GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<משה בר סימנטוב: דיברנו על תעסוקה.
<משה בר סימנטוב: התקציב הנוכחי גם כולל תכניות ייעודיות לעידוד תעסוקה.
<משה בר סימנטוב: הכין שאנחנו רואים שתעסוקה בקרב שני בני הזוג היא נמוכה, זה אומר במגזר החרדי, שילוב גברים חרדים בעבודה ושילוב נשים ערביות בעבודה.
אראל מרגלית: התקציב שהקצבתם לזה הוא מגוחך.
<משה בר סימנטוב: אם נחזור לבסיס של הבסיס, אנחנו יודעים שהיחלצות מעוני היא באמצעות השקעה בחינוך ובשנים האחרונות ההשקעה של הממשלה בחינוך הייתה חסרת תקדים.
<משה בר סימנטוב: רק העלייה בין שנת 2012 לשנת 2014 עומדת על כתשעה מיליארד שקלים.
<משה בר סימנטוב: אם בשנת 2009 או בשנת 2010 היינו ב-33 מיליארד שקלים, הרי שבשנת 2014 אנחנו נהיה בכ-46 מיליארד שקלים, השקעה חסרת תקדים.
<משה בר סימנטוב: זה בסוף בטווח הארוך היכולת של הממשלה להתמודד עם עוני – תעסוקה וחינוך.
<משה בר סימנטוב: אין דברים אחרים ואלה ההשקעות הממשלתיות.
מיקי רוזנטל: האם בעקבות דוח הביטוח הלאומי שקלתם לשנות את המהלך?
ניסן סלומינסקי: מיקי, תהיה לך אחר כך זכות התייחסות.
<משה בר סימנטוב: סיימתי.
יעקב ליצמן: עד עכשיו לא הבנתי כלום.
יעקב ליצמן: מה שהוא הסביר, מה שייך כל זה לקצבאות הילדים?
ניסן סלומינסקי: זה הזמן לכל אחד לבטא את מחשבותיו, הגיגיו, רצונותיו.
משה גפני: יש סיכוי שאחרי הדיבורים שלנו ישונה משהו ממה שהממשלה החליטה?
משה גפני: יש סיכוי כזה?
משה גפני: אולי כדאי להפסיק לדבר.
משה גפני: תגיד מה התכנית.
משה גפני: לקואליציה יש תכנית לשנות את זה.
משה גפני: במקום 140 יהיה 141 שקלים?
משה גפני: 139 שקלים?
ניסן סלומינסקי: איך אני יכול לשנות כשלא הצלחתי, בגלל שכל הזמן הפרעתם, להתעמק במה שאמר משה בר סימנטוב?
מיקי רוזנטל: זה באמת היה ניתוח עומק מה שהוא מסר, עם נתוני אמת.
מיקי רוזנטל: כל מילה בסלע.
יעקב ליצמן: הוא דיבר שתי דקות על שלושה וחצי מיליארד שקלים.
יעקב ליצמן: איזה דיון יכול להיות אם על שלושה וחצי מיליון שקלים הוא מסביר במשך שתי דקות?
ניסן סלומינסקי: אתה מפריע עכשיו לזהבה גלאון לדבר.
יעקב ליצמן: אני לא אפריע לה.
יעקב ליצמן: אני אכבד אותה.
ניסן סלומינסקי: כל אחד יוכל להתייחס במשך שלוש דקות.
זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, כל הדיון הזה על קצבאות הילדים, אני רוצה לומר שאתה אמנם מעיר לחבר הכנסת ליצמן, זאת לא רק סוגיה של חרדים, זאת לא בעיה רק של ערבים אלא זאת סוגיה שמטרידה את כולנו, את כל חברי הכנסת שיושבים כאן.
זהבה גלאון: אנחנו שותפים כולנו למאבק הזה ולכן אני חושבת שסוגיה כזו רגישה, עצם העובדה בכלל שהיא נדונה במסגרת חוק ההסדרים היא שערורייתית בפני עצמה והיא צריכה לעבור מהלך, אם בכלל הולכים למהלך כלשהו, חקיקה נפרד, אבל אנחנו יושבים כאן היום אצלך.
זהבה גלאון: למה הדבר הזה כל כך מקומם.
זהבה גלאון: כי גם בזמנו, עת קבעו את גובה הקצבה, זה לא הסתמך על איזה פרמטרים ענייניים או שהיו שיקולים ענייניים.
זהבה גלאון: תמיד הנושא של קצבאות הילדים הוא כלי לניגוח פוליטי.
זהבה גלאון: גם עכשיו, שמעתי אתה הסברים, לא שמעתי שום פרמטרים על בסיסם נקבע למה מורידים למספר הזה ולא למספר הזה, ולמה חוסכים סכום כזה ולא סכום אחר.
זהבה גלאון: אני לא מבינה על סמך מה זה נקבע.
זהבה גלאון: אני רוצה להעיר עוד כמה הערות.
זהבה גלאון: היום, על פי נתוני הביטוח הלאומי, חיים בישראל 860 אלף ילדים מתחת לקו העוני.
זהבה גלאון: על פי הנתונים של הביטוח הלאומי.
זהבה גלאון: אלה לא נתונים של ליצמן או של גפני או שלי אלא אלה נתונים על פי הניתוח של הביטוח הלאומי.
זהבה גלאון: אם תתקבל ההצעה הזאת עכשיו, אם הקואליציה ברוב הדורסני שלה תצביע בעד זה, היא תגרום לזה שעוד חמישים אלף ילדים יחיו מתחת לקו העוני.
זהבה גלאון: מה בדיוק התבונה כאן?
זהבה גלאון: על מה חוסכים?
זהבה גלאון: על מה האוצר מבקש לסגור את הבורות התקציביים שלו?
זהבה גלאון: על גבם של ילדים?
זהבה גלאון: עוד ילדים שיהיו מתחת לקו העוני?
מרב מיכאלי: סגן שר האוצר חוזר ואומר שהאוצר מקציב מאתיים מיליון שקלים לביטחון התזונתי, לכך שייתנו להם אוכל.
מיקי רוזנטל: ייקחו להם את האוכל מפה ויעבירו אותו לכאן.
מיקי רוזנטל: בדיחה.
מרב מיכאלי: גם למי ילכו המאתיים מיליון שקלים.
מרב מיכאלי: ילכו להביא את האוכל המאוד ירוד.
זהבה גלאון: אדוני, את זה גם אמרתי לשר האוצר עת היה כאן.
זהבה גלאון: מה מסבירים לנו.
זהבה גלאון: שמורידים ילדים מתחת לקו העוני אבל במקביל עושים תכניות, צהרונים, ביטחון תזונתי.
זהבה גלאון: מה הבדיחה הזאת?
זהבה גלאון: שמעתי שאומר נציג האוצר, ואני מצטטת: כדי למנוע עוני, צריך בעצם להביא למצב שמשלבים את שני בני הזוג בעבודה במשרה מלאה.
זהבה גלאון: זה מה שאתה אמרת.
זהבה גלאון: באמת זאת מטרה ראויה לשלב את שני בני הזוג בעבודה, אבל אנחנו יודעים היום שהיום גם משפחות עובדות חיות מתחת לקו העוני.
זהבה גלאון: גם כששני בני הזוג עובדים, נתוני העוני, הדוח האחרון של העוני הראה שמשפחות- - -
<משה בר סימנטוב: מיעוט שבמיעוט.
<משה בר סימנטוב: במשרה מלאה, חצי אחוז.
זהבה גלאון: חצי אחוז.
זהבה גלאון: אם הייתם באים אלינו בצורה מסודרת, מגישים לנו תכנית עכשיו איך מתמודדים עם העובדה שיש איקס משפחות עניות בישראל, שמשפחות עובדות חיות מתחת לקו העוני, שיש לכם תכנית להוצאת משפחות ממעגל העוני, אבל מה אתם באים ומראים לנו כאן?
זהבה גלאון: איך אתם מקצצים ופוגעים ומתכוונים לפגוע בקבוצה המוחלשת ביותר.
זהבה גלאון: אחר כך יהיה לנו דיון על עקרות הבית ובטח אני גם אגיד מוחלשת ביותר, אבל אלה הקבוצות המוחלשות ביותר בחברה הישראלית.
מיכל בירן: יש מספיק מקום בין המוחלשים ביותר.
זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, מחולקים כאן נתונים של הרבה מאוד ארגונים לגבי המשמעות של הקיצוץ בקצבאות ילדים.
זהבה גלאון: נתונים הפוכים למה שאמר נציג האוצר.
זהבה גלאון: משפחה עם שני ילדים תאבד כתוצאה מהקיצוץ, לפי האגודה לזכויות האזרח, 88 שקלים.
זהבה גלאון: משפחה עם ארבעה ילדים תאבד 264 שקלים, משפחה עם שישה ילדים תאבד 920 שקלים.
זהבה גלאון: 64 אחוזים מהמשפחות העניות בגיל העבודה בישראל הן משפחות עובדות וזה נתון מדויק יותר למה שאמרתי קודם.
זהבה גלאון: ארבעים אחוזים מהילדים מוגדרים כחיים בסיכון לעוני לעומת ממוצע של עשרים אחוזים במדינות ה-OECD.
זהבה גלאון: מה אתם הולכים לעשות כאן?
זהבה גלאון: פשוט השתגעתם.
זהבה גלאון: למה זה נוח לעשות את זה, כי כל פעם נכנסים בחרדים.
זהבה גלאון: זה פופולרי.
זהבה גלאון: זאת המדיניות החדשה של שר האוצר.
זהבה גלאון: נכנסים בחרדים, עושים שוויון בנטל לכאורה, אז עכשיו גם מקצצים בקצבאות הילדים.
זהבה גלאון: אני רוצה להצטרף אדוני להצעה שהיא לא הצעה שלי אבל היא הצעה של ארגונים שונים ולהציע אותה כאן ולומר שעד שהאוצר, הממשלה – אני לא יודעת מי – מכינים מנגנון מקצועי לבחינה מקיפה וכוללת של כל סוגיית הקצבאות, של כל מערך הקצבאות, מה המשמעות של זה, מה הפרמטרים הענייניים, עד שלא מכינים את זה, אני מציעה לא לאשר את הקיצוץ.
זהבה גלאון: אמנם אתה אמרת היום, ואני חוזרת ואומרת, שלא תהיה הצבעה על זה, אבל אני מציעה להקפיא את הסוגיה הזאת עד שהנושא הזה לא ייבחן בצורה רצינית יותר ויהיה מערך כולל.
זהבה גלאון: יש הצעות מהצעות שונות, יש הצעה של עמותת ידיד לעשות את זה בדרך של הלוואה.
זהבה גלאון: אני מציעה בכלל לא לקצץ בקצבאות ילדים עד שהסוגיה הזאת לא נבחנת בצורה הרבה יותר מקיפה והרבה יותר רצינית, כי אחרת זאת ממשלה שמתאכזרת לילדים, שמכניסה עוד ילדים למעגל העוני.
זהבה גלאון: תסתכלו על חמישים אלף הילדים ושתהיה לכם את התמונה שלהם מול העיניים שלכם כשאתם בקלות כזאת באים לכאן וגוזרים כליה על כמיליון ילדים במדינת ישראל.
ניסן סלומינסקי: אראל מרגלית.
אראל מרגלית: גם ב-2003, עת נתניהו היה שר האוצר, היה קיצוץ בקצבאות הילדים.
אראל מרגלית: גם אז לא עשו את זה לגבי ילדים שכבר נולדו אלא עשו את זה לגבי ילדים שייוולדו.
אראל מרגלית: אני רוצה להגיד לך.
אראל מרגלית: אפשר לחשוב שכאשר מדברים וזורקים את העניין של החרדים ושל הערבים ושל כל מיני אוכלוסיות מוחלשות, כאילו ישראל היא זאת שנותנת קצבאות ילדים בניגוד למדינות המערב.
אראל מרגלית: ישראל היא במקום השלישי מלמטה בתוך 15 מדינות ה-OECD בקצבאות הילדים.
אראל מרגלית: כלומר, ישראל כרגע לא נותנת קצבאות ילדים בצורה דרמטית.
אראל מרגלית: להוריד משפחה מתחת לקו העוני, יש לזה עלות מאוד מאוד גבוהה והביטוח הלאומי – שנציגיו נמצאים כאן ואני בטוח שיושב ראש הוועדה ייתן להם לדבר – ידברו על כמה ילדים וכמה משפחות נכנסות מתחת לקו העוני, והדבר הזה הוא שערורייה.
אראל מרגלית: אני רוצה לומר דבר אחד.
אראל מרגלית: אם רוצים לעשות קיצוץ בקצבאות, גם קרן המטבע הבינלאומית, גם הגירעון וכולי, אנשים מוכנים לקבל מתווה שיש לו כמה שנים ולא לעשות את הכול בשנה אחת.
אראל מרגלית: כשאתה עושה את זה בשנה אחת בה אתה מקצץ, אתה בעצם לוקח חצי מהכריך של הילד שצריך לאכול.
אראל מרגלית: מדברים הרבה מאוד על אנשים לא עובדים וכולי, אבל אני דווקא רציתי לדבר על אנשים עובדים.
אראל מרגלית: הייתה צריכה להגיע לכאן היום משפחה מקטמון ח' עם ארבעה ילדים.
אראל מרגלית: זוג ההורים עובדים להם ארבעה ילדים.
אראל מרגלית: קודם הקצבה הייתה 1,042 אבל עכשיו במתווה המוצע הסכום הוא 560 שקלים.
אראל מרגלית: זה אומר 580 שקלים בחודש שלוקחים מהם מהנטו.
אראל מרגלית: יש כאן עוד בחור שביקשתי ממנו להגיע, בועז שרון, בחור בן 34, חסיד חב"ד, חרדי, מתגורר בקריית מלאכי.
אראל מרגלית: דרך אגב, אביו היה טייס ואפילו ישב בכלא, אבל אני לא אכנס לזה.
אראל מרגלית: הוא למד בישיבה, עשה צבא, עובד כמעצב אתרים.
אראל מרגלית: אשתו מורה.
אראל מרגלית: יש להם שישה ילדים.
אראל מרגלית: הוא גם מתנדב במד"א.
אראל מרגלית: מכר את הרכב הפרטי שלו.
אראל מרגלית: אנחנו מכירים הרבה אנשים בכל הארץ בתוך השדולה החרדית ואנחנו מביאים חלק מהם לכנסת.
אראל מרגלית: כרגע הקיצוץ בקצבאות הילדים, דווקא לזוג חרדים צעירים שעובדים, הוא 641 שקלים לחודש בנטו.
אראל מרגלית: צריך אולי להביא מתווה אחר.
אראל מרגלית: אנחנו מוכנים לדבר עליו אבל קודם כל לא לעשות זאת מעכשיו לעכשיו.
אראל מרגלית: אתם מדברים גם על הארוחות החמות שאתם נותנים, אבל תגידו, על מי אתם עובדים?
אראל מרגלית: אתם יודעים שבירושלים העמותה שלנו נותנת ארוחה חמה ל-17 בתי ספר שלא נותנים שם ארוחה חמה לילדים האלה?
אראל מרגלית: אני לא יודע על מה אתם מדברים.
אראל מרגלית: אולי אתם על כוכב אחר.
מרב מיכאלי: אבל יש עוד מאתיים מיליון שקלים.
אראל מרגלית: זה הכריך לבית הספר.
אראל מרגלית: אני רוצה להציע עוד משהו.
אראל מרגלית: תאמין לי שקרן המטבע והאנשים הפיננסיירים ביותר יקבלו מהאוצר מתווה שלא מתחיל מהרגע אלא מתווה של כמה שנים בו אפשר להגיע למתווה אחר בקצבאות הילדים.
אראל מרגלית: לא מהרגע להרגע.
אראל מרגלית: הדבר הזה הוא עוול נוראי, הוא טעות כלכלית כי הוא יטיל עול מאוד גדול על שירותי הרווחה שעכשיו יצטרכו לטפל באנשים שמתחלקים למטה וזה פשוט עוול חברתי ועוול מוסרי שלא ידענו כמותו, אם עושים זאת מהרגע להרגע.
אלעזר שטרן: אני יכול להסכים עם כל מה שנאמר כאן, אבל נסתכל על הצרכים של המדינה בכלל.
אלעזר שטרן: אני אגיד איפה ההערות שלי.
אלעזר שטרן: דרך אגב, הרב ליצמן, זה אותו משה בר סימטוב.
יעקב ליצמן: כן, אבל יש לו בעל בית למעלה.
אלעזר שטרן: אני חושב שזה בעייתי להטיל סוג של דופי.
יצחק כהן: לא מטילים דופי במשה בר סימנטוב.
יצחק כהן: אין לנו שום בעיה עם משה בר סימנטוב.
יצחק כהן: לפרוטוקול.
אלעזר שטרן: לא נעניתי בכל הפגישות אתו כפי שרציתי.
משה גפני: היית צריך לבוא אתנו.
משה גפני: הנושא הוא לא משה בר סימנטוב אלא הנושא הוא כמו שליצמן אמר, שר האוצר.
אלעזר שטרן: אני מציע להוציא מהטרמינולוגיה את החרדים ואת הלא חרדים.
משה גפני: אבל זה הנושא.
יצחק כהן: זה הנושא.
יצחק כהן: זה הדגל.
זהבה גלאון: במי רוצים להיכנס?
זהבה גלאון: אתה לא מבין את כללי המשחק?
משה גפני: זה יהיה התירוץ.
משה גפני: הרי מה הוא יענה?
אלעזר שטרן: בעיני זה כן דחיפה לשוק העבודה.
יצחק כהן: אמרו לך שאנשים עובדים.
אלעזר שטרן: יש אנשים עובדים.
אלעזר שטרן: אני חושב שהוסיף מלמטה ולהוריד מלמעלה.
אלעזר שטרן: כרגע זה רק על אלה שמקבלים מס יסף.
אלעזר שטרן: אני חושב שאנשים במעמד של חברי כנסת לדוגמה מבחינת השכר, שהם רחוקים ממס יסף, גם הם לא צריכים ליהנות מקצבאות ילדים בשלב הזה של המציאות הישראלית.
משה גפני: אלעזר, על מה אתה מדבר?
משה גפני: איזה מס יסף?
מיכל בירן: הוא מדבר על ביטול האוניברסלי.
אלעזר שטרן: אומרים שמי שמשלם מס יסף, לא יקבל קצבאות ילדים ואני אומר שצריך לרדת רמות בעניין הזה.
אלעזר שטרן: לרדת שתי מדרגות מתחת לעניין.
אלעזר שטרן: הייתי רוצה לשאול איך מודדים את העוני כאן.
אלעזר שטרן: זאת אומרת, בהכנסת משפחה או במה שהילד מקבל?
אלעזר שטרן: אני שואל את זה כי אני חושב שבשביל איכות הדיון כאן, היה נכון שהאוצר יציג מה כל ילד מקבל השנה.
אלעזר שטרן: אני לא יודע אם אראל צודק או לא.
אלעזר שטרן: את ההטבות שציינת, לכמת את זה ולהגיד שהנה, נכון, אנחנו מורידים מ-175 ל-140 שקלים, אבל התוספת לכל ילד היא תשעים שקלים.
אלעזר שטרן: אני חושב שהדיון הזה יכול לתת תשובה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו תכף נגיע לזה.
אלעזר שטרן: חוץ מקואליציה-אופוזיציה, שברור למי קל יותר ולמי קשה יותר, במיוחד בנושאים הרגישים האלה, כי הכי קל לנו להיות אופוזיציה בדברים האלה.
אראל מרגלית: כאן ראוי להיות אופוזיציה, לא?
זהבה גלאון: אתה חושב שזה קל להיות אופוזיציה?
זהבה גלאון: יש לי חדשות בשבילך.
זהבה גלאון: אתה יודע כמה שנים אני באופוזיציה?
זהבה גלאון: זה ממש לא קל.
ראובן ריבלין: זאת לא בושה אבל זה גם לא כבוד גדול.
יצחק כהן: הוועדה כבר הוכיחה שבנושאים מסוימים אין קואליציה ואופוזיציה.
יצחק כהן: כבר הוכחנו את זה.
אלעזר שטרן: אני רוצה לסכם את העמדה שלי בשתי נקודות.
אלעזר שטרן: אני חושב שצריך להוריד את מי שלא מקבל לרמת הכנסה נמוכה יותר.
אלעזר שטרן: אני לא יודע כמה הכימות של זה יוסיף אבל מהצד השני להקל בזה על השכבות החלשות יותר.
אלעזר שטרן: זאת אומרת, את מה שאפשר לחסוך מלמעלה, להעביר לשכבות החלשות באמת.
אלעזר שטרן: אחרי שנקבל את הנתונים שביקשנו, יהיה לי יותר קל לגבש עמדה.
יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד מילה אחת לידידי רובי.
יעקב ליצמן: אם אתה חושב שהליכוד הולך להיות אותו ליכוד אחרי הקיצוץ הזה, זאת טעות.
זהבה גלאון: אחרי הערב.
יעקב ליצמן: לפני הערב.
יעקב ליצמן: הערב זה עוד סיפור.
יעקב ליצמן: אני לא מבין בדנוניזם אלא אני מבין בנתניוניזם.
יעקב ליצמן: ברור שראש הממשלה אשם לא פחות משר האוצר.
יעקב ליצמן: לא יכול להיות שראש ממשלה שעושה קיצוץ אכזרי ב- 2003 - - -
מיכל בירן: הוא שילם מחיר.
יעקב ליצמן: וישלם מחיר.
יעקב ליצמן: אני לא יודע מה זה שילם, אבל הוא ישלם.
משה גפני: ב-2003 הוא שילם.
משה גפני: הוא ירד ל-12 מנדטים.
יעקב ליצמן: אני מניח שהיו עוד סיבות אבל עכשיו הוא ישלם.
ניסן סלומינסקי: בטח שזה לא מדויק.
ניסן סלומינסקי: אני אוכל לדווח לו שאתם דואגים לו.
מיכל בירן: הוא היה האדם השנוא ביותר בארץ באותה תקופה.
יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, אני חייב להגיד לך שלפעמים אני קם בבוקר לא כל כך מאושר, אבל אני מיושב ואני יודע בדיוק מה אני אומר.
יעקב ליצמן: אני אומר לך שראש הממשלה ישלם מחיר יקר על זה שהוא מקצץ קיצוץ אכזרי, פעם שנייה בתקופתו, בקצבאות הילדים.
יעקב ליצמן: שלא יחשוב שהוא יכול להטיל את זה על שר האוצר.
יעקב ליצמן: נכון שבעל הבית השתגע, אבל עובדה שמשרד האוצר לא נגע בקצבה כלשהי אלא רק בקצבאות הילדים.
יעקב ליצמן: יש הרבה קצבאות אבל הוא לא נגע בקצבה כלשהי.
יעקב ליצמן: הוא נגע רק היכן שכואב, מה שנוגע אך ורק לאג'נדה שלו, בחרדים.
יעקב ליצמן: אני חוזר על מה שאמרתי בתחילת דבריי.
יעקב ליצמן: יש על זה בג"ץ ואני לא חושב שזה נכון לדון בנושא הזה.
יעקב ליצמן: אתה מכריח אותנו לדון על זה, אבל אני בהחלט ארצה שנעביר את הפרוטוקול של הישיבה הזאת לבג"ץ.
יעקב ליצמן: אם אתם לא תעשו את זה, אני אעשה את זה.
יעקב ליצמן: אני אומר שזה יעלה מאוד ביוקר לליכוד.
יעקב ליצמן: מה הדיון כאן.
יעקב ליצמן: גם מירב אמרה את זה וקודם מיכל.
יעקב ליצמן: משלושה מיליארד שקלים עשו קרן של מאתיים מיליון שקלים כשזה עולה בקושי ארבע נסיעות של ראש הממשלה לחוץ לארץ.
מיקי רוזנטל: עם מיטה או בלי מיטה?
יעקב ליצמן: 800 אלף שקלים עולה נסיעה.
יעקב ליצמן: זאת העזרה שרוצים להגיש ולהציל את הילדים מרעב.
יעקב ליצמן: אני חושב שזאת אפילו בושה להציע את זה.
יעקב ליצמן: הקיצוץ כרגע, מדברים על יסף או לא יסף, אני חוזר על מה שהגשתי בחוק פעם ואני רוצה להעביר את זה גם כאן.
יעקב ליצמן: ביטוח לאומי הוא ביטוח שאנחנו משלמים לפי החוק וכאשר אדם מגיע לגמלאות או חלילה וחס הוא נכה, הוא משלם ביטוח כדי שיוכל אחר כך לקבל כשהוא צריך.
יעקב ליצמן: קצבאות הילדים הוא חלק של הביטוח.
יעקב ליצמן: לכן זה נקרא ביטוח לאומי.
יעקב ליצמן: לא יכול להיות שכאן תבוא הממשלה וכל פעם תשנה את הביטוח שאנחנו משלמים כי בסך הכול זה כסף שלנו.
יעקב ליצמן: עובדה שכל השנים לא נתנו אפילו להשתמש בכסף הזה עד שפעם אחת בחוק ההסדרים הוציאו כספים מהביטוח לאומי לדברים אחרים.
יעקב ליצמן: עובדה שביטוח לאומי, שקוראים לזה ביטוח, הוא מיועד רק לדברים האלו כביטוח ולא לשום דבר אחר ולא יכול להיות שהממשלה בהינף יד, אפילו בחוק, קל וחומר בחוק ההסדרים, תעשה מה שהיא רוצה לעשות.
יעקב ליצמן: היא לא יכולה לעשות את זה לאזרחים.
יעקב ליצמן: יש דברים אחרים שהיא יכולה לעשות.
יעקב ליצמן: היא יכולה להעלות מס הכנסה, היא יכולה לעשות כל מיני דברים אחרים אבל ביטוח לאומי שייך לאזרחים והיא לא יכולה לגעת בו.
יעקב ליצמן: לכן אני מתפלא על כך שאנחנו מעלים את הנושא לסדר היום.
יעקב ליצמן: פעם לביטוח לאומי לא היה חשב שכפוף למשרד האוצר.
יעקב ליצמן: נכון, משה?
<משה בר סימנטוב: כן.
יעקב ליצמן: כי האוצר לא יכול לעשות עם כספי הביטוח הלאומי מה שהוא רוצה, אבל עכשיו פתאום הוא עושה מה שהוא רוצה והוא מקצץ מתי שהוא רוצה.
יעקב ליצמן: חסר לו כסף, הוא לוקח.
יעקב ליצמן: בשבילו זה בור בלי תחתית והוא יכול להוציא כמה שהוא רוצה.
יעקב ליצמן: אנחנו כחברי כנסת שומרים על האזרחים.
יעקב ליצמן: אנחנו חייבים להגן עליהם ולשמור שהאוצר לא יעשה מה שהוא רוצה.
יעקב ליצמן: אני יודע ששר האוצר הוא זה שקבע את זה, הוא לחץ לזה והוא מצא כמה ידידים באגף התקציבים.
משה גפני: הם מצאו פרייר.
משה גפני: מה לא נכון, שאמרו לי את זה?
יצחק כהן: זה דגל של שר האוצר ולא של פקידי האוצר.
יצחק כהן: הם מבינים שזה לא כלכלי, שזה לא חוקתי וזה לא יעבור אלא בג"ץ יפיל את זה.
יצחק כהן: הם יודעים את זה.
יצחק כהן: הקבוצה תגיש בג"ץ והם יודעים את זה.
יעקב ליצמן: הקבוצה כבר הגישה בג"ץ.
יעקב ליצמן: אני אומר שוב שהיות שזאת אג'נדה, אני לא חושב שאנחנו צריכים לשחק לידי האג'נדה ולכן בא הבג"ץ שהגישו האזרחים ואני מקווה שהוא יתקבל.
יעקב ליצמן: עובדה שבג"ץ נתן שלושים ימים לענות וזה אומר דרשני.
ניסן סלומינסקי: מיקי ואחר כך רובי.
מיקי רוזנטל: אני מבקש למחות על המספרים שהביא האוצר ועל הדרך בה האוצר מציג נושא כל כך מרכזי.
מיקי רוזנטל: ובכן, אדוני, בשנת 2003, לפני שאתם קיצצתם בקצבאות הילדים פעם ראשונה, היו במדינת ישראל 650 אלף ילדים מתחת לקו העוני.
מיקי רוזנטל: אחרי הקיצוץ האכזרי ההוא, אנחנו עומדים היום על 860 אלף ילדים עניים.
מיקי רוזנטל: המשמעות היא שמספר הילדים העניים עלה בארבעים אחוזים.
מיקי רוזנטל: שום דבר מהמילים היפות שאמרת כאן לא יכול לכסות על העובדה הבסיסית הנוראית הזאת.
מיקי רוזנטל: זאת תוצאה של מדיניות שהיא לא אטומה אלא היא אכזרית והיא מטופשת.
מיקי רוזנטל: ילדים שמורידים אותם לקו העוני, אתה כופה עליהם אחר כך חיים איומים.
מרב מיכאלי: אתה גם מנציח אותם לעוני.
מרב מיכאלי: הם יישארו עניים ועניות.
מיקי רוזנטל: במדיניות שלכם אתם באופן שיטתי הורסים את המרקם החברתי הסוציאלי של מדינת ישראל.
מיקי רוזנטל: זאת הייתה המדיניות של נתניהו ועכשיו בא אחד שקוראים לו יאיר לפיד, הוא גם קובר את הסיכוי האחרון להציל ולשנות ולהעלות את כל האנשים האלה למקום של חיים סבירים.
מיקי רוזנטל: אתם פשוט קוברים אנשים חיים.
מיקי רוזנטל: זאת המשמעות של הצעדים הלא אחראיים שאתם עושים.
מיקי רוזנטל: שנאת החרדים מעבירה את שר האוצר על דעתו.
מיקי רוזנטל: זאת שורה של צעדים, שזה רק אחד מהם, שנועדו לפגוע בקבוצה של אנשים שהם ישראלים לכל דבר ואתם מנסים להוציא אותם מכלל ישראל.
מיקי רוזנטל: הדבר הזה לא יסולח לכם בחיים.
מיקי רוזנטל: לא יסולח.
מיקי רוזנטל: עכשיו נדבר גם קצת על כלכלה.
מיקי רוזנטל: אצלכם זה עובד הפוך.
מיקי רוזנטל: אתם צריכים סכומים, אתם יושבים, שלושה מיליארד פה, שישה מיליארד שם, ושואלים איך נביא את זה.
מיקי רוזנטל: אז אתם אומרים: נקצץ פה ונקצץ שם.
מיקי רוזנטל: מונח לפניכם דוח של הביטוח הלאומי שאומר לכם שהצעדים האלה יעלו את מספר העניים בחמישים אלף ילדים ואתם לא עושים דבר, אתם לא משנים דבר, כאילו מדברים לקיר.
מיקי רוזנטל: שום דבר.
מיקי רוזנטל: קצבת ילדים, זאת לא תמיכה אלא זאת תפיסה סוציאלית.
מיקי רוזנטל: בכל העולם יש קצבאות ילדים.
מיקי רוזנטל: קצבאות הילדים במדינת ישראל עומדות במחצית מהממוצע של ארצות אירופה.
מיקי רוזנטל: כמחצית.
מיקי רוזנטל: קצבת ילדים באה לענות על צרכים בסיסיים של משפחה שנולדים לה ילדים ואתם פוגעים בדבר הזה בלי לנתח את המשמעויות, בלי בכלל להבין מה קורה למשפחה.
מיקי רוזנטל: אתם רוצים לעודד יציאה לעבודה.
מיקי רוזנטל: זה באמת ערך חשוב, אבל האם דאגתם שיהיו מקומות עבודה לחרדים או לערבים להם אתם מקצצים עכשיו את קצבאות הילדים?
מיקי רוזנטל: אי אפשר לעשות צעד אחד בלי לחשוב על המכלול.
מיקי רוזנטל: זאת אומרת, לאן תוציאו אותם?
מיקי רוזנטל: לאן?
מיקי רוזנטל: לשוק עבודה שהוא רווי בעובדים שמשתכרים 4,500 שקלים?
מיקי רוזנטל: אז שני בני הזוג יעבדו ויגיעו ל-10,000 שקלים.
מיקי רוזנטל: אתה מבין מה המשמעות של 10,000 שקלים כשגוזרים את קצבת הילדים?
מיקי רוזנטל: מחצית מתושבי מדינת ישראל לא מגיעים לסף המס בכלל והם עובדים.
מיקי רוזנטל: התמונה היא שאתם מייצרים כאן שני מעמדות, אלה שנוסעים בג'יפ עם חלונות שחורים ואטומים ולא רואים את כל היתר שנאנקים תחת העול הנוראי של הגזרות שאתם עושים.
מיקי רוזנטל: זאת המשמעות.
ניסן סלומינסקי: רובי ואחר כך זבולון.
ראובן ריבלין: כשמדברים על התקציב הזה כתקציב גזרות, אחת הדוגמאות היותר דרמטיות הוא הנושא שאנחנו דנים בו היום.
ראובן ריבלין: הוא דרמטי גם בגלל המשמעות התקציבית שלו, שלושה מיליארד שקלים, וגם בגלל המשמעות של הגזרה שגוזרים כאשר מדובר בשלושה מיליארד שקלים שהיו הולכים לאזרחים שרבים מהם קשיי יום והיו הולכים ישר עם הקצבה שקיבלו כדי לקנות לחם ולא קוטג' אלא גבינה זולה יותר.
ראובן ריבלין: זאת אומרת, מדובר כאן בנושא שבו בלי אפולוגטיקה, אני מבין את קריאתו של ליצמן.
ראובן ריבלין: קריאתו של ליצמן לכל מנהיגי ישראל שכן ילד הוא ילד.
ראובן ריבלין: גם אם יכול להיות שהוריו אשמים, ילד הוא ילד.
ראובן ריבלין: לא בכדי בא ונזעק לישיבה הזאת של ועדת הכספים יושב ראש המועצה לשלום הילד שאני מכיר אותו כבר עשרים שנים מתפקידי בכנסת ואפשר לומר עליו הכול, אבל כל הפעילות שלו היא א-פוליטית בעליל.
ראובן ריבלין: זאת אומרת, הוא בא כדי לזעוק את זעקת הילד, גם אם שני פרומיל או שני אחוזים מהוריו הם אנשים שמבקשים להיות טפילים או מבקשים שלא לקיים את מצוות אזרחותם כפי שמיקי דיבר על כולם כאזרחים.
ראובן ריבלין: יש אזרחים שהם לא רוצים למלא את חובתם כלפי המדינה אבל הילדים שלהם בוודאי לא אשמים בכך.
ראובן ריבלין: אני מבין גם את המשמעות התקציבית.
ראובן ריבלין: אני חושב, בר סימנטוב, שצריכים לתת את הדעת על כך.
ראובן ריבלין: קודם כל, גם אם הדבר הזה הולך להיות איזשהו תהליך שבו אנחנו מבקשים להמשיך ולנסות להכניס למעגל העבודה את כל אותם אלה שהיו וראו או השתמשו או התרגלו שתקציב קצבאות הילדים יכול לשמש להם כפתרון או מענה לצורך לא ללכת לעבודה - שהוא גם כן דבר לגבי רובם של אותם אנשים קשיי יום - אלף שקלים בחודש או 700 שקלים בחודש לאנשים שההכנסה שלהם מכל המקורות היא 3,000 שקלים או 4,000 שקלים, אומר ש-25 אחוזים מההשתכרות שלהם נעלמים.
ראובן ריבלין: אלה דברים שהם משמעותיים ביותר, בעיקר לאותם אלה שאין להם דירות כמובן והם צריכים גם לשכור דירה.
ראובן ריבלין: הגזרה הזאת היא גזרה משמעותית.
ראובן ריבלין: גם אם נגזר עלינו, צריך לצמצם אותה.
ראובן ריבלין: גם אם אנחנו מצמצמים אותה, צריך להפוך אותה לתהליך שיהיה בשלבים על ציר של זמן, לבוא ולראות מצב בו אתה לא גוזר גזרה שמחר בבוקר עומדים הילדים האלה ונמצאים במצב של מאין יבוא עזרי.
ראובן ריבלין: המועצה לשלום הילד יכולה לזעוק את זעקתם אבל היא לא יכולה לפתור את הבעיה שלהם.
ראובן ריבלין: גם מהמע"מ, כאשר אנחנו שכנענו את הממשלה שעשרה אחוזים מאחוז המע"מ שאנחנו יצרנו להם כהכנסה, אתם מיד העברתם 400 מיליון שקלים למשרד הרווחה וטוב שכך.
ראובן ריבלין: אני מקווה שלא צמצמו את זה.
עליזה לביא: 500 מיליון שקלים.
עליזה לביא: יש 200 ועוד 300 מיליון למשרד הרווחה.
ראובן ריבלין: אם כן, 500 מיליון שקלים.
ראובן ריבלין: הבעיה שלי היא בדיוק כמו הבעיה שלך ואנחנו נצטרך לתמוך בתקציב.
ראובן ריבלין: לכן אני אומר שצריך לעשות את זה בתקופת ביניים ועל ציר של זמן.
ראובן ריבלין: הדבר השלישי.
ראובן ריבלין: בהחלט הגיע הזמן ברפורמות שאני, כאשר הייתי מקבל את קצבאות הילדים והיו לי ארבעה בשלב מסוים והרווחתי כעורך דין הרבה יותר ממה שאני מרוויח כאן בכנסת, אני הייתי פטור ממס לגבי קצבאות אלה.
ראובן ריבלין: שימסו את הקצבאות.
ראובן ריבלין: כאשר אתה ממסה את הקצבאות, באופן אוטומטי אותם אלה שאין להם לא משלמים ואותם אלה שיש להם, נותנים חלק נכבד משכרם בחזרה למדינה.
ראובן ריבלין: אני חושב שאותו רעיון שפעמים רבות עלה, היום רשום גם במזכר שהעבירה לנו המועצה לשלום הילד, יתכן מאוד שגם את אותם כספים שחוסכים מילדים כדי לא לאפשר להורים שלהם לעשות תעשיית ילדים במירכאות כפולות ומכופלות, כי אני יודע ש-99 אחוזים מההורים רואים בילדים את הילדים שלהם קודם כל ולא איזשהו אמצעי כדי להאדיר את רווחיהם או את היכולת שלהם להוציא הוצאה אישית.
ראובן ריבלין: לכן אני חושב שאם גם אנחנו חוסכים מהילדים את הכספים, בדיוק כמו שאנחנו מוכנים להכניס בקופסאות תקציביות, כך נכניס את אותם כספים שנחסכים לקופסאות תקציביות שיינתנו לילדים לאחר שהם יתבגרו.
ראובן ריבלין: בלי כל ספק מדובר על שלושה מיליארד שקלים.
ראובן ריבלין: הרפורמה הזאת היא רפורמה שייתכן מאוד שצריך ללכת לקראתה.
ראובן ריבלין: יחד עם זאת, להפוך אותה לגזרה מהיום למחר, לא.
ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שגם אם יש לא צדיק אחד בסדום אלא אם יש עשרה או עשרים צדיקים או עשרים רשעים, אנחנו לא יכולים להעמיד בפני שוקת שבורה את כל הקהל ואת כל הציבור שצריך לפרנס, לכלכל, לחנך וללמד את ילדיו.
ראובן ריבלין: אני חושב שבהחלט אנשי הקואליציה צריכים לדבר עם אנשי הממשלה ולומר להם שגם אם אנחנו רוצים לעשות רפורמה מבחינת הציבוריות הישראלית, מבחינת הכלכלה הישראלית, מבחינת החברה בישראל, את הרפורמה הזאת לא יכולים לשלם קרוב ל-800 אלף ילדים, ילדי ישראל.
ניסן סלומינסקי: זבולון, אחרי גפני.
זבולון כלפה: בצד של התכנית המעשית, אני מצטרף לדבריו של חבר הכנסת רובי ריבלין, לגבי הנושא של מיסוי קצבאות הילדים.
זבולון כלפה: אין לי ספק שדרך הדבר הזה ניתן יהיה לייצר מקור הכנסה נוסף ביחס להורים שמשתכרים מעל שכר מסוים ולא צריך להגיע עד לכדי סכומים של 800 אלף בשנה אלא אפשר גם בסכום אחר.
משולם נהרי: השאלה אם זאת תוספת שכר או שזה כסף לילדים.
זבולון כלפה: מהסקירה ששמענו ממשה בר סימנטוב מהאוצר יכול להתקבל הרושם שכאילו את התכניות הקודמות לגבי קצבאות הילדים, אנשים אחרים תכננו.
זבולון כלפה: גם האוצר וגם הביטוח הלאומי תכננו את הדברים ותמיד חוזרים לרצון להגיע להשוואה כזו או אחרת עם מדינות ה-OECD , מודל שנראה כאילו שואפים אליו אבל כאן נראה כאילו חותכים את העניין הזה.
זבולון כלפה: אני סבור שבמהלך הזה, אין ספק שחלק מהעניין של קצבאות הילדים, כמו שנהוג בחלק ממדינות העולם, המטרה היא לעודד גם ילודה.
זבולון כלפה: כשיגיע תורך, תאמר אתה הדברים.
זבולון כלפה: שמעתי אותך.
זבולון כלפה: זאת דעתי.
זבולון כלפה: בתהליך כזה נמצא את עצמנו בעוד פרק זמן כזה או אחר מחפשים איך להגדיל יותר את קצבאות הילדים כדי כן להגיע לשיעורי הילודה אליהם היינו רוצים להגיע.
זבולון כלפה: הולכים כאן על חבל דק ואני לא מבין את ההתנהלות כי בסופו של תהליך, כשמסתכלים על הפריסה של עשר השנים האחרונות, המגמה כאן היא קיטון וקיטון, פעם אחר פעם, וזה לא פותר את הבעיות.