GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: האם נכון הדבר שהיום אנחנו בתעסוקה מלאה?
<משה בר סימנטוב: שוק העבודה נמצא באחד המקומות הטובים בהם הוא נמצא אי פעם.
<משה בר סימנטוב: אנחנו לא מכחישים את זה.
<משה בר סימנטוב: אנחנו גאים בעובדה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: אם כן, לאן להוציא אותם?
<משה בר סימנטוב: תקבלי את הנתון ואז תשאלי את השאלה.
מיקי רוזנטל: כולם יעבדו במס הכנסה.
<משה בר סימנטוב: יש היום בכל רגע נתון, על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, סדר גודל של חמישים, שישים, שבעים אלף משרות פנויות.
אורלי לוי אבקסיס: של העובדים הסיעודיים הזרים שאותם אנחנו רוצים לסלק?
<משה בר סימנטוב: אני לא מדבר על זה.
<משה בר סימנטוב: עובדים זרים, זה מעבר לזה.
<משה בר סימנטוב: אני לא מדבר על עובדים זרים.
אורלי לוי אבקסיס: אולי תגיד לי איזה עבודות?
<משה בר סימנטוב: יש עכשיו ביקוש למשרות שלא נענות בעובדים.
אורלי לוי אבקסיס: לפי מרכז המחקר של הכנסת אנחנו נמצאים בתעסוקה כמעט מלאה.
אורלי לוי אבקסיס: לכן העידוד לא מתיישב עם הנתונים של מרכז המחקר של הכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: לאן תביא אותם?
<משה בר סימנטוב: חברת הכנסת לוי, בדיוק להפך.
<משה בר סימנטוב: אם כבר המועד לבצע שינויים מהסוג הזה, הם בדיוק כשהמשק נמצא בתעסוקה מלאה כי אז זה אומר שיש מקום לאנשים לעבוד.
אורלי לוי אבקסיס: זה אומר שלא יקבלו אנשים לעבודה.
<משה בר סימנטוב: אם היינו במיתון ובשיעורי אבטלה גבוהים, לא היה טוב לעשות את הדבר הזה כי היינו מרחיבים את האבטלה.
<משה בר סימנטוב: עכשיו שוק העבודה מתפקד טוב מאוד, אז אנחנו יכולים לאפשר לו לקלוט עוד עובדים.
גילה גמליאל: לאלה לסבסד את המעונות.
<משה בר סימנטוב: אנחנו גם מסבסדים את המעונות.
<משה בר סימנטוב: זה גם חלק מהדברים שיש.
<משה בר סימנטוב: גם מעונות, גם גני ילדים, צהרונים, שעות פרטניות.
גילה גמליאל: או לקבוע הוצאה מוכרת בצורכי טיפול בילדים, שזה חלק חשוב לא פחות.
<משה בר סימנטוב: זה ממש ללכת לעשירון העליון ולתת לו את ההטבה.
<משה בר סימנטוב: המשק בתעסוקה מלאה, אלה דווקא חדשות טובות.
<משה בר סימנטוב: זה דווקא אומר שאפשר לעשות.
<משה בר סימנטוב: יש עבודה.
אורלי לוי אבקסיס: מרכז המחקר של הכנסת אומר שאין.
<משה בר סימנטוב: זה לא נכון.
<משה בר סימנטוב: תראי את סף המס.
<משה בר סימנטוב: אנחנו הרי מגלגלים את הנושא הזה בסדר גודל של כמעט עשור.
<משה בר סימנטוב: תראי אם סף המס לאם עובדת עם שלושה ילדים, סף המס הוא הכי לא מעמד ביניים שיכול להיות אלא הוא אי שם הרבה אחרי 10,000 שקלים.
<משה בר סימנטוב: מבחינת התפלגות ההכנסות באוכלוסייה, את מדברת כאן על עשירון, במקרה הטוב ככל הנראה עשירי של נשים עובדות.
<משה בר סימנטוב: אז זה לא מעמד ביניים.
<משה בר סימנטוב: מעמד ביניים צריך מעונות, צהרונים, גני ילדים ואלה הדברים שבסוף הם החסם שלא לצאת לעבודה.
<משה בר סימנטוב: אנחנו ממקדים את זה באופן הכי אפקטיבי במי שזה יכול להוציא את זה לעבודה.
<משה בר סימנטוב: מה לעשות, אין לנו עכשיו עשרה מיליארד שקלים לחלק לטובת הנושא.
<משה בר סימנטוב: הממשלה בסוף צריכה לקבוע סדרי עדיפויות, אז סדרי העדיפויות של הממשלה - - -
אורלי לוי אבקסיס: להחזיר גם חרדיות הביתה.
אורלי לוי אבקסיס: אתם חושבים שתחנכו את הבעל שלה על ידי כך שתורידו לה את העזרה.
<משה בר סימנטוב: יש צהרונים.
<משה בר סימנטוב: זה מעמד נמוך.
<משה בר סימנטוב: יש את מעונות היום, זה אוניברסלי.
ניסן סלומינסקי: שמרית, תמשיכי.
<שמרית גיטלין שקד: 59(ב) באותו עמוד, 732.
<שמרית גיטלין שקד: תחילתו של סעיף 96 לחוק הביטוח הלאומי כנוסחו בסעיף 56(2) לחוק זה ביום 1 בינואר 2014 והוא יחול על הורה מבוטח הזכאי לקצבת ילדים המשתלמת בעד היום האמור ואילך.
<שמרית גיטלין שקד: המשמעות היא התחילה והתחולה של סעיף 66.
<שמרית גיטלין שקד: כלומר, אי תשלום קצבאות ילדים למבוטח החייב במס נוסף.
<שמרית גיטלין שקד: ייכנס לתוקף ביום 1 בינואר 2014.
יצחק כהן: מסתייגים.
יצחק כהן: גם לגבי אוגוסט מסתייגים.
יצחק כהן: הקבוצה.
יצחק כהן: כל הקבוצה כולל אורלי וגילה.
ניסן סלומינסקי: תן להן להגיד לבד.
יצחק כהן: היא אמרה כן.
ניסן סלומינסקי: גילה, כל פעם כשאומרים הקבוצה – כלומר, ש"ס, יהדות התורה, עבודה – אתם רוצים להיכנס בתוכו?
גילה גמליאל: או שנהיה בקבוצה נפרדת.
ניסן סלומינסקי: או שאתם רוצים להגיש בנפרד.
יצחק כהן: תהיו בקבוצה.
גילה גמליאל: אמרתי קודם, ואם לא הקשבתם לי, אני אחזור.
גילה גמליאל: את כל ההסתייגויות שלי אני מגישה טרם ההצבעות.
גילה גמליאל: עד אז אנחנו נבוא בסיג ושיח עם האוצר בניסיון לראות מה כן יעלה להצבעות.
גילה גמליאל: אתם ישירות מגישים הסתייגות אבל אני עוד אופטימית.
יעקב ליצמן: זה לא רלוונטי.
יעקב ליצמן: יכול להיות שיהיה שינוי.
גילה גמליאל: אני לא רשומה בהסתייגויות בכלל מראש.
אורלי לוי אבקסיס: הסתייגויות בנפרד.
גילה גמליאל: אני לא מגישה הסתייגויות עד רגע האמת.
גילה גמליאל: ברגע האמת אני אגיש הסתייגויות לפי הדברים שאמרתי.
<שמרית גיטלין שקד: הסתייגויות צריך לנמק בוועדה.
<שמרית גיטלין שקד: אפשר יהיה להגיש הסתייגויות או כרגע בדיון או לפני ההצבעה.
גילה גמליאל: אני ממליצה להגיש את ההסתייגויות לפני ההצבעות.
ניסן סלומינסקי: לא, אל תמליצי.
יצחק כהן: גם וגם.
גילה גמליאל: איציק, אמרנו שנשב עם ניסן במטרה להגיע להבנות.
ניסן סלומינסקי: אם מישהו רוצה להגיש הסתייגויות, עכשיו זה הזמן כי עכשיו כולם בתוך העניין.
ניסן סלומינסקי: אני מציע שלא תחכו לסוף.
ניסן סלומינסקי: אבל כל אחד איך שהוא רוצה.
<שמרית גיטלין שקד: 59(ג).
<שמרית גיטלין שקד: תיקון סעיף 68.
<שמרית גיטלין שקד: סעיף 68 לחוק הביטוח הלאומי בחוק זה יחול על קצבת ילדים המשתלמת.
<שמרית גיטלין שקד: .. ואילך.
<שמרית גיטלין שקד: מדובר כאן על השוואת קצבאות הילדים, לגבי ילדים שנולדו לפני 2003, כפי שדיברנו.
<שמרית גיטלין שקד: זה ייכנס לתוקף ביום 1 באוגוסט 2013.
יעקב ליצמן: סיימנו?
ניסן סלומינסקי: אני רוצה שוב להסביר את הרציונל שלי.
ניסן סלומינסקי: יש לנו כאן אין סוף גזרות שכולנו לא אוהבים אותן אבל אנחנו מבינים.
מיקי רוזנטל: אלה לא גזרות.
מיקי רוזנטל: זאת תכנית כלכלית.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מבינים שיש גירעון שצריך להתכנס אליו.
ניסן סלומינסקי: לפחות מבחינתי, אני רוצה להבין כל גזרה וגזרה לעומק ובסופו של דבר אני צריך לעשות סדרי עדיפויות ולהחליט מה אנחנו בשום פנים ואופן לא יכולים לקבל, מה אנחנו הולכים לשנות, אבל אם אני אדון כל דבר בנפרד, בטח שכל דבר אני לא רוצה.
ניסן סלומינסקי: מה, אני רוצה לקצץ בקצבאות?
ניסן סלומינסקי: בטח שאני לא רוצה.
ניסן סלומינסקי: אז אני צריך להחליט האם אני מעדיף את זה או את עקרות הבית, אבל איך אני יכול להחליט אם עוד לא ירדתי לעומק הנושא של עקרות בית ועוד לא דנו בזה?
ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר שאנחנו רוצים לשמוע ולהבין, כמו שעשינו קודם בנושא של הארנונה.
ניסן סלומינסקי: יש כל מיני סעיפים שאתה מרגיש שכל סעיף כשלעצמו, אתה שואל את עצמך אם אתה משוגע, אבל בסוף אתה כן צריך להגיע למשהו.
ניסן סלומינסקי: בסוף צריך לעשות סדרי עדיפויות.
ניסן סלומינסקי: לכן מבחינתי, אני רוצה כן להבין כל דבר.
ניסן סלומינסקי: בסוף אתה מתחיל לראות מה אתה בשום פנים ואופן לא נותן, במה אתה הולך לעשות שינויים ובמה אין לך ברירה ואתה צריך לקבל כי אתה צריך להתלכד למשהו, וללחוץ על האוצר למצוא מקורות אחרים וכולי.
ניסן סלומינסקי: זה הרציו שלי.
ניסן סלומינסקי: לכן כן חשוב לראות את כל התמונה ולא לדון בכל סעיף פרטני בנפרד.
גילה גמליאל: אתה התחייבת להפסקה ב-13:30.
ניסן סלומינסקי: הפסקה מ-13:30 עד 13:50.
ניסן סלומינסקי: אנחנו עוסקים עכשיו בסעיף 56(11), חוק הביטוח הלאומי, הפחתת תשלומים מאוצר המדינה למוסד לביטוח לאומי.
<משה ברסימנטוב: עמוד 732.
ניסן סלומינסקי: תקראי ותסבירי.
<שמרית גיטלין שקד: לא, קודם האוצר.
<משה ברסימנטוב: הסעיף הזה הוא באמת טכני ביחס לסעיפים האחרים.
<משה ברסימנטוב: המטרה של הסעיף הזה היא לגלם את כל השינוי בהוצאה של הביטוח הלאומי בצד הוצאות המדינה.
<משה ברסימנטוב: נסביר בקצרה איך עובד מנגנון התקצוב של הביטוח הלאומי.
<משה ברסימנטוב: יש לו הכנסות עצמיות ויש לו השתתפות בגבייה של אוצר המדינה ויש קצבאות שהן במימון מלא על ידי אוצר המדינה.
<משה ברסימנטוב: זה בגדול שלושת זרמי ההכנסות של המוסד לביטוח לאומי.
<משה ברסימנטוב: אנחנו משנים עכשיו ואנחנו מפחיתים את ההוצאות של המוסד לביטוח לאומי ומגדילים את ההכנסות שלו כתוצאה מתיקוני החקיקה שאנחנו מבצעים במסגרת המדיניות הכלכלית, אם אלה קצבאות ילדים עליהם דיברנו בישיבה הקודמת, עקרות הבית, השינוי בסיעוד, הסדרי השיבוב שאנחנו נעשה.
<משה ברסימנטוב: מטרת הסעיף הזה היא להעביר את התיקון להוצאות המדינה, לחסוך את זה בהוצאות המדינה.
<משה ברסימנטוב: אנחנו משאירים את הביטוח הלאומי מאוזן מבחינת הכנסות מול הוצאות, פער בין הכנסות לבין הוצאות, ואת החיסכון שיהיה בהוצאה של הביטוח הלאומי אנחנו זוקפים לטובת צד ההוצאה בתקציב המדינה.
<משה ברסימנטוב: הדרך הטכנית שבה אנחנו עושים את זה היא באמצעות תיקון לוח ב' שיקבע את גובה השתתפות המדינה בענף ילדים.
<משה ברסימנטוב: אנחנו מורידים את זה מ-210 אחוזים ל-164 וחצי אחוזים.
<משה ברסימנטוב: זה בשונה ממה שכתוב אצלכם אבל הייתה אצלנו טעות.
<שמרית גיטלין שקד: אתה משנה את מה שיש בכחול?
<משה ברסימנטוב: כן.
<משה ברסימנטוב: במקום 175 ל-164 וחצי.
ניסן סלומינסקי: כדי שאהיה נאמן לחבריי ואייצג אותם נאמנה, רק להבין.
ניסן סלומינסקי: הסעיף הזה הוא יוצר גשר.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, מה יעבור דרך הגשר זה כרגע לא חשוב.
ניסן סלומינסקי: גם אם מישהו מתנגד לקצבאות או חושב שהקצבאות צריכות להיות בסכום אחר, זה לא משנה, כי זה רק יוצר את הגשר שבמידה ומה שיאושר, יעבור בקיזוז, אבל זה לא אומר עדיין מה יאושר.
<משה ברסימנטוב: בהנחה שכל מה שיאושר יאושר, המספר שצריך להיות כתוב הוא 164 וחצי אחוזים.
<משה ברסימנטוב: אנחנו בכל מקרה נעשה את החישוב.
<קריאה: יש כאן סעיפים שלא נדונו בכלל.
<משה ברסימנטוב: השיעור שאני נתתי מגלם כאן
<משה ברסימנטוב: את כל ההפחתות שיש בביטוח הלאומי, איך אנחנו מעבירים את זה לתקציב המדינה והטכניקה היא באמצעות קיזוז השתתפות המדינה בתקציב המוסד לביטוח לאומי.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, זה יצירת הגשר הזה.
<משה ברסימנטוב: זאת הגדרה טובה.
משה גפני: הלאימו את הביטוח הלאומי.
<משה ברסימנטוב: הוא שייך למדינה אחרת?
משה גפני: לא, לא שייך למדינה אחרת.
משה גפני: פשוט הלאמתם את הכסף של הביטוח הלאומי.
משה גפני: יש שם יתרה.
משה גפני: הסעיף הזה של קצבאות הילדים, אין לי כאן את הנייר.
<משה ברסימנטוב: זה קשור לזה?
משה גפני: בטח שקשור.
<משה ברסימנטוב: אני אגיד במה זה קשור ובמה זה לא קשור.
<משה ברסימנטוב: מנגנון התקצוב של המוסד לביטוח לאומי מסורבל ומסובך.
<משה ברסימנטוב: נקודה.
<משה ברסימנטוב: הם גובים כסף, מפלגים את זה לענפים, אנחנו משתתפים בגבייה שלהם על הסך הכול ומשתתפים בגבייה שהם זקפו לכל ענף וענף.
<משה ברסימנטוב: זה המנגנון.
<משה ברסימנטוב: מה לעשות, אין התאמה מוחלטת בין מה שגובים בענף מסוים לבין מה שמוציאים באותו ענף ולכן גם יש העברות בין הענפים במהלך אותה שנה, מנגנון שגם הוועדות האחרונות שהיו במוסד לביטוח לאומי המליצו לבטל את המנגנון הזה.
<משה ברסימנטוב: זה לא רלוונטי.
יעקב ליצמן: זה לא היה כל השנים.
<משה ברסימנטוב: זה כן היסטורי.
יעקב ליצמן: לא היה מצב שבאתם להפחית מקצבאות הילדים.
<משה ברסימנטוב: מעבירים כל הזמן.
יעקב ליצמן: אני יודע, אבל היו שנים שזה לא היה.
<משה ברסימנטוב: אני יודע על הרבה שנים שזה כן היה.
מיכל בירן: ליצמן, אני סומכת עליך יותר מאשר על ויקיפדיה.
יעקב ליצמן: היו שנים שבהתחלה היה גירעון והחלטתם לקחת מקצבאות הילדים ולמלא את הגירעון.
יעקב ליצמן: היו שנים שלא נגעו בזה.
<משה ברסימנטוב: אני יכול להעיד על העשור האחרון ונמצאים כאן אנשי הביטוח הלאומי שיכולים להעיד על יותר.
<משה ברסימנטוב: שוב, מכיוון שלתקציב המדינה יש מגבלת הוצאה ומגבלת הכנסה, אנחנו בעצם מגלמים – אולי זאת לא המילה המדויקת אבל היא כן מבהירה את המהות – מגלגלים את השינוי בהוצאה של הביטוח הלאומי לשינוי בהוצאה כדי שלא נצטרך לעשות התאמות במקומות אחרים.
<משה ברסימנטוב: הדרך לעשות את זה היא באמצעות שינוי מנגנון ההשתתפות.
<משה ברסימנטוב: הביטוח הלאומי יגיד את מה שיהיה לו להגיד.
יעקב ליצמן: מה קרה שזה מגיע היום?
<משה ברסימנטוב: לא הבנתי את השאלה.
יעקב ליצמן: מה קרה שפתאום ב-2013 תופסים את זה?
יעקב ליצמן: למה לא עשו את זה בשנים קודמות?
<משה ברסימנטוב: הרב ליצמן, מה שאנחנו עושים, בהנחה שאנחנו מבצעים ---
יעקב ליצמן: מה שעושים, הבנתי.
יעקב ליצמן: תגיד לי רק דבר אחד.
ניסן סלומינסקי: עכשיו הולכים לעשות שינויים.
<משה ברסימנטוב: כי עכשיו אנחנו הולכים לעשות שינויים.
<משה ברסימנטוב: מכיוון שאנחנו מורידים את ההוצאה של ביטוח לאומי, אנחנו מגלמים את זה בתקציב המדינה.
<יגאל ברזני: יגאל ברזני, רואה חשבון, סמנכ"ל ביטוח לאומי.
<יגאל ברזני: הכוונה כאן היא להעביר שלושה מיליארד ו-340 מיליון שקלים מביטוח לאומי לטובת האוצר.
<יגאל ברזני: 2.9 מיליארד שקלים הם קצבאות ילדים, מאה מיליון שקלים זה סיעוד, מאה מיליון שקלים זה שיבוב, ארבעים מיליון שקלים זה דמי קבורה ומאתיים מיליון זה עקרת מיליון שקלים.
<יגאל ברזני: כל מה שמנסים להעביר בחוק ההסדרים וזה מה שהאוצר חושב שיוכל לחסוך מהוצאות הביטוח הלאומי.
יעקב ליצמן: מה דמי קבורה קשור לזה?
משה גפני: במקור היה תשלום ארנונה.
יעקב ליצמן: הם ירעיבו את האנשים כדי שימותו ואז ייקחו.
<יגאל ברזני: הדיון על עקרת הבית עוד לא התקיים.
<יגאל ברזני: עושים דיון מקדמי והאוצר בא ואומר שהוא כבר רוצה את המאתיים מיליוני שקלים על חשבון הדבר הזה.
<יגאל ברזני: אני רוצה להזכיר לאוצר שחוק עקרת הבית - שכאן מבקשים לקחת מאתיים מיליון שקלים – עבר ב-2003, ב-2004 וב-2005.
<משה ברסימנטוב: לא.
<משה ברסימנטוב: עבר פעם אחת.
<משה ברסימנטוב: הוא לא עבר שלוש פעמים.
<יגאל ברזני: ב-2003 והוא היה בתוקף.
<שמרית גיטלין שקד: הוא עבר פעם אחת והיה בתוקף.
<יגאל ברזני: החוק היה בתוקף משנת 2003, ב-2004 ונדמה לי שגם ב-2005 או שב-2005 הוא בוטל.
<משה ברסימנטוב: בוטל עוד קודם.
<יגאל ברזני: למה בוטל?
<משה ברסימנטוב: החלטתם לא לגבות.
<יגאל ברזני: תנו לי דקה ואני אסיים.
<יגאל ברזני: זה מאוד פשוט.
<יגאל ברזני: החוק בוטל בגלל מספר העובדים שהיינו צריכים כדי לקיים את החוק הזה.
<יגאל ברזני: אז היה מדובר בערך ב-800 אלף והיום מדברים על 600 אלף עקרות בית שלא נמצאות במעגל המס ועכשיו צריך להכניס אותן.
<יגאל ברזני: 400 אלף זה לחיוב שנתי מלא ו-200 אלף לחיובים חודשיים חסרים.
<יגאל ברזני: ה-600 אלף זה בערך מאתיים עובדים.
<יגאל ברזני: האוצר לא יכול היה לתת לנו אותם ב-2003 וב-2004.
<יגאל ברזני: ב-2007 האוצר העביר חוק – ויש לי כאן את דברי ההסבר לחוק – ואני אקריא לכם בדיוק מה כתוב בו.
<משה ברסימנטוב: אבל זה לא הדיון על עקרות הבית.
<יגאל ברזני: שנייה.
<יגאל ברזני: יש כאן מאתיים מיליון שקלים העברה לאוצר ואני מדבר על עקרות הבית.
<יגאל ברזני: האוצר אומר, תנו לנו את מאתיים מיליוני השקלים.
<יגאל ברזני: ב-2007 האוצר ביטל את נקודת הזיכוי במס הכנסה עבור עקרת הבית ואני אקריא לכם את דברי ההסבר לחוק: "בשל קשיים לגביית מס בריאות המוטל על עקרת הבית, מוצע לבטל את הסעיף של נקודת הזיכוי לעקרת הבית ולהטיל בעקיפין על עקרת הבית חובת תשלום מס בריאות".
<יגאל ברזני: זאת אומרת, ב-2003 ניסו להעביר את מס הבריאות – זה היה בערך שמונים או מאה שקלים - - -
ניסן סלומינסקי: אתה מדבר עכשיו על הנושא של עקרות הבית?
<יגאל ברזני: עקרות הבית.
<יגאל ברזני: כאן מדובר על מאתיים מיליוני שקלים.
ניסן סלומינסקי: אבל אנחנו לא מדברים על הסעיף הזה.
<יגאל ברזני: על זה אנחנו מדברים כאן.
<יגאל ברזני: האוצר רוצה את מאתיים מיליוני השקלים.
<יגאל ברזני: אני אומר שוב שהאוצר ניסה להעביר את זה, הוא לא יכול היה לתת לנו מאתיים עובדים ואז הוא ביטל את זה ולקח מעקרת הבית מס כפול כי ביטול נקודת הזיכוי היה מאתיים שקלים במקום מאה שקלים.
<יגאל ברזני: האוצר יודע גם עכשיו שהוא לא יוכל להעביר כי מספר העובדים הוא יותר ממאתיים.
<יגאל ברזני: אם האוצר יודע מראש שיהיה לו קשה מאוד לתת מספר כזה של עובדים, אז איך יכול להיות שהביטוח הלאומי כבר ישלם מהכיס שלו את הכסף הזה?
<יגאל ברזני: זאת אומרת, הם באים לביטוח לאומי ואומרים לו להעביר מאתיים מיליון שקלים לאוצר על חשבון, כשאנחנו יודעים שאי אפשר לבצע את הדבר הזה.
ניסן סלומינסקי: יגאל, אני רוצה שניכנס לסדר.
ניסן סלומינסקי: אנחנו לא הולכים להצביע על זה עכשיו בנפרד מעקרות הבית וכולי.
ניסן סלומינסקי: ודאי שלדוגמה אם לא יאושר הנושא של עקרות הבית, ודאי שהסעיף הזה ישונה בהתאם וכך כל דבר.
<יגאל ברזני: אותו הדבר עם הסיעוד.
ניסן סלומינסקי: כאן בונים גשר.
ניסן סלומינסקי: הם בונים את הגשר הזה בהנחה שכל מה שכתוב יאושר.
ניסן סלומינסקי: כל מה שלא יאושר, ירד מהסכומים בהם מדובר.
<יגאל ברזני: אני רוצה להסביר במה מדובר.
משה גפני: אומר מר ברזני שבמה שאתה דן עכשיו, למשל דמי קבורה אבל דמי קבורה ירד.
<משה ברסימנטוב: תקראו תעריף לחברה קדישא.
<משה ברסימנטוב: תמצאו דברים אחרים להגן עליהם ולא על זה.
יעקב ליצמן: מה עם דמי קבורה?
יעקב ליצמן: יש או אין דמי קבורה?
<משה ברסימנטוב: זה לא ארנונה.
<משה ברסימנטוב: זה עדכון תעריף.
<משה ברסימנטוב: נעשתה עבודה במוסד לביטוח לאומי שבדקה מה התעריף הנכון לשלם לחברות הקבורה כגון חברת קדישא.
<משה ברסימנטוב: נמצא שיש פער בתעריף של 45 מיליון שקלים.
<משה ברסימנטוב: במקום לקצץ את זה מכל מיני דברים אחרים, אנחנו מורידים את זה ומתאימים את הפערים לעלות בפועל.
<משה ברסימנטוב: זה לא חוק.
<משה ברסימנטוב: זאת התאמת תעריף.
<משה ברסימנטוב: זה לא בתחום אחריותי אבל אני אבדוק לכם בדיוק מה המנגנון החוקי להתאים את התעריף.
יעקב ליצמן: כמה זה היום וכמה אתה מוריד?
<משה ברסימנטוב: אני לא זוכר.
<משה ברסימנטוב: אני אתן לך את הנתונים.
<משה ברסימנטוב: המשמעות המצרפית היא 45 מיליון שקלים.
<משה ברסימנטוב: זה לא בתחום אחריותי אבל אני אתן לך את הנתונים.
יעקב ליצמן: ואם יעשו לך מחר שביתה?
ניסן סלומינסקי: חבל, אנחנו לא מדברים בנושא.
מיקי רוזנטל: אתם העליתם את זה.
<משה ברסימנטוב: בתקנות יהיה דיון בוועדת העבודה והרווחה.
יעקב ליצמן: על מה דנים עכשיו?
ניסן סלומינסקי: יש כאן סעיף שאנחנו צריכים לדון בו בחוק ההסדרים והסעיף הזה בונה גשר בין האוצר לביטוח לאומי.
משה גפני: מה זה גשר?
<משה ברסימנטוב: צינור.
ניסן סלומינסקי: משה הסביר את זה.
ניסן סלומינסקי: ברגע שיקוצץ מהביטוח הלאומי, לא חשוב כרגע מה יקוצץ, יצטרכו לאזן את הביטוח הלאומי.
משה גפני: כאן זה ההפך.
משה גפני: מאזנים את האוצר.
יעקב ליצמן: מה הוא עשה עד היום?
יעקב ליצמן: הוא לקח.
<משה ברסימנטוב: אנחנו נותנים כסף לביטוח הלאומי.
יעקב ליצמן: אתה כל שנה לוקח כסף מהביטוח הלאומי.
<משה ברסימנטוב: אנחנו נותנים כסף ואנחנו ניתן פחות בהתאם לירידת ההוצאה.
ניסן סלומינסקי: אז מה הדבר הזה עושה?
<משה ברסימנטוב: שוב, הדרך שבה אנחנו מגלמים את זה בתקציב המדינה, אוצר המדינה משתתף בתקציב המוסד לביטוח לאומי בגבייה.
<משה ברסימנטוב: על כל שקל שהם גובים, לצורך העניין לענף ילדים, אנחנו נותנים שני שקלים ועשר אגורות.
<משה ברסימנטוב: במקום לתת שני שקלים ועשר אגורות, ניתן שקל ו-64 וחצי.
<משה ברסימנטוב: הפער בין שני שקלים ועשר אגורות לשקל ו-64.5 אגורות מגלם את השינוי הצפוי בהוצאה של הביטוח הלאומי.
<משה ברסימנטוב: הביטוח הלאומי יישאר אדיש לשינוי הזה.
<משה ברסימנטוב: הוא לא ירוויח והוא לא יפסיד, שוב, בהתאם לשינוי שיהיה בפועל.
<משה ברסימנטוב: אנחנו נתאים את המספר בהתאם לשינוי שיהיה בפועל.
ניסן סלומינסקי: שינוי בפועל, הכוונה בהתאם למה שיסוכם.
<יגאל ברזני: הערה.
<יגאל ברזני: ההנחה של האוצר שאנחנו נגבה את מרבית הכסף.
ניסן סלומינסקי: לא, אין כאן הנחה.
<יגאל ברזני: יש כאן הנחה שאם החוק יעבור - - -
ניסן סלומינסקי: אולי לא יאשרו?
ניסן סלומינסקי: האוצר מסביר שמה שבסוף יסוכם - יכול להיות שנזרוק את זה החוצה, את נושא עקרות הבית - - -
אורלי לוי אבקסיס: תודה ניסן.
אורלי לוי אבקסיס: לשמוע את זה כאמירה.
משה גפני: זאת באמת הייתה אמירה.
אורלי לוי אבקסיס: היה שווה לבוא במיוחד מהפריפריה.
ניסן סלומינסקי: אני אומר את זה כמעט על כל סעיף.
ניסן סלומינסקי: זה לא מס שפתיים.
ניסן סלומינסקי: אורלי, אנחנו נצטרך לעשות עדיפויות אלא אם כן את רוצה לפרק ממשלה.
ניסן סלומינסקי: אמרתי, זה ההבדל בין ר' משה לביני.
ניסן סלומינסקי: הוא יכול ללכת וכל מה שהוא מרגיש שלא טוב, הוא יצביע נגד.
ניסן סלומינסקי: לי יש מגבלה ואני צריך לכן לעשות עדיפויות.
יעקב ליצמן: אני מכיר מספיק אנשים שרוצים להיכנס לממשלה.
יעקב ליצמן: מה אתה מאיים?
ניסן סלומינסקי: אני לא מאיים.
ניסן סלומינסקי: איימתי?
ניסן סלומינסקי: לא איימתי.
ניסן סלומינסקי: לא ידעתי שאתם רוצים לחזור לממשלה.
אורלי לוי אבקסיס: אתם תיכנסו אחרי שיעבירו את התקציב.
ניסן סלומינסקי: הסכום עליו ידובר זה הסכום שבסופו של דבר יישאר אחרי שהתקציב יאושר.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שזה יהיה מאה מיליון, יכול להיות שהוא יהיה 700 מיליון ויכול להיות שהסכום יהיה אפס.
ניסן סלומינסקי: זה מה שיהיה.
ניסן סלומינסקי: הם כרגע בונים את זה על מה שכתוב כאן, בהנחה שכל זה יעבור.
ניסן סלומינסקי: לא יעבור, הם יעדכנו את זה.
ניסן סלומינסקי: כלומר, מה שמקריאים עכשיו זה לא כזה ראה וקדש.
משה גפני: אפשר לשאול את הביטוח הלאומי?
ניסן סלומינסקי: זה סעיף טכני.
<רועי קרת: לא.
<רועי קרת: זה ממש לא סעיף טכני ואני רוצה לומר משפט אחד.
<רועי קרת: כל מאות המיליונים שלא נוגעים לקצבאות הילדים, אלה סכומים שאף אחד, גם לא האוצר, לא יודע כמה מהם, אם בכלל, ייכנסו לקופת הביטוח הלאומי.
<רועי קרת: לכן, אם באמת רוצים לדבר על גשר או על צינור שמעביר כסף מצד לצד, הדרך לעשות את זה באופן אמיתי היא לבדוק בסוף השנה כמה כסף נחסך ואת הכסף הזה לא להעביר.
<רועי קרת: להגיד מראש שהמוסד לביטוח לאומי יגבה מאתיים מיליון שקלים, שכנראה זה לא יקרה, וייהנה משיבוב של עוד מאה מיליון שקלים שגם זה לא בטוח יקרה, ויפחית דמי קבורה ב-45 מיליון שקלים, שגם זה לא בטוח יקרה משום שזה בכלל לא חוק שהגיע לכנסת אלא זאת חקיקת משנה שהממשלה החליטה להורות לשר לעשות אותה והשר עוד לא עשה אותה ורק כשהוא יעשה אותה ובג"ץ יאשר אותה, אז נדע אם יש הפחתה בדמי הקבורה או אין הפחתה בדמי הקבורה.
<רועי קרת: מראש לבוא ולכתוב בחוק שהאוצר מפחית את הסכומים האלה שהם כרגע על הקרח, זה לא נכון.
<רועי קרת: רציתי להבהיר שגם אם החוק יעבור, הכסף הזה לא מובטח ולכן אי אפשר להוריד אותו מראש.
ניסן סלומינסקי: מה שאני הבנתי בשולי הדברים שלך שיש כאן ממשלה בתוך ממשלה.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, בהחלט יכול להיות שיבוא חוק נניח איקס והביטוח הלאומי, כמו שאני הבנתי בשולי הדברים, לא יצליח או לא ירצה או לא יעשה ולא יגבה.
<יגאל ברזני: הוא לא הצליח.
ניסן סלומינסקי: מה זה לא הצליח?
ניסן סלומינסקי: כי הוא אומר שאין לו מספיק עובדים.
ניסן סלומינסקי: הוא בטח רוצה תוספות.
ניסן סלומינסקי: אנחנו הרי מכירים את זה.
ניסן סלומינסקי: גם בחברת חשמל לא הולכים לרפורמה כי הם אומרים שהם רוצים את זה ואת זה ואת זה.
גילה גמליאל: אני רוצה למחות על כך שלא נמצאות כאן כל חברות הכנסת, כך שאין מי שיגן על עקרות הבית.
מיקי רוזנטל: שר האוצר במליאה, בתגובה לביקורת שלנו על העניין של עקרות הבית, אמר שזה כסף שמיועד לביטוח לעקרות הבית האלה.
מיקי רוזנטל: הוא אמר את הדבר הזה במפורש.
ניסן סלומינסקי: עוד לא הגענו לעקרות הבית.
מיקי רוזנטל: הוא אמר במפורש שהכסף הזה נועד לבטח את עקרות הבית בהמשך.
מיקי רוזנטל: אם לוקחים את הכסף הזה, ממה ישלמו להן?
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אתה בעד שכן נטיל.
אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר במקרה שזה יעבור על אפו ועל חמתו, מה קורה.
ניסן סלומינסקי: אבל כשנדון בסעיף הזה בעוד דקה.
מיקי רוזנטל: למה בכלל האוצר לוקח את הכסף הזה?
מיקי רוזנטל: זה לא שלו.
מיקי רוזנטל: הוא נועד לבטח את עקרות הבית.
ניסן סלומינסקי: כשנדבר על עקרות הבית, תעלה את זה.
יעקב ליצמן: אני מציע להוריד את דמי הקבורה רק למי שיש כושר השתכרות.
משה גפני: אני יכול להתייחס?
ניסן סלומינסקי: אתה יכול להתייחס.
ניסן סלומינסקי: אחר כך נקריא אותו ונכתוב את ההסתייגויות.
משה גפני: אני מבקש להתייחס לסעיף.
משה גפני: ראשית, אני רוצה רק להעיר לגבי הנושא הזה שעובדי הביטוח הלאומי הם לא עובדי חברת חשמל.
משה גפני: אלה לא תנאים.
משה גפני: עובדי הביטוח הלאומי, בניגוד לאוצר, דואגים לאזרחים, לאלה שמבוטחים בביטוח הלאומי.
משה גפני: האוצר, תפקידו לדאוג לתקציב המדינה.
משה גפני: אתה צריך להחליט, גם אני צריך להחליט, כולנו צריכים להחליט מה בסדרי העדיפויות, אבל עובדי הביטוח הלאומי מייצגים את המבוטחים.
משה גפני: מופיע כאן שבענף הילדים יש עודף בביטוח הלאומי בסכום של 18 מיליארד שקלים ו-982 מיליון ו-242 אלף.
משה גפני: יש עודף.
משה גפני: זה לא שהאוצר מממן אותם.
משה גפני: יש עודף שהאוצר לוקח מהם.
אורלי לוי אבקסיס: בקצבת הילדים יש עודף?
משה גפני: בענף הילדים במוסד לביטוח לאומי יש עודף של 18 מיליארד.
משה גפני: 18 מיליארד, 982 מיליון ו-242 אלף.
<רועי קרת: אתה לא טועה מבחינת העודף אבל הכסף הזה לא הולך לאוצר המדינה.
<רועי קרת: משתמשים בו לכסות ענפים גירעוניים.
משה גפני: משה אמר שהולכים להוסיף.
משה גפני: מה שכתוב כאן ואם אני טועה, תקנו אותי כי אני לא עובד הביטוח הלאומי ואני גם לא עובד האוצר.
אורלי לוי אבקסיס: אז למה אנחנו מקצצים בקצבאות הילדים?
<משה ברסימנטוב: יש חוסר בזקנה, באימהות, בסיעוד ובכל הענפים האחרים.
ניסן סלומינסקי: הם מעבירים מענף לענף.
משה גפני: אני בור ועם הארץ, אני לא יודע, אני אומר את הנתונים שלפניי והם אומרים שיש עודף בענף קצבאות הילדים בסכום של כמעט עשרים מיליארד שקלים או 19 מיליארד שקלים.
משה גפני: מה שנאמר כאן זה שגם במידה ואכן יאושר הנושא של עקרות הבית, גם במידה ויאושר כל דבר אחר שאנחנו מדברים עליו בתוך הענף הזה, אז גם קצבאות הילדים עדיין לא אושר.
משה גפני: אני לא יודע מה יהיה בסוף.
משה גפני: לאף אחד מאתנו אין מושג.
משה גפני: אנחנו דנים עכשיו על דבר שבאמת לא בא לעולם כי טוענים עובדי הביטוח הלאומי, אנשים בכירים בביטוח הלאומי, ואומרים שגם אם תאשרו את החוק, אנחנו לא נוכל לגבות את זה.
משה גפני: כבר היה תקדים בעבר.
משה גפני: אדוני היושב ראש, זה מה שהגמרא אומרת: זה ספק ספקה.
משה גפני: קודם כל, יש ספק האם זה יעבור.
משה גפני: יכול להיות שחלק לא יעבור.
משה גפני: עקרות הבית, קצבאות הילדים או כל דבר אחר.
גילה גמליאל: כן, באמת מעניין איך הסעיף הזה יצא לפועל.
עליזה לביא: איך עושים את זה.
ניסן סלומינסקי: אתם מערבבים.
ניסן סלומינסקי: לא דנים על זה כרגע.
ניסן סלומינסקי: עוד דקה נגיע לסעיף.
ניסן סלומינסקי: זה לא הסעיף הזה.
מיקי רוזנטל: על מה אנחנו כן דנים?
אורלי לוי אבקסיס: על הצינור הזה.
גילה גמליאל: אני מציעה שלא תדון על זה היום אלא תדחה את זה ליום שכל חברות הכנסת יהיו נוכחות.
מיקי רוזנטל: לא יכול להיות מצב שאנחנו נגיד שהצינור יהיה בסדר על דברים שהביטוח הלאומי לא יוכל לגבות אחר כך.
ניסן סלומינסקי: שוב, מסבירים לך כרגע שהצינור הזה יעביר מה שיוחלט בסוף.
אורלי לוי אבקסיס: למה לא נחכה אתו לסוף?
ניסן סלומינסקי: זה ישתנה בהתאם.
ניסן סלומינסקי: הרי גם הוא אומר לך.
מיקי רוזנטל: בהתאם לפגיעה בפועל.
ניסן סלומינסקי: בהתאם למה שיוחלט בסוף, בהתאם למה שכנסת ישראל תחליט.
ניסן סלומינסקי: מה היחס בין האוצר לביטוח הלאומי באופן כללי, מה זה קשור אלינו?
ניסן סלומינסקי: אני אומר שאנחנו צריכים ---
ניסן סלומינסקי: קשור, אבל לא לסעיף הזה.
ניסן סלומינסקי: אתה רוצה, יום אחד נעלה את הדיון ונדון במערכת היחסים בין האוצר לביטוח הלאומי.
גילה גמליאל: לא, אבל אם מבקשים מאתנו להצביע, מן הראוי שנבין את המשמעויות.
ניסן סלומינסקי: לא ביקשו מכם להצביע.
גילה גמליאל: שנבין מה בדיוק הסעיף אומר.
גילה גמליאל: יחסי הגומלין בין הביטוח הלאומי לאוצר?
אורלי לוי אבקסיס: לא יותר חכם לדון בזה אחרי שנדע מה אנחנו מעבירים ומה לא?
ניסן סלומינסקי: אבל זה כפוף למה שיוחלט.
אורלי לוי אבקסיס: ואז נדון בזה עוד הפעם.
ניסן סלומינסקי: לא נדון עוד פעם.
<שמרית גיטלין שקד: נצטרך לשנות את הנוסח.
<משה ברסימנטוב: נשנה את הנוסח אחרי שנראה מה ההתאמות שבוצעו בתקציב.
<משה ברסימנטוב: אנחנו נעשה את זה ברמה תכנונית.
<משה ברסימנטוב: יש חוק, יש ממשלה, יש שר רווחה ואם הממשלה והכנסת תורה למוסד לביטוח לאומי לגבות מעקרות בית, הוא ייאלץ לגבות מעקרות הבית.