GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמואל יונס: אפשר גם לציין - -
גילה גמליאל: מתי הצפי למעבר לבנין?
<שמואל יונס: יולי 2015, על פי החוזה שנחתם עם החברה המבצעת, שזה "שיכון ובינוי" - "סולל בונה".
<שמואל יונס: יולי 2015.
גילה גמליאל: זה בקרוב מאד.
<קריאה: באיזו עלות סופית זה יהיה?
<מבקר המדינה יוסף שפירא: ההיתר נחתם כמובן, וחפירה ודיפון זה כבר ממש בסיום הפעולה.
בועז טופורובסקי: איזו עלות סופית תהיה בסופו של דבר למבנה, לעומת ה-194 מיליון שקלים - -
<שמואל יונס: על פי ההערכה שלנו, אנחנו הגשנו את ההערכה של 194 מיליון על סמך הערכות אומדנים.
<שמואל יונס: כך שכרגע, אנחנו חושבים שאנחנו עומדים בעלויות.
ראובן ריבלין: הנכס הוא של מדינת ישראל והחשב הכללי, והוא רוצה שזה יהיה בתקציב שלכם.
ראובן ריבלין: אנחנו מכירים את זה מהכנסת - -
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אם להגיד מילה טובה למשה שוחט, זה המקום.
יעקב ליצמן: אפשר לשאול שאלה?
יעקב ליצמן: אתה סיימת, אדוני?
יעקב ליצמן: יש לי שאלה למבקר: האם המבקר בודק את כל מה שקורה ביממה האחרונה בקשר למסים ומה שקרה ומה שפורסם בעקבות בית משפט ב"גלובס"?
יעקב ליצמן: האם אתם - -
<מבקר המדינה יוסף שפירא: היות ויש כל כך הרבה ידיעות ב-24 שעות האחרונות, אולי תאמר לי בדיוק למה אתה מתכוון?
ראובן ריבלין: אנחנו אישרנו את זה, מה זה?
יעקב ליצמן: דיברתי על המסים של "טבע" - -
ראובן ריבלין: אנחנו אישרנו את זה.
יעקב ליצמן: תנו לי לשאול.
יעקב ליצמן: יש חלק אחד שאנחנו רואים בעיתון שפורסם כבר.
יעקב ליצמן: - -
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אני אענה לאדוני.
יעקב ליצמן: אני רוצה לגמור את השאלה: החצי של השני, שבג"ץ לא אפשר לפרסם, שזה לא פחות חשוב ומוזר לי - -
ראובן ריבלין: כי הן לא חברות בורסאיות.
יעקב ליצמן: מותר לדעת לאיפה המסים שלי הולכים אבל לא משנה, לחברות פרטיות.
יעקב ליצמן: השאלה שלי כאן אליך, אדוני המבקר, האם אתה תבדוק גם את החברות הפרטיות, שאנחנו לא יודעים - -, האם אתה בקטע הזה, כולל הקטע הראשון, תבדוק?
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אני אענה לך.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: קודם כל, לגבי ההסדרים שנעשו עם החברות הגדולות הללו, אז זה עבר אישור של הכנסת.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: זה כבר איזה שהוא - -
ראובן ריבלין: לעידוד השקעות הון, כך חשבנו.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: - - זה כבר איזה שהוא מחסום.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: דבר שני, אנחנו לא עוסקים ולא מתערבים בשיקול דעת אם הגוף המבוקר לא שוקל בכלל, יש מקום להעיר על כך אבל ברגע שהיה שיקול דעת ונבחנו כל ההיבטים של השאלה הזאת אז זה מחסום נוסף.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: יחד עם זאת, אני רוצה לומר לך שהחטיבה הכלכלית במשרדנו עוסקת היום בנושא הגירעון בתקציב.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אני כבר הודעתי על זה לפני תקופה מסוימת וגם כן עוסקים בנושא הרווחים הכלואים.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: זו מטלה שהדוח בהכנה.
יעקב ליצמן: רק לסיום, אני לא חושב שמשרד מבקר המדינה צריך להיכנס ולהיתפס, אני לא יודע איך להגדיר את זה, אולי פופוליזם.
יעקב ליצמן: היום כולם רוצים לקצץ אז מיד אומרים שצריך לקצץ.
יעקב ליצמן: אני לא חושב שמבקר המדינה, בדרך כלל יגידו לך שהקואליציה רוצה לקצץ והאופוזיציה לא רוצה שיקצצו את המבקר אבל אני, גם כשהייתי בקואליציה, לא היה אכפת לי ולא צריך לקצץ כי מבקר המדינה זו פונקציה שלא שייכת לדברים האלה, שאנחנו לא חושדים בו שהוא מוציא כל מיני הוצאות שלא צריך.
יעקב ליצמן: לכן, אני לא חושב שצריך להיכנס לכאן ולהגיד שהיות שכולם מקצצים, גם אנחנו צריכים לקצץ לא ולא.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אני יכול לענות לך.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אולי זה לא המקום לסמינריון, כמו שאומרים, על נושא תקציב ומסים אבל אני רק יכול לומר לך שישנן דרכים לקצץ בתקציב מפני שבסופו של יום יפגעו מזה גם שכבות חלשות, אין ספק, וזה יהיה בעוכרי כל החברה, כחברה באופן כללי.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אבל צריך למצוא את הכלים הנוספים כדי להגדיל את הכספים שהמדינה יכולה לגבות בדרך זו או אחרת.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: לדוגמה, חובת הדיווח הכללי שתכניס למערכת 2.5 מיליון איש שלא מדווחים היום על הכנסותיהם.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: ישנה, למשל, הצעה נוספת של לקבוע 12% מס במקום 30% לאנשים שמחזיקים את הכספים שלהם במקומות אחרים.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: זו גם הצעה שאולי צריך לשקול אותה ויש עוד כהנה וכהנה הצעות כדי לקלוט כספים נוספים - -
יעקב ליצמן: מה פירוש "מחזיקים במקומות אחרים"?
יעקב ליצמן: מה הכוונה?
<מבקר המדינה יוסף שפירא: "מקומות אחרים" זה בחו"ל או לא מדווחים או מה שנקרא "גילוי מרצון".
<מבקר המדינה יוסף שפירא: הדברים ידועים ועתיקים.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: תודה.
ניסן סלומינסקי: איציק, רצית לשאול?
יצחק כהן: אני שאלתי.
גילה גמליאל: קודם כל, גם אני רוצה לברך את המבקר.
גילה גמליאל: אנחנו פנינו אליך, כל חברות הכנסת, ויזמה את זה חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס, בענין של הנשים האתיופיות שהגיעו לארץ ויצרו מצב של עיקור על ידי מתן תרופה על מנת למנוע הבאת ילדים נוספים.
גילה גמליאל: אני, כששמעתי את הנתונים, אני פשוט הזדע
גילה גמליאל: זעתי - -
יצחק כהן: הג'וינט לא?
גילה גמליאל: - - אני רוצה לברך אותך על זה שאתם אישרתם את הביקורת ואני חושבת, שזו פשוט תעודת עניות למדינת ישראל, שבעידן הזה.
גילה גמליאל: אפשר לדבר על שנות ה-50, על מה שעשו עם כל הגזזת אבל היום, בעידן של היום, אני חושבת שזה דבר בל יעשה, שילדים שחורים, אין להם זכות קיום במדינת ישראל כתוצאה ממדיניות.
גילה גמליאל: זה חשוב לנו לדעת כי אני באמת לא יודעת איפה לשים את האצבע.
גילה גמליאל: כל אחד מפנה את זה לגורם אחר.
גילה גמליאל: יש לך פה עבודת קודש בענין הזה, כדי לחשוף את האמת ולמנוע, חלילה, שלעתיד לבוא דברים כאלה יישנו.
גילה גמליאל: וגם, מי שאחראים על הענין זה, מין הראוי שבאמת יתנו את הדין בסוגיה הזאת.
גילה גמליאל: באמת תודה.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אני מרגיש כמו באיזה שהוא כנס לענייני המדינה או מסיבת עיתונאים אבל אני, כמובן, אם כבוד היושב ראש מתיר לי, אני אתייחס.
יעקב ליצמן: לפחות אתה יודע שעל התקציב לא יתקפו אותך.
גילה גמליאל: לגבי התקציב כבר היינו מצביעים פה בעד, אז מחפשים שאלות אחרות באותה הזדמנות.
בועז טופורובסקי: אני חייב להגיד שאני לא קיבלתי את התקציב לפני, אני לא יודע אם זה נשלח לפני, לדעתי, זה לא נשלח, וקצת קשה לי להתייחס בצורה רצינית להצעת תקציב שאני רואה אותה בפעם הראשונה.
בועז טופורובסקי: בסופו של דבר, אנחנו סומכים על משרד מבקר המדינה - -
יעקב ליצמן: אתה יודע שאני אומר את זה בכל ישיבה ששר האוצר עושה בדיוק אותו דבר - -
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, לא, לא, לא.
בועז טופורובסקי: אני לא שר האוצר, אני חבר בוועדת הכספים ועד היום, כל פעם שעלה - -
יעקב ליצמן: לא שמעתי אותך צועק על שר האוצר שמביא באמצע הדיון ניירות - -
ניסן סלומינסקי: ליצמן, זה לא מכובד.
ניסן סלומינסקי: רבותי, זה לא מכובד.
ניסן סלומינסקי: מי שמדבר, נותנים לו לדבר ואחר כך, מי שירצה יוכל להוסיף.
בועז טופורובסקי: חבר הכנסת ליצמן, לא שמעת אותי צועק על אף אחד כי אני פשוט לא כזה אבל לצורך הענין, זו פעם ראשונה שאני רואה את התקציב וקשה לי להתייחס אליו.
בועז טופורובסקי: שאלתי על הבינוי ואני רוצה לשאול על המחשוב.
בועז טופורובסקי: אמרתם שיש 25 מיליון שקלים.
בועז טופורובסקי: גם בזה עומדים במה שאושר?
<מבקר המדינה יוסף שפירא: כן, עומדים במה שאושר.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אני רק רוצה לומר לכם שבנושא המחשוב, היו תכניות לפני כעשור שנים לשדרג את מערכת המחשוב במשרדנו אבל בחלוף הזמן והטכניקות החדשות מצריכות עיון מחדש.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: לכן, הביצוע הוא מדורג ולא מיידי.
בועז טופורובסקי: שאלה אחרונה, ברשותך: בתקציב כזה של קיצוצים או של גזירות או של תכנית כלכלית שאמורה להתייחס לגירעון, השאלה אם בהצעת התקציב זה נלקח בחשבון כי בסופו של דבר, יש כאן העלאה בתקציב של המשרד ואני לא מדבר אפילו על ירידה, אפילו לא להישאר באותו תקציב.
בועז טופורובסקי: נכון שיש את ההוצאות החד-פעמיות שהיו בעיקר על המבנה.
בועז טופורובסקי: אני שואל על שאר הסעיפים.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אכן כך, ואם אתה רוצה פירוט מספרי אז שמואל יונס מיד יענה.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: שאלה טובה, אין ספק, שיש עליה תשובה.
<שמואל יונס: לשאלתך, אם תפתח בעמוד 10, תוכל לראות שהשכר בהשוואה של התקציב מ-2013 ו-2014, אנחנו מדברים על שכר שב-2013 היה 199 מיליון והשנה הוא 202 מיליון.
בועז טופורובסקי: כמה הוא היה ב-2012?
<שמואל יונס: ב-2012 השכר שלנו היה 187 מיליון התקציב.
<שמואל יונס: הפער הזה הוא פער מינימאלי ממש - -
ניסן סלומינסקי: זה לא פער.
<שמואל יונס: אני רוצה גם להגיד שזה לא באופן מקרי.
<שמואל יונס: זה היה אחרי, כפי שהמבקר אמר, שישבנו על התקציב והמבקר ראה את מדיניות הממשלה כמובן, ואת הנושא של הידוק החגורה ולכן, אם תסתכל גם על נושא של הרכישות, אז גם פה, בהשוואה בין 2013 ל-2014 מדובר על 72 מיליון מול 79 מיליון.
בועז טופורובסקי: כמה הוא ב-2012?
<שמואל יונס: ב-2012 זה היה סך של 78 מיליון התקציב.
<שמואל יונס: עכשיו, אתה יכול להסתכל גם לגבי הסעיפים האחרים ותוכל לראות שלמעשה, המבקר מגיש פה תקציב שהוא תואם ממש את 2013, ואנחנו לא צריכים לבוא ולהגיד שיש שינויים וכולי וכולי.
<שמואל יונס: הפער היחיד שיש הוא בנושא של החד-פעמי, וזה נובע מהבנין ומפעולות המחשוב ומהבחירות.
<שמואל יונס: להוציא את זה, ממש תקציב - -
ניסן סלומינסקי: בועז, אנחנו נמצאים בגירעון אבל כתוצאה מזה או בלי קשר מזה, אותם דברים שהמבקר אמור לעשות, שם אין ירידה, לצערנו, אז כך שזה לא - -
<מבקר המדינה יוסף שפירא: ברשות היושב ראש אני רוצה לומר לך שגם בנושא של כוח אדם, אנחנו מקפידים מאד לא להגדיל את כוח האדם ויש משימות.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: למרות שהמשימות גדלות מיום ליום, גם בנציבות תלונות הציבור מספר התלונות הולך וגדל.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: גם התלונות שמגיעות אלי עלו בשנתיים האחרונות בהיקף עצום ואני פשוט מטיל את העבודה ומבקש מאנשים להתגבר על התוספות בעבודה שישנה, מבלי שיהיה צורך להגדיל תקנים.
ניסן סלומינסקי: אלעזר בבקשה.
אלעזר שטרן: שתי שאלות קצרות: 1.
אלעזר שטרן: האם אפשר לדעת מהירות תגובה.
אלעזר שטרן: זאת אומרת, כמה זמן לוקח - -
ראובן ריבלין: ביקורת בזמן אמת, אתה מתכוון.
אלעזר שטרן: פתחתם לשכות, פניתם, כמה זמן תהיה תגובה?
אלעזר שטרן: הדבר השני, שאני לא יכול להתאפק: אני שמעתי הבוקר שהיועץ המשפטי לממשלה, איזה 24 מחברי הרבנים או משהו בגוף הבוחר, לא יכולים להשתתף בבחירה של הבן של הרב עובדיה בגלל שהם קשורים משפחתית, לא אותו מספר, כל מיני קשרים.
אלעזר שטרן: אני לא מבין איך דברים כאלה מגיעים במדינה מסודרת.
אלעזר שטרן: זה הכל.
ניסן סלומינסקי: תשובה או ...
<מבקר המדינה יוסף שפירא: הדברים מובנים.
ראובן ריבלין: השאלה שלו האם אתה יכול להתערב...
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אם מערכת המשפט תתייחס לכך, אז בוודאי יש דרכים משפטיות איך...
ראובן ריבלין: זה תפקידך, אדוני השופט, כמבקר.
ראובן ריבלין: בית המשפט צריך להוציא צו מניעה אם אכן הדבר הוא כך.
<טמיר כהן: אני רוצה רק לציין לחבר הכנסת טופורובסקי מבחינת לוחות הזמנים.
<טמיר כהן: לוחות הזמנים הפעם היו מאד מצומצמים ואני חייב להודות גם למשרד מבקר המדינה, ששיתף פעולה בצורה מאד הדוקה.
<טמיר כהן: התקציב הגיע אלינו.
<טמיר כהן: ..
<טמיר כהן: אני לא אלאה את כולם בכל הפרטים אבל הוא הגיע אלינו בלוחות זמנים מאד קצרים אתמול.
<טמיר כהן: הכנסת היתה סגורה בתשעה באב ובגלל זה לא יכולנו להפיץ אותו לכל החברים אבל גם לא יכולנו להימנע מלדון בתקציב לפני שאנחנו היום אמורים להצביע על כל הדברים.
<טמיר כהן: בגלל זה לוח הזמנים הקצר.
שמעון סולומון: גם אם לא הייתי בחלק הראשון, אני נפגשתי ואני יודע את העשייה הברוכה, ומראש אני אגיד שאני מצטרף לברכות.
שמעון סולומון: אני חושב שבקדנציה הנוכחית אפשר לראות באמת עבודה שקטה, פנימית, בלי הרבה פרובוקציות, ואני יודע גם שיש כניסה לנישות שהן בדרך כלל חבויות ולא כל כך שמים לב אליהן, ואני מברך על זה.
שמעון סולומון: השאלה שלי: מבקר המדינה באמת מצביע על דברים כל כך חשובים לציבור.
שמעון סולומון: הוא באמת כמו אוזן קשבת שנכנס ובודק על דברים מאד חשובים לציבור בכלל.
שמעון סולומון: השאלה שלי, והבעיה שלי היא גם בשאלה, שזה רק גוף מתריע.
שמעון סולומון: אני יודע גם מאנשים שאני שומע, הלוואי והיו לו גם שיניים שהוא יכול לכפות אחרי שהוא מתריע, אחרי שהוא מראה, אחרי שהוא חוקר כדי שזה לא יישאר רק במדפים.
שמעון סולומון: האם יש כוונה שלכם לעלות מדרגה, שיהיו שיניים, שיהיו גם כלים שאפשר יהיה דרכם להשפיע.
ראובן ריבלין: אתה יכול לשנות את חוק מבקר המדינה, להכניס בו הרבה יותר שיניים כי היום יש מעקב - -
<מבקר המדינה יוסף שפירא: יש מעקב אחרי ליקויים ויש לפעמים גם השלמות תוך כדי.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אנחנו ערים לכל ליקוי שלא מתבצע התיקון שלו או לנושאים שהם באמת מידיים, ויש לנו באמת מנגנון של ביקורת בזמן אמת.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: יש לנו יחידה לתפקידים מיוחדים.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: ניצב בדימוס עמיחי שי, שיושב פה, מטפל בכל נושא כזה באופן מידי כדי לתקן דברים במידי.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אני חושב שאפשר עוד לשנות, תמיד אפשר לתקן גם אצלנו ובכל מקום אחר.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מעלה את זה לאישור.
ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את תקציב מבקר המדינה לשנת 2014, ירים את ידו?
ניסן סלומינסקי: התקציב אושר פה אחד, אדוני.
ניסן סלומינסקי: אתה זוכה לאמון מלא, מגיע לך.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: תודה רבה.
ניסן סלומינסקי: על סדר היום פרק ד', סימן א' – התחשבנות בעד שירותי בריאות – מתוך הצעת חוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014), התשע"ג-2013.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשבח את חברי ועדת הכספים שבאמת פועלים במשך חמישה ימים בשבוע מהבוקר עד הערב, ויותר מזה, כל שעתיים או שלוש מתחלף נושא ואתה צריך להחליף את הדיסקט והחבר'ה עושים את זה בהצלחה גדולה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשבח את חברי הכנסת.
יעקב ליצמן: אתה מביא נושא טעון, סופר טעון, ביום חמישי כשאנחנו עייפים ואחרי נסיעות.
יעקב ליצמן: אתה מביא את הנושא הזה ביום חמישי כשאין כנסת ואתה רוצה להכניס את הכול לתוך חוק ההסדרים הזה כשבדרך כלל עובדים שנה.
יעקב ליצמן: אתה רוצה שאנחנו נאשר זאת בשנייה אחת.
ניסן סלומינסקי: אני מקבל את דבריך ולכן אני לא אעשה היום הצבעה אלא אתן לך שבועיים כדי להתארגן, לחשוב, וללבן.
ניסן סלומינסקי: אני מניח שאתה אולי מבין את הנושא טוב מכולם.
ניסן סלומינסקי: דרך אגב, חשבתי שאתמול הישיבה הייתה הישיבה הטעונה בשבילך ולא דווקא היום.
יעקב ליצמן: לא הייתי טעון עד שהוא דיבר שטויות.
ניסן סלומינסקי: כמו שהגמרא הייתה אומרת שרבי יוחנן היה פותח תמיד את השיעור, היה אומר קודם כל מילתא דבדיחותא.
ניסן סלומינסקי: עכשיו אנחנו נכנסים לנושא ברצינות.
ניסן סלומינסקי: אם כן, בוקר טוב לכולם, כל אחד, איש איש לפי מעלתו וכבודו.
ניסן סלומינסקי: נמצא אתנו גם מנכ"ל משרד הבריאות שהוא אורח כמעט קבוע ועוד יהיה אתנו.
ניסן סלומינסקי: נמצא אתנו מה שאנחנו רגילים לקרוא האוצר, משה בר סימנטוב.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נתחיל.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש שוב, לאלה שאולי לא רגילים, מי שמדבר, מדבר ולא מפריעים לו באמצע כדי שנשמע ונקלוט.
ניסן סלומינסקי: מי שרוצה, רושם הערות ואחרי שיציגו את הנושא, חברי הכנסת יקבלו את זכות הדיבור וגם שם אני מבקש לשמור כל אחד על זכותו, ואחר כך האורחים המכובדים.
ניסן סלומינסקי: תהיינה תשובות ואם נספיק, יהיה אולי עוד סבב.
<משה בר סימנטוב: תודה.
<משה בר סימנטוב: אני אתחיל ונמצא כאן גם מנכ"ל משרד הבריאות ונחלק את הנושא בינינו.
<משה בר סימנטוב: אני אסביר את המסגרת של ההסדר.
<משה בר סימנטוב: מה שאנחנו באים להסדיר כאן עכשיו זה את כללי ההתחשבנות בין קופות החולים לבית בתי החולים.
ניסן סלומינסקי: עמוד 618 למי שעובד עם הנוסח בכחול.
ניסן סלומינסקי: אם לא, חילקנו את הדפים של הפרק עצמו.
<טמיר כהן: שגם הם 618.
<משה בר סימנטוב: אנחנו מסדירים את כללי ההתחשבנות ברכש של קופות החולים בבתי החולים.
<משה בר סימנטוב: הכללים האלה נקבעים כל שלוש שנים מחדש, הוראת שעה לשלוש שנים במסגרת חוק ההסדרים.
<משה בר סימנטוב: אני אסביר בקצרה מה הצורך בכללים האלה, למה אנחנו בעצם צריכים לקבוע כללים ומה השוני בהסדר הנוכחי לעומת ההסדר הקודם.
<משה בר סימנטוב: אני אנסה לתמצת ולומר עם איזה כשלים אנחנו מנסים להתמודד אבל המטרה העיקרית של ה-קייפ היא בעצם שתי תכליות.
<משה בר סימנטוב: תכלית אחת היא להגן על קופות החולים מפני גידול בלתי מבוקר בהוצאות האשפוז, זה תמריץ שעשוי להיווצר אצל קופות החולים מכיוון שבשוליים העלות השולית של בית החולים באספקת הפעולה היא תמיד פוחתת והמחיר של משרד הבריאות, ומשרד האוצר לצורך העניין, הוא מחיר קבוע, נוצר תמריץ לכאורה להגדיל את הפעילות ואנחנו כמובן רוצים שתהיה גם מערכת קהילתית איתנה ולא רק מערכת אשפוז איתנה.
<משה בר סימנטוב: כדי להתמודד עם הכשל הזה נקבע הסדר – בעצם זה היה קפינג – שבא ואומר שמעבר לתקרה מסוימת, בית החולים מקבל מחירים באיזשהו דיסקאונט.
<משה בר סימנטוב: זה מצד אחד.
ניסן סלומינסקי: תסביר את המילה הזאת.
<משה בר סימנטוב: דיסקאונט, שיעור הנחה מסוים.
<משה בר סימנטוב: לא משלמים מחיר מלא.
ניסן סלומינסקי: אני לוקח על עצמי לשאול את מה שאחרים אולי מתביישים לשאול.
יעקב ליצמן: על מה זה מבוסס?
<משה בר סימנטוב: זה מבוסס לכאורה על ניתוח של עלויות שוליות נמוכות יותר שיש לבתי החולים ומבנה הוצאות שהוא בעיקר הוצאות קבועות.
<משה בר סימנטוב: מרבית ההוצאות של בתי החולים הן הוצאות קבועות שלא משתנות בהכרח לפי היקף הפעילות.
<משה בר סימנטוב: מהצד השני יש גם מנגנונים שנועדו להבטיח את היציבות הכלכלית של בתי החולים.
<משה בר סימנטוב: זה גם חלק מתכלית ה-קייפ.
<משה בר סימנטוב: המנגנון המרכזי שבהם הוא רצפת צריכה והוא נועד למנוע – אנחנו קובעים שקופת חולים תהיה חייבת להוציא בבית חולים בשיעור של 95 אחוזים ממה שהיא רכשה והרצפה הזאת, המנגנון הזה מתקדם בכל שנה גם לפי דמוגרפיה וגם לפי מחירים.
אלעזר שטרן: מה זה היה ה-95?
<משה בר סימנטוב: כדי למנוע מצב שבו קופות חולים לצורך העניין יחליטו שהן מייבשות בית חולים מסוים, מוציאות ממנו פעילות – אם זה לבית חולים אחר, אם זה סתם כדי לייבש – קופת חולים, על פי החוק, מחויבת לרכוש בהיקף של 95 אחוזים מההיקף שהיא רכשה בו בשנה קודמת.
<משה בר סימנטוב: את הדבר הזה אנחנו מקדמים כל שנה.
יעקב ליצמן: זה היה כל פעם.
יעקב ליצמן: זה היה גם בהסדרים קודמים.
אלעזר שטרן: זה מנגנון שמביא לירידה.
<משה בר סימנטוב: זה מנגנון שמאפשר ירידה מבוקרת.
<משה בר סימנטוב: הרצפה הזאת מקודמת בכל שנה גם לפי מחירים וגם לפי דמוגרפיה.
<משה בר סימנטוב: אני תכף אסביר.
ניסן סלומינסקי: אם חס ושלום קרה מצב שבשנה מסוימת לא היו הרבה חולים, אז יש בעיה.
<משה בר סימנטוב: יכולה להיווצר.
<משה בר סימנטוב: נניח שמה שקופות החולים יטענו כאן.
ניסן סלומינסקי: אני שואל כדי להבין בשלב הראשון ראשון.
<משה בר סימנטוב: זה אומר שקופת החולים יכולה לרדת בהיקף מוגבל בפעילות שלה בבית חולים מסוים.
<משה בר סימנטוב: זאת המשמעות של קביעת רצפת צריכה.
אלעזר שטרן: לא בפעילות אלא בכסף.
<משה בר סימנטוב: בכסף, נכון.
שולי מועלם-רפאלי: אין כאן איזשהו תמריץ שלילי לקופות לא לפתח מנגנונים טיפוליים בקהילה?
<משה בר סימנטוב: תנו לי ואני אנסה להסביר את הכול.
<משה בר סימנטוב: אולי אני צריך לפתוח ולומר דבר אחר.
<משה בר סימנטוב: הסדר ה-קייפ הוא בסוף מחלק משאבים נתונים בין קופות החולים לבין בתי החולים.
<משה בר סימנטוב: זה בסוף משחק סכום אפס.
<משה בר סימנטוב: לכן כל שינוי שאנחנו עושים בהסדר ה-קייפ יוצר מישהו אחד יותר מרוצה ומישהו אחד פחות מרוצה.
יעקב ליצמן: זאת אומרת, בהצבעה על חוק ההסדרים כרגע, אנחנו צריכים להכריע בין קופות חולים לבתי חולים.
יעקב ליצמן: אני מכיר את החומר אבל אני רוצה שאנשים יבינו.
<משה בר סימנטוב: אני אסביר.
<משה בר סימנטוב: בהסדר ה-קייפ הקודם אנחנו עשינו פשרה, עת הרב ליצמן היה סגן שר הבריאות.
<משה בר סימנטוב: המטרה של כולנו היא להגיע לנקודת איזון.
<משה בר סימנטוב: היא לא להוציא מישהו אחד מרוצה על חשבון מישהו אחר.
<משה בר סימנטוב: המטרה היא להגיע לאיזושהי נקודת איזון שטובה למערכת ושומרת על היציבות של המערכת.
אראל מרגלית: שהיא קשה לארגונים.
<משה בר סימנטוב: היא קשה.
יעקב ליצמן: בתקופתי הוא היה לא מגיש קייפ כזה היום לוועדה.
יעקב ליצמן: אני יודע שלפני שלושה חודשים דיברנו על משהו אחר לגמרי.
אחמד טיבי: חשוב שנשמע ממנו.
ניסן סלומינסקי: נשמע אותו, תאמין לי שהוא יקבל את זכות הדיבור.
ניסן סלומינסקי: מעולם לא מנענו שור בדישו.
<משה בר סימנטוב: ה-קייפ הזה, כמו שאמרתי, הוא בסוף מחלק משאבים בין קופות החולים לבין בתי החולים.
<משה בר סימנטוב: המטרה היא להגיע לנקודת איזון.
<משה בר סימנטוב: ההסדר המוצע כאן הוא תוצאה של עבודה מאומצת וממושכת של משרדי הבריאות והאוצר.
<משה בר סימנטוב: שני המשרדים, יעיד על משרד הבריאות מנכ"ל משרד הבריאות, עומדים מאחורי ההסדר והבקשה שלנו היא שההסדר הזה יאושר כי אנחנו חושבים שההסדר הזה מגלם נקודת איזון.
<משה בר סימנטוב: אתם עומדים לשמוע כאן שקופות החולים לא מרוצות ובתי החולים לא מרוצים.
<משה בר סימנטוב: המטרה בהסדרים האלה היא לראות שאנחנו מוציאים את כולם לא מרוצים במידה שווה ושלא מישהו אחד יוצא מרוצה מדי.
זבולון כלפה: חשבתי שצריך להוציא את משרד האוצר ומשרד הבריאות לא מרוצים במידה שווה.
<משה בר סימנטוב: זה כבר נתון לדעתי.
<משה בר סימנטוב: זה כבר קרה.
ראובן ריבלין: האוצר הוא רק בורר.
ראובן ריבלין: לכל בורר יש סמכות להכריע.
ראובן ריבלין: השמיכה לא משתנה ואת זה צריך לדעת.
<משה בר סימנטוב: אמרנו.
ניסן סלומינסקי: אלה שמכירים, אנא סבלנותכם.
ניסן סלומינסקי: ישנם כאן הרבה חברי כנסת חדשים שרוצים לשמוע את זה מהתחלה ולהבין את זה כדי שהם יוכלו לקחת חלק בהכרעה.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש להתאפק.
אלעזר שטרן: ה-קייפ הוא קבוע?
<משה בר סימנטוב: המונח הנכון הוא הסדר התחשבנות.
<משה בר סימנטוב: אני אומר עוד משהו אחד חשוב.
<משה בר סימנטוב: החוק שאנחנו באים לחוקק עכשיו מגדיר ברירת מחדל לכללי התחשבנות.
<משה בר סימנטוב: החוק מאפשר, והמשרדים בוודאי מעודדים – כך היה בשנים קודמות וכך אנחנו מקווים שיהיה בשנים הבאות – שהגופים יגיעו בינם לבין עצמם להסדר.
<משה בר סימנטוב: המטרה הרצויה עבור כולם - היא לא מחויבת מציאות – היא שבסוף יהיה הסכם בין קופת חולים לבין בית חולים לגבי תנאי הרכש.
<משה בר סימנטוב: אנחנו מקווים שכך יקרה.
<משה בר סימנטוב: זאת המטרה.
<משה בר סימנטוב: אנחנו לא יודעים להבטיח שזה יקרה.
<משה בר סימנטוב: אנחנו כאן מגדירים כללי ברירת מחדל במקרה שהצדדים לא מגיעים להסכם.
<משה בר סימנטוב: לכן הכללים האלה הם חשובים כי הם כן מגדירים מצב בו אנחנו לא מגיעים להסכם.
יעקב ליצמן: למה אתה מתערב ב-קייפ ואתה לא מתערב בהסכמים?
ניסן סלומינסקי: ר' יעקב, לא.
ניסן סלומינסקי: אולי הוא רוצה להסביר.
ניסן סלומינסקי: אי אפשר כך.
ניסן סלומינסקי: זה מפריע לחברי הכנסת החדשים וגם לי להבין את הנושא.
ניסן סלומינסקי: אתה חי את זה.
אחמד טיבי: ליצמן דווקא עוזר להסביר.
יעקב ליצמן: סוף, סוף, קרה שאני מדבר לעניין.
ניסן סלומינסקי: אתה תמיד מדבר לעניין.
ניסן סלומינסקי: באמת, אלה שמכירים ומבינים, אני מבקש, תנו לנו להבין את זה.
ניסן סלומינסקי: אני מכניס את עצמי גם כחדש לצורך העניין ואני רוצה להבין.
יעקב ליצמן: אני מדריך אותו מה להסביר לחברי הכנסת.
ניסן סלומינסקי: לא, אל תדריך.
<משה בר סימנטוב: אנחנו נחלק לכם עכשיו איזשהו שקף שמתמצת את ההסברים ואתם תוכלו להבין.
<משה בר סימנטוב: מה הם עקרונות ההסדר החדש.
<משה בר סימנטוב: בהסדר החדש תיקבע תקרת צריכה ברוטו.
<משה בר סימנטוב: תקרת צריכה ברוטו תיקבע לכל קופת חולים ביחס לבית חולים מסוים שזה שווה לערך הפעילות.
<משה בר סימנטוב: ערך הפעילות, זה אומר הפעולות שביצעו כפול מחיר המחירון שלהם בניכוי השירותים שלא כלולים בהסדר.
<משה בר סימנטוב: לכל קופה תיקבע תקרת צריכת שירותים ברוטו.
<משה בר סימנטוב: במקביל תיקבע תקרת צריכת שירותים נטו שזה התשלום בפועל שהיא נתנה עבור השירותים.
<משה בר סימנטוב: כלומר, מכיוון שבמערכת נהוגים בסוף הסדרים כלכליים בין הצדדים ויש הנחות ויש הסכמים אחרים, אז ה-95 אחוזים הם מהברוטו ומהנטו.
<משה בר סימנטוב: במקביל נקבעת תקרה גם עבור הברוטו וגם עבור הנטו.
<משה בר סימנטוב: תקרה ורצפה.
<משה בר סימנטוב: אם כן, נקבעת גם תקרה וגם רצפה.
<משה בר סימנטוב: אמרנו קודם שמעבר לכך יש מה שנקרא שיעור הנחה, הדיסקאונט, שמקבלים מעבר.
<משה בר סימנטוב: המונח המקצועי שאנחנו משתמשים בו הוא האלפא.
<משה בר סימנטוב: זה אומר איזה שיעור הנחה מגלם את המחיר שישלמו על הפעילות החורגת מעבר לתקרה, כי אנחנו מדברים לא על מאה אחוזים.
<משה בר סימנטוב: מהרצפה שהיא 95 אחוזים ועד 102 אחוזים, הכול ביחס למונחים של השנה הקודמת שאתם תכף תקבלו את זה בשקף ---
ניסן סלומינסקי: קיבלו.
<משה בר סימנטוב: כמו שאתם רואים בהסדר החדש, יש לכם את הטווח הראשון.
<משה בר סימנטוב: אני אסביר מה יש על הצירים.
אראל מרגלית: העליון.
<משה בר סימנטוב: אני מדבר על העליון כי זה ההסדר החדש שאנחנו מציעים.
<משה בר סימנטוב: יש את רמת הפעילות על ציר האיקס ואת התמורה לבית החולים על ציר וואי.
<משה בר סימנטוב: עד רצפה של 95 אחוזים משלמים את המחיר ששולם במסגרת ההסכמים הקודמים.
<משה בר סימנטוב: הטווח הראשון שיש הוא טווח של שבעה אחוזים מרמת ה-95 אחוזים ועד רמת ה-102 אחוזים, משלמים אלפא שבעים, כלומר, אם הפעולה עולה מאה שקלים, משלמים שבעים שקלים.
אראל מרגלית: כלומר, שלושים אחוזים הנחה.
<משה בר סימנטוב: שלושים אחוזים הנחה.
<משה בר סימנטוב: מ-101 ועד 112 אחוזים, 67 אחוזים הנחה.
<משה בר סימנטוב: כלומר, משלמים את העלות השולית הנורמטיבית ממש, ומעבר לזה משלמים שוב מחיר יותר גבוה של 65 אחוזים, 35 אחוזי הנחה.
<משה בר סימנטוב: ההבדל לעומת הקייפ הקודם הוא במספר דברים.
<משה בר סימנטוב: דבר ראשון, האלפות הן שונות.
ראובן ריבלין: עם מי תיטיב ההחלטה, עם בתי החולים או עם קופות החולים?
<משה בר סימנטוב: אתה תשמע כאן בתי חולים לא מרוצים וקופות חולים לא מרוצות.
יעקב ליצמן: הוא שואל שאלה טובה.
<רוני גמזו: הוא בעיקר מצלם מצב.
יעקב ליצמן: רוני, באמת.
ניסן סלומינסקי: אני מתנצל, אין שאלות.
יעקב ליצמן: אין שאלות וגם אין תשובות.
ניסן סלומינסקי: אתה תשאל אחר כך ותקבל תשובות.
<משה בר סימנטוב: תהיינה תשובות.
<משה בר סימנטוב: בהסדר הקודם היו אלפות שונות.
<משה בר סימנטוב: בהסדר הקודם האלפות לצורך העניין היו אחרי נקודת המאה אחוזים ואנחנו הצלנו את שיעורי ההנחה הממוצעים בין מחלקות פנימיות, שם גילמנו עלות שולית יותר נמוכה, לבין יתר הפעילות.
<משה בר סימנטוב: עשרים אחוזים במחלקות הפנימיות ו-45 אחוזים ליתר הפעילות, ואחר כך היינו באלפא של 65 אחוזים רק על הפעילות שהיא לא במחלקות הפנימיות.
אלעזר שטרן: מה ההוצאות שם?
<משה בר סימנטוב: אנחנו מנסים ליצור איזשהו מערך תמריצים מאוזן לשני הצדדים ואתה מקווה שאתה קולע.
<משה בר סימנטוב: לכאורה העלות השולית במחלקות הפנימיות היא יותר נמוכה ולכן רצינו לקבוע עלות שלילית יותר נמוכה.
<משה בר סימנטוב: בפועל ראינו שהמנגנון הזה שקבענו היה לא אפקטיבי והמנגנונים היו כאלה שבסוף הגיעו לממוצעים ולכן חזרנו לעבוד במנגנון.
אראל מרגלית: תסביר לנו מה ה-95 אחוזים, ממה לוקחים את זה.
<משה בר סימנטוב: לוקחים את זה מדברים שונים.
<משה בר סימנטוב: זה אחד ההסברים הנוספים.
<משה בר סימנטוב: ממה אנחנו לוקחים את זה הפעם.
<משה בר סימנטוב: ההסדר הזה, כמו שאמר מנכ"ל משרד הבריאות, עומד בסימן שמירת היציבות במערכת.
<משה בר סימנטוב: לכן אתם גם תראו כאן באופן די רנדומאלי ---
אראל מרגלית: המספר האבסולוטי של מאה אחוזים, איך זה נקבע לכל בית חולים?
<משה בר סימנטוב: בהתאם למה שהם צרכו בשנה הקודמת.
<משה בר סימנטוב: איך עשינו את זה.
<משה בר סימנטוב: למה, אתם תראו כאן באופן רנדומאלי.
יעקב ליצמן: זה כל שנה?
<משה בר סימנטוב: אני אסביר את הכול.
<משה בר סימנטוב: בכל הסדר לפעמים אנחנו רואים שקופות החולים יותר מרוצות או בתי החולים יותר מרוצים.
<משה בר סימנטוב: כאן אנחנו יכולים לראות משהו אקראי בחלוקת המרוצים ולא מרוצים כי בעצם צילום המצב הקודם אומר שאנחנו קיבענו פחות או יותר את ההסדרים שהיו קיימים ונתנו מנגנונים לכל אחד לשפר את מצבו.
<משה בר סימנטוב: לכן אתם תראו שחלק מבתי החולים יגידו שהם יותר מרוצים או פחות מרוצים מבתי חולים אחרים ואותו הדבר לגבי קופות החולים.
אראל מרגלית: זה 95 אחוזים ממה שנצרך ב-2012?