיפול בהון השחור.
גילה גמליאל: הטיפול בהון השחור, מכל הנתונים שאני אוספת ונפגשתי גם עם גורמים שהציגו לאחרונה את המחקר בעניין הזה, זה הפתרון לכל הגזרות ולא רק לגזרה הספציפית הזאת.
גילה גמליאל: זה יכול לתת מענה, להעביר את הכספים ואת המשאבים האלה לכשיגיעו מההון השחור, ליעדים הרבה יותר נכונים מהבחינה של התקציב.
גילה גמליאל: אני חושבת שכמו שיש ראייה של יעדים כלכליים בתקציב המדינה שאומרים שיש מדיניות פיסקלית, יש גירעון וצריך לכסות אותו, וזה נכון.
גילה גמליאל: אני גם בעד, שלא יהיו אי הבנות.
גילה גמליאל: יחד עם זה, גם צריך להסתכל על יעדים חברתיים.
גילה גמליאל: לא יעלה על הדעת שדברים כמו נושא הדיור שהוא כל כך בוער במדינת ישראל, ואנחנו נקבל כזה סעיף בתקציב המדינה.
גילה גמליאל: זה מראה שפשוט אין הלימה בחשיבה המערכתית.
גילה גמליאל: אין פשוט ראייה לא ארוכת טווח ולא ממוקדת בהיבט של הדברים.
גילה גמליאל: לכן אני אומרת חד משמעית.
גילה גמליאל: מה שתצטרכו מאתנו במלחמה בהון השחור, תקבלו דלת פתוחה לגמרי על מנת למגר את התופעה הזאת.
גילה גמליאל: אבל להציג את האבסורד הזה שנקרא חוק משפרי הדיור, הצעתי לכם כבר לפני חודש ויכולתם להיות יותר יצירתיים כשאתם באים היום.
גילה גמליאל: אני עדיין טוענת שזה עומד בעינו הסעיף הזה ואתם צריכים לבחון אותו מחדש ולהציג אלטרנטיבה.
אלעזר שטרן: אני בין אלה שעוד נהנים עכשיו מזה שאין הצבעה בסוף הדיון הזה.
אלעזר שטרן: בסוף נצטרך להסתכל על כל הדברים יחד ולא נהיה בני חורין להימלט מלדון גם בעניין הזה.
אלעזר שטרן: בסוף יצטרך להיות כאן סוג של טרייד אוף בין סך הגזרות לבין סך היכולות.
אלעזר שטרן: אני לא רוצה כרגע לפתוח דיון.
אלעזר שטרן: אולי דווקא כשאני יושב ליד זבולון, אני חושב שגם מס על פירות וירקות יצטרך להיות.
זבולון כלפה: תהיה קצת יצירתי.
זבולון כלפה: שתי מדינות לשני עמים, זה גם חוזר כל הזמן.
זבולון כלפה: על אותו משקל.
זבולון כלפה: קצת יצירתיות לא מזיקה.
אלעזר שטרן: אל תפתח את זה לדיון עכשיו.
זבולון כלפה: זה לא נושא לדיון בכלל.
אלעזר שטרן: גם לא כדאי לך לחבר בין הדברים.
אלעזר שטרן: לי אין ספק שהמרחק בין המיסוי על ההון לבין המיסוי על הנדל"ן הוא מאוד בעייתי ואני מאוד שמח שאתם הולכים לטפל בזה בהיבט הזה.
אלעזר שטרן: אני גם עדיין לא שלם עם הדעות, לפחות אלו ששמעתי כאן, שדווקא מיסוי, גם על משפרי דיור ברמה מסוימת, לא תורם להקטנת הביקושים ולהורדת המחירים.