GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נתנאלה ברקלי: כמו שנאמר, הקיצוץ המתוכנן בקצבאות הילדים בעצם מהווה צעד מנוגד לקו שמנחה את ביטוח לאומי כגוף שאחראי על הביטחון הסוציאלי של אזרחי מדינת ישראל.
<נתנאלה ברקלי: במסמך שהתקיים עליו דיון בכנסת התרענו על כך שהקיצוץ הצפוי בקצבאות הילדים הולך להכניס כ-35 אלף ילדים אל מתחת לקו העוני.
<נתנאלה ברקלי: מדובר בתוספת של למעלה משני אחוזים בתחולת עוני משפחות.
<נתנאלה ברקלי: העלאה של ארבעה אחוזים.
יצחק כהן: כמה בסך הכול יהיו עם התוספת?
יצחק כהן: כמה ילדים יהיו מתחת לקו העוני?
יצחק כהן: זה מגיע ל-800 אלף?
<נתנאלה ברקלי: מעל 800 אלף.
זהבה גלאון: היום יש 860 אלף ויהיו עוד 35 אלף.
<נתנאלה ברקלי: מה שלא נאמר זה שיהיה גידול במה שאנחנו קוראים לו עומק העוני וחומרת העוני.
<נתנאלה ברקלי: זאת אומרת, אנשים שהם כבר עניים, יהיו יותר עניים.
<נתנאלה ברקלי: מדד חומרת העוני יעלה בלמעלה מ-11 אחוזים וגם המדד לאי שוויון.
<נתנאלה ברקלי: אני רוצה לציין שלא רק בהשוואה למדינות ה-OECD אלא בכלל בהשוואה לעולם, המיקום שלנו בתחולת העוני, בפער העוני ובמדדי האי-שוויון הוא בין הגבוהים.
<נתנאלה ברקלי: היום עוקפות אותנו שלוש מדינות והן לא מדינות באירופה.
<נתנאלה ברקלי: עכשיו אנחנו במקום רביעי.
<נתנאלה ברקלי: דובר על כך שהמטרה היא לעודד אנשים לצאת לעבודה.
<נתנאלה ברקלי: אני רוצה להזכיר שלפי דוח העוני האחרון שפרסמנו, במשפחות עם שני מפרנסים תחולת העוני עלתה ובעצם הכפילה את עצמה לעומת מה שהיה לפני כחמש שנים.
<נתנאלה ברקלי: גם תחולת העוני בקרב משפחות עובדות עלתה וכיום היא עומדת על 14 אחוזים, מה שהיה לא לפני שנים רבות שמונה אחוזים.
<נתנאלה ברקלי: אנחנו רואים בהדרגתיות גידול של חלקה של האוכלוסייה העובדת מסך האוכלוסייה הענייה.
<נתנאלה ברקלי: היום זה כבר חוצה את חמישים האחוזים.
<נתנאלה ברקלי: זאת אומרת, מעל חמישים אחוזים משפחות עניות, הן משפחות עובדות.
<נתנאלה ברקלי: יש עוד צעדים שאפשר לעשות כדי לעודד יציאה לעבודה ואחד מהם כבר קיים היום - למשל, מענק מס הכנסה שזה מס הכנסה שלילי – אלא שלצערנו הסכומים שניתנים הם סכומים מאוד נמוכים ואחוז המיצוי עומד על חמישים אחוזים.
<נתנאלה ברקלי: אנחנו רואים שבקרב המשפחות העניות, 45 אחוזים מקבלות מענק מס הכנסה.
<נתנאלה ברקלי: עדיין 45 אחוזים מהמשפחות העניות מקבלות מס הכנסה.
<נתנאלה ברקלי: זאת אומרת שיש דרכים לעודד את היציאה לעבודה ולא דרך הקיצוץ בקצבאות ילדים.
זהבה גלאון: הביטוח הלאומי לא מדבר עם האוצר?
<נתנאלה ברקלי: הביטוח הלאומי דיבר עם האוצר.
ניסן סלומינסקי: למה השר שלהם הצביע בעד?
ניסן סלומינסקי: למה את לא שואלת את השאלה הזאת?
יצחק כהן: למה מאיר כהן לא הצביע בעד?
משה גפני: לא, זה לא הגון הדבר הזה.
משה גפני: יושבת כאן נציגת הביטוח הלאומי.
משה גפני: בסוף יזהירו אותם לא לדבר.
משה גפני: הם הלאימו אותם ועכשיו גם לא ייתנו להם לדבר.
ניסן סלומינסקי: אני אמרתי את זה לזהבה בהמשך לשאלה שלה.
משה גפני: הלאימו אותם ועכשיו הם לא ידברו.
יצחק כהן: ידברו, ידברו.
ניסן סלומינסקי: הנציג השני של ביטוח לאומי.
<רועי קרת: גם אני מביטוח לאומי.
<רועי קרת: אני לא אחזור על שום דבר שנאמר כאן אלא אומר רק ליתר ביטחון.
<רועי קרת: אם למרות כל מה שנאמר כאן התיקון הזה יעבור, וזה עלול לקרות, אנחנו רוצים להסב את תשומת לב הוועדה לאוכלוסייה ספציפית בתוך האוכלוסייה הנפגעת.
<רועי קרת: כאן מדובר על קיצוץ בסדר גודל של שלושה מיליארד שקלים.
<רועי קרת: בעיה שהיא הרבה יותר חמורה היא שעשרה אחוזים מהאוכלוסייה הזאת היא אוכלוסיית מקבלי קצבאות קיום, נכות כללית או הבטחת הכנסה.
<רועי קרת: גובה שתי הקצבאות נקבע לפי הרכב המשפחה.
<רועי קרת: ככל שהמשפחה גדולה יותר, באופן טבעי הקצבה גדולה יותר, אבל ההרכב המשפחתי נעצר בארבע.
<רועי קרת: כלומר, שני הורים ושני ילדים.
<רועי קרת: הילד השלישי כבר לא מקבל כסף.
<רועי קרת: מדוע?
<רועי קרת: משום שיש הנחה שקצבת הילדים היא זאת שתיתן את המענה לילד השלישי.
<רועי קרת: לטעמנו, אם מקצצים את קצבת הילדים, לפחות לאותה אוכלוסייה, שהיא עשרה אחוזים מהאוכלוסייה הכוללת, צריך לתת מענה חלופי.
אורלי לוי אבקסיס: אבל האוכלוסייה הזאת תשלם את מס עקרות הבית.
<קריאה: היא גם תשלם את המע"מ.
<רועי קרת: חצי מהאוכלוסייה הזאת תשלם.
ראובן ריבלין: היא לא תשלם.
ראובן ריבלין: יקצצו לה.
ראובן ריבלין: מהרווחה יקצצו לה.
אורלי לוי אבקסיס: בדיוק, זה העניין.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שההכנסה שנשארת להם הולכת.
<רועי קרת: לגבי אלה שמקבלים הבטחת הכנסה, התיקון של עקרת הבית לא יחול.
<רועי קרת: לא תהיה גבייה נוספת, אבל אני מדבר גם על מקבלי הבטחת הכנסה וגם על מקבלי נכות כללית שזאת קצבה מקבילה.
ניסן סלומינסקי: לפני שהאוצר יענה, שמרית, את רצית לשאול?
<שמרית גיטלין שקד: כמה הערות לתיקון.
ניסן סלומינסקי: אולי כשנקרא.
<שמרית גיטלין שקד: זה לא ממש לניסוח.
אורלי לוי אבקסיס: לשמרית יש תמיד דברי טעם לומר.
משה גפני: את כל הזמן מגינה על הממשלה.
עליזה לביא: לא מגינה.
עליזה לביא: בתפיסת עולמי אני נגד קצבאות.
יצחק כהן: הסבירו לך.
יצחק כהן: אלה לא קצבאות.
משה גפני: אני רק מבקש שתהיה התייחסות גם לעניין הזה שבמשך שנתיים לא יהיה עדכון של הקצבאות, שזה עוד קיצוץ.
משה גפני: במשך שנתיים לא יהיה עדכון של הקצבאות.
משה גפני: שיתייחסו גם לעניין הזה.
מרב מיכאלי: מאז שנת 2000 הקצבאות נשחקו כמעט בארבעים אחוזים.
משה גפני: ב-2013 וב-2014 לא יהיה עדכון.
מיכל בירן: אייל אפשטיין אמר בישיבה ביום חמישי באופן מפורש שזאת אידיאולוגיה ניאו-ליברלית.
<שמרית גיטלין שקד: בהצעה הזאת מוצע שלא תהיה זכאות לקצבת הילדים להורה שיש לו הכנסה שחייבת במס יסף.
<שמרית גיטלין שקד: המשמעות של התניית קצבאות הילדים בהכנסה עשויה לגרום לכך שקבלת הקצבה תהיה כרוכה בפרוצדורה מינהלית.
<שמרית גיטלין שקד: לפי מאמר של גורדון ואליאב ראינו שזה דווקא משפיע בעיקר על השכבות החלשות שמתקשות לקבל את הקצבאות שלהן ולעבור את כל הפרוצדורות המינהליות.
<שמרית גיטלין שקד: כיום קצבת הילדים משולמת באופן אוטומטי עם רישום הילד בבית החולים, למעט במקרים חריגים בהם יש צורך בהגשת תביעה כמו במקרה של ילד מאומץ וכולי, כרגע המוסד לביטוח לאומי לא יודע לומר לנו מה המנגנון בו תיבחן ההכנסה של מבוטח הזכאי לקצבת ילדים אבל יתכן שכל מבוטח יידרש למלא תביעה ולצרף אישורים על הכנסות, מה שעלול כאמור להוביל לאי מיצוי הזכאות לקצבה, תופעה שאנחנו רואים שקיימת בקצבאות אחרות כאשר אנשים לא יודעים להגיש בקשות לקצבאות זקנה, אנשים לא יודעים שעבר הזמן ולא יודעים לצרף אישור על הכנסות.
<שמרית גיטלין שקד: עובר הזמן והם גם לא יכולים לתבוע את הקצבאות רטרואקטיבית.
<שמרית גיטלין שקד: עוד נושא הוא המשמעות המצרפית של כמה סעיפים שונים של חוק ההסדרים.
<שמרית גיטלין שקד: אם יבוטל הפטור מדמי ביטוח לעקרת הבית ויהפכו את עקרת הבית למבוטחת בביטוח הלאומי, זה אומר שמקצבאות הילדים של עקרת הבית יוכלו לקזז 162 שקלים שהם בכלל לא יגיעו לידיה אלא פשוט יקזזו ישירות מקצבת הילדים.
משה גפני: אם אפשר, יותר לאט.
<שמרית גיטלין שקד: קיבלתי הוראה מהיושב ראש לדבר מהר.
<שמרית גיטלין שקד: יש סעיפים שונים שנדונים כאן בחוק ההסדרים והם נדונים בוועדות שונות.
<שמרית גיטלין שקד: מצד אחד רוצים לבטל את הפטור מדמי ביטוח לעקרת הבית ומצד שני הופכים אותה למבוטחת בביטוח לאומי, דיון שמתקיים בוועדת העבודה והרווחה, אם הוא באמת יאושר.
<שמרית גיטלין שקד: המשמעות היא שאם היא מבוטחת ואם היא חייבת בדמי ביטוח לאומי ובדמי ביטוח בריאות, זה אומר שיוכלו לעקרת הבית לקחת מקצבאות הילדים 162 שקלים.
זהבה גלאון: מה שהיא אומרת, זה בדיוק כך.
זהבה גלאון: הרי עושים מאתנו צחוק.
זהבה גלאון: זה הדיון הבא.
זהבה גלאון: בגלל הפיצול.
זהבה גלאון: אנחנו נדון על מס בריאות על עקרת בית, בוועדת העבודה והרווחה ידונו על ביטוח לאומי.
זהבה גלאון: זה ישראבלוף.
זהבה גלאון: צריך להבין את המשמעות של מה שאומרת היועצת המשפטית.
<שמרית גיטלין שקד: מבחינה משפטית יהיה אפשר לקזז את זה ישירות.
<משה בר סימנטוב: כמו שאפשר היום.
<שמרית גיטלין שקד: לא, אי אפשר היום.
<שמרית גיטלין שקד: עקרת הבית, אם היא לא מבוטחת בביטוח, לא ניתן לקזז.
<משה בר סימנטוב: אפשר לקזז מקצבת הילדים.
<משה בר סימנטוב: זה המצב החוקי היום.
אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר שהיום אפשר לקזז מקצבת הילדים וזה מה שהם הולכים לעשות בפעם הבאה עם עקרות הבית.
אורלי לוי אבקסיס: אתם הרי לא הקשבת למה שהוא אמר.
<שמרית גיטלין שקד: רצינו שמשרד האוצר יתייחס לעוד נושא וזאת הזכות לקיום מינימלי בכבוד שהוקרא על ידי בית המשפט כחלק מהזכות לכבוד האדם.
<שמרית גיטלין שקד: יש משפחות שמצויות על גבולה של רשת המגן האחרונה והן עלולות ליפול מתחתיה, אם תישלל מהן קצבת הילדים.
<שמרית גיטלין שקד: האם נתתם דעתכם?
<שמרית גיטלין שקד: זה יפגע בזכות לקיום מינימלי בכבוד של משפחות מסוימות.
זהבה גלאון: השופטת דורנר שאלה.
זהבה גלאון: הם נתנו את עניין הקצבאות כאחד הפרמטרים.
זהבה גלאון: כשנוח להם, הם משתמשים בזה בבג"ץ.
<קריאה: גם אז הם לא מנו את זה בשקלים.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, היועצת המשפטית מייצגת את ועדת העבודה והרווחה.
משה גפני: היא הייעוץ המשפטי של ועדת העבודה והרווחה.
משה גפני: זה כבוד לכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: היא אחת מהשנים הכי מקצועיות שפגשתי פה בכנסת.
ניסן סלומינסקי: רובי חשב שהיא מהאוצר ולכן אמרתי שהיא מוועדת העבודה והרווחה.
ראובן ריבלין: ועדת הכספים דנה בנושא הזה וצריך להעמיד בפניה את האינפורמציה.
ראובן ריבלין: וועדת העבודה והרווחה, על פי ההסכם בין הממשלה לכנסת אשר פיצל, דנה בנושא.
ראובן ריבלין: אתם חייבים לראות את התמונה הכוללת.
ראובן ריבלין: דרך אגב, העובדה שיכולים לקזז, נדמה לי שסותרת את כל רעיון הביטוח הלאומי.
ניסן סלומינסקי: זה קיים.
זהבה גלאון: אבל הוא בוכה.
ניסן סלומינסקי: אני מעביר את רשות הדיבור לאוצר.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש שוב, איזה הוא גיבור הכובש את יצרו.
ניסן סלומינסקי: שמרנו על זכותו של כל אחד לדבר.
ניסן סלומינסקי: אם לא ייתנו לאוצר לדבר, לא תהיינה תשובות, ואז מה הרווחנו מזה?
ניסן סלומינסקי: לא הרווחנו כלום.
יעקב ליצמן: גם כשהוא ידבר, לא יהיו לו תשובות.
ניסן סלומינסקי: לפחות תדע שאין לנו תשובות.
יעקב ליצמן: אני יודע את זה.
ניסן סלומינסקי: אבל אני לא יודע.
יעקב ליצמן: גם אתה יודע את האמת.
ניסן סלומינסקי: הוא ידבר ותנו לנו, למי שבאמת רוצה לדעת, לשמוע ולהבין.
ניסן סלומינסקי: כל אחד שירצה, ירשום, ואולי, אם יהיה זמן, נעשה סיבוב שני, ואם לא, נעשה זאת בהזדמנות.
<משה בר סימנטוב: אני אשתדל להתייחס לנאמר כאן.
<משה בר סימנטוב: זאת משימה מורכבת אבל נחזור לבסיס.
<משה בר סימנטוב: לכל מדינה, בין אם היא ב-OECD או לא, יש משאבים מוגבלים והתפקיד של כל ממשלה הוא לקבוע סדרי עדיפויות באותם משאבים.
<משה בר סימנטוב: התקציב הזה קובע סדרי עדיפויות גם בתחומים האלה.
<משה בר סימנטוב: אם אנחנו מסתכלים על המבנה של התקציב, אנחנו רואים שההוצאה החברתית במדינת ישראל תגדל מאוד במהלך שנת 2014 ביחס לשנת 2012, בדיוק בדברים שהם התשתית לחילוץ מעוני.
אורלי לוי אבקסיס: ויסקונסין מתומחרת בהוצאות?
ניסן סלומינסקי: אורלי, בסוף לא תהיינה תשובות.
אורלי לוי אבקסיס: בכמה מתוקצבת ויסקונסין?
ניסן סלומינסקי: מה תרוויחו מזה שכל הזמן תצעקו?
ניסן סלומינסקי: הוא לא ידבר ואנשי הקואליציה יחשבו שיש תשובות טובות לאוצר ואתם לא נתתם לו להגיד אותן.
ניסן סלומינסקי: אז מה הרווחתם.
ניסן סלומינסקי: באמת, מה הרווחתם מזה?
ניסן סלומינסקי: תנו לו לענות.
מיקי רוזנטל: זה לא איזה דיון תיאורטי.
מיקי רוזנטל: מדובר כאן במאות אנשים שהולכים להיות עניים יותר.
ניסן סלומינסקי: באמת מדובר במאות אנשים, אבל אם תצעק ולא תיתן לו לדבר תרוויח משהו?
מיקי רוזנטל: לא יכול להיות שיהיו כאן כזבים על השולחן הזה.
מיקי רוזנטל: לא יכול להיות.
ניסן סלומינסקי: אבל כדי שנדע אם יש כזבים או לא, הוא מדבר, נכון?
<משה בר סימנטוב: התשתית החברתית לחילוץ מעוני בכל מדינה, לגבי אוכלוסייה בגיל העבודה, זה חינוך בטווח הארוך ושילוב בעבודה.
<משה בר סימנטוב: אין קסמים אחרים לאף מדינה והתקציב הזה עומד בסימן הזה.
<משה בר סימנטוב: אנחנו משקיעים הרבה יותר בחינוך, אנחנו משקיעים הרבה יותר בשירותים שמאפשרים יציאה לעבודה ואנחנו מציעים הרבה יותר בבריאות וגם בשירותי רווחה וביכולת להשתלב בעבודה.
אורלי לוי אבקסיס: קיצצתם גם במענקים לפריפריה.
<משה בר סימנטוב: הדיון הזה נע רבות סביב העוני וצריך גם לדבר על העוני ועל המגבלות.
אורלי לוי אבקסיס: גם בבריאות השיניים קיצצו וגם במענקים לפריפריה.
ניסן סלומינסקי: אורלי, כך לא תרוויחי, מניסיון, כך את רק תפסידי.
יצחק כהן: התהליכים האלה, ייקח להם הרבה שנים.
אורלי לוי אבקסיס: הוא היה סגן שר האוצר והוא יודע את הדברים.
ניסן סלומינסקי: אבל הוא הסביר כשהוא דיבר.
ניסן סלומינסקי: עכשיו תנו למישהו אחר לדבר.
ניסן סלומינסקי: זה שאתה לא רוצה לתת למישהו לדבר, סימן שיש לו מה לומר ואתה לא רוצה לשמוע אותו.
ניסן סלומינסקי: היה לך את כל הזמן שבעולם להגיד את הדברים.
יצחק כהן: קודם כל, אל תצעק עלי.
יצחק כהן: בוא נתחיל מזה.
ניסן סלומינסקי: אני לא צועק.
יצחק כהן: אני לא הבן שלך ולא תלמיד שלך.
ניסן סלומינסקי: אתה יודע שאני לא צועק.
יצחק כהן: אני רק אומר למשה שהקיצוץ הוא מיידי והתהליכים ייקחו שנים.
ניסן סלומינסקי: אתה כל הזמן אומר ואומר.
ניסן סלומינסקי: במלים פשוטות, לא נותן לו לדבר.
<משה בר סימנטוב: לגבי נתוני העוני.
<משה בר סימנטוב: יש מגבלות קשות לדרך בה אנחנו מודדים עוני.
<משה בר סימנטוב: לטוב ולרע, יש מגבלות על מדידת עוני.
<משה בר סימנטוב: אני לא מציע כאן עכשיו לשנות את מדידת העוני.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הורדתם את קו העוני.
אורלי לוי אבקסיס: אל תעבדו על אנשים.
אורלי לוי אבקסיס: הורידו את מדד קו העוני.
ניסן סלומינסקי: אורלי, את רוצה שאני אבקש ממך לצאת?
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להרגיע את הרוחות, אבל עדיין ממשיכים לתת לנו מצג שווא.
אורלי לוי אבקסיס: הורידו את הקו של מדד העוני ולכן היו אמורות להיות עוד משפחות.
ניסן סלומינסקי: זאת דעתך.
ניסן סלומינסקי: תני לאוצר לדבר.
ניסן סלומינסקי: לכן באנו לכאן.
יעקב ליצמן: מותר להעיר.
ניסן סלומינסקי: לא, זה לא נקרא להעיר.
ניסן סלומינסקי: זה נקרא לחסום.
ניסן סלומינסקי: אתה לא נותן לו להגיד אפילו רבע משפט.
ניסן סלומינסקי: זה לא נקרא להעיר.
ניסן סלומינסקי: אתה אמרת את דעתך ועכשיו הוא אומר את דעתו.
יעקב ליצמן: לא אמרתי את דעתי אפילו.
<משה בר סימנטוב: אני מבטיח לכולם שכל מה שאני אומר, מגובה בנתונים.
<משה בר סימנטוב: דוח העוני מתייחס באופן מוגבל להכנסה שיש למשקי בית אחרי תשלומי העברה ומסים.
<משה בר סימנטוב: הוא לא לוקח בחשבון הרבה מאוד דברים אחרים.
<משה בר סימנטוב: הוא לא לוקח בחשבון את ההוצאה של הממשלה על חינוך חינם לגילאי שלוש-ארבע שחסכה מאוד שקלים למשקי בית.
<משה בר סימנטוב: הוא לא לוקח בחשבון את הצהרונים שחוסכים גם הם מאות שקלים למשקי בית.
<משה בר סימנטוב: הוא לא לוקח בחשבון את הרחבת היצע מעונות היום.
זהבה גלאון: את קרן הרווחה.
<משה בר סימנטוב: גם את הקרן.
<משה בר סימנטוב: גם את זה הוא לא לוקח בחשבון.
זהבה גלאון: מאתיים מיליון.
<משה בר סימנטוב: בכל הצעדים המצרפיים האלה, שהסכום המצטבר שלהם גם בתקציב המדינה וגם בהשפעה על ההכנסה של משקי הבית גבוה יותר מהפחתה בקצבאות ילדים.
<משה בר סימנטוב: זאת עובדה ואת העובדה הזאת צריך לדעת.
<משה בר סימנטוב: מדינת ישראל הולכת להוציא בשנת 2014 ---
זבולון כלפה: זה לא תואם את המסמך של מרכז המחקר.
<משה בר סימנטוב: אני לא כתבתי את המסמך של מרכז המחקר.
<משה בר סימנטוב: מה לעשות?
<משה בר סימנטוב: אני כתבתי את דברי ההסבר.
ניסן סלומינסקי: את הדברים האלה תוכלו לרכז לנו במסמך שכן יראה מול הדבר הזה את הדברים האחרים?
<קריאה: בשקלים.
<משה בר סימנטוב: אנחנו נסביר את המדיניות והמדיניות אומרת שאנחנו רוצים לעזור למשקי בית שעובדים ואנחנו רוצים להגדיל את ההכנסה הפנויה שיש להם בסוף החודש באופן שזה יגיע לילדים.
<משה בר סימנטוב: קצבאות הילדים, על אף שמן, לא מגיעות לילדים.
<משה בר סימנטוב: אנחנו לא יודעים להבטיח שיגיעו לילדים.
זהבה גלאון: אתם רוצים להיכנס למשפחות ולראות איך הן מחלקות את הכסף בין הילדים?
זהבה גלאון: גם לזה אתם רוצים להיכנס?
זהבה גלאון: אתה שומע מה שאתה אומר?
זהבה גלאון: זה מעיד על חוסר ההבנה שלכם.
זהבה גלאון: איזו מדיניות.
זהבה גלאון: אתם רוצים להגיד למשפחה איך לחלק את הכסף?
זהבה גלאון: אתה שומע מה הוא אומר?
<משה בר סימנטוב: המדינה מחלקת משאבים, היא גם אומרת למה היא מחלקת אותם.
<משה בר סימנטוב: זה תפקיד של מדינה.
<משה בר סימנטוב: אנחנו לא נכנסים למשכורת של הפרט ואיך הוא מוציא את הכסף.
ראובן ריבלין: כל הדברים של הרווחה ושל החינוך המשמעותיים שנובעים מדוח טרכטנברג, הרי יגיעו בעוד כמה ימים.
<משה בר סימנטוב: לא זה מה שאני אומר.
ראובן ריבלין: יגיעו אלינו בעוד כמה ימים.
ראובן ריבלין: יגיעו אלינו בעוד כמה ימים ויתברר שדוחים את תכנית טרכטנברג לפחות בחמש שנים.
<משה בר סימנטוב: אני מתייחס להוצאות שיהיו בשנת 2014.
<משה בר סימנטוב: חינוך חינם לגילאי שלוש-ארבע יהיה בשנת 2014.
<משה בר סימנטוב: זה כבר קיים.
<משה בר סימנטוב: הצהרונים אמנם רק בשלושת האשכולות הנמוכים בהם מתגוררת עיקר האוכלוסייה הענייה של המדינה, אמנם רק לילדים עד גיל שמונה אבל זה חוסך מאות שקלים למשפחה והילד מקבל שם ארוחה חמה.
<משה בר סימנטוב: אוכלוסייה שגרה באשכולות האלה ובירושלים – חבר הכנסת מרגלית, גם בקטמון ח' – יקבלו בשנה הבאה את השירות הזה.
<משה בר סימנטוב: זאת בסוף המהות של העניין.
<משה בר סימנטוב: כשקובעים סדרי עדיפויות, אנחנו בהחלט רוצים למקד את המשאבים.
אראל מרגלית: אתה מרגיש נוח עם זה שמקצצים?
<משה בר סימנטוב: יש דברים שקיבלו לפני שקיצצו.
<משה בר סימנטוב: חינוך חינם ניתן, צהרונים ניתנו, מעונות יום במהלך של נתינה וניתן לפני שמקצצים.
<משה בר סימנטוב: בדיוק עשינו את ההפך.
<משה בר סימנטוב: אם היינו באים ועושים בנקודת זמן אחת, כולם היו אומרים שהמדיניות היא סבירה.
<משה בר סימנטוב: אנחנו קודם נתנו חינוך חינם, קודם נתנו צהרונים, קודם נתנו מעונות יום, קודם נתנו את הדברים האחרים.
<משה בר סימנטוב: ההשפעה של הדברים האלה על בית – גם משק בית חרדי, גם משק בית ערבי – היא משמעותית מאוד.
<משה בר סימנטוב: בסוף, הלב של העניין, הדיון כאן הוא דיון על סדרי עדיפויות.
<משה בר סימנטוב: צריך לומר את הדבר הזה.
<משה בר סימנטוב: בדיון הזה על סדרי עדיפויות, הממשלה החליטה שהיא מגדילה את ההכנסה הפנויה באופן שזה, ראשית, מגיע לילדים, ושנית, מסייע למשפחות להשתלב בעבודה.
<משה בר סימנטוב: נחזור שוב על הנתונים שהם נתונים שלא אנחנו מפרסמים אלא נתונים שמפרסם המוסד לביטוח לאומי.
<משה בר סימנטוב: שיעורי העוני בקרב משפחות עם שני מפרנסים, כ-4.6 אחוזים.
<נתנאלה ברקלי: הם הכפילו את עצמם.
<משה בר סימנטוב: אם שני המפרנסים במשק הבית עובדים במשרה מלאה, העוני עומד על כחצי אחוז.
מיקי רוזנטל: תורידו את החרדים, תורידו את הערבים, תורידו את העולים.
אורלי לוי אבקסיס: ניסן, הביטוח הלאומי רוצה לענות.
ניסן סלומינסקי: הוא אולי יגיב אחר כך ואולי לא.
ניסן סלומינסקי: עכשיו משה מדבר.
משה גפני: שלא ידבר בשם הביטוח הלאומי.
משה גפני: שידבר בשם האוצר.
<משה בר סימנטוב: אני מציג נתונים שנתן הביטוח הלאומי.
מיקי רוזנטל: אלה לא הנתונים של הביטוח הלאומי.
<משה בר סימנטוב: הם מציגים על מפרנס אחד ואני מדבר על שני מפרנסים.
מיקי רוזנטל: אתה מסלף את הנתונים.
ניסן סלומינסקי: מיקי, פעם אחרונה.
מיקי רוזנטל: אי אפשר שישנו את הנתונים.
ניסן סלומינסקי: פעם אחרונה, בבקשה.
ניסן סלומינסקי: הוא לא מסלף את הדברים.
מיקי רוזנטל: הוא מסלף.
זהבה גלאון: זה לא רק עניין של נתונים.
זהבה גלאון: זה עניין של מדיניות ותפיסת עולם.
זהבה גלאון: הנתונים בכלל לא משנים.
זהבה גלאון: לא משנה ההבדל הקטן בין הנתונים.
זהבה גלאון: מה שמשנה זאת תפיסת העולם שמוצגת כאן וזאת הבעיה.
<משה בר סימנטוב: הדבר החשוב ביותר למשקי בית, בטח בשכבות החלשות, הוא יציבות כלכלית של מדינה וברוך השם, עם כל זה שאנחנו מדברים כאן על הפחתות, תקציב המדינה הולך לגדול בשנת 2014 בשיעור הכי גדול שהוא גדל בשנים האחרונות.
<משה בר סימנטוב: זאת עובדה.
<משה בר סימנטוב: התוספת ממוקדת בשירותים חברתיים.
אורלי לוי אבקסיס: במה הייתה העלאה?
אורלי לוי אבקסיס: אולי פספסתי משהו בתקציב.
<משה בר סימנטוב: יכול להיות שפספסת.
<משה בר סימנטוב: תקציב משרד החינוך גדל בתשעה מיליארד.
אורלי לוי אבקסיס: גם מספר הילדים גדל במדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: קיצצתם בצהרונים או לא קיצצתם בצהרונים?
<משה בר סימנטוב: בצהרונים, אנחנו משאירים באשכולות אחד עד שלוש.
ניסן סלומינסקי: אורלי, אי אפשר כך לקיים דיון.
ניסן סלומינסקי: את רוצה להגיד את דברך וכל אחד רוצה.
ניסן סלומינסקי: אני יודע את עמדתך.
ניסן סלומינסקי: לא, את לא רוצה להבין.
ניסן סלומינסקי: את רוצה לומר את עמדתך.
אורלי לוי אבקסיס: אל תגיד לי מה אני רוצה.
אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת מה אני רוצה.
ניסן סלומינסקי: אני אומר לך מה אני רוצה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להבין את האוצר ואת כל הזמן מפריעה לי.
אורלי לוי אבקסיס: אני מחדדת את השאלה.
ניסן סלומינסקי: לא, אל תחדדי את השאלה.
ניסן סלומינסקי: את לא צריכה לחדד את השאלה.
אורלי לוי אבקסיס: אולי אני אשנה את דעתי ברגע שאני אגלה שיש הרחבה?
ניסן סלומינסקי: קיבלת את הזכות לדבר, ואולי תקבלי עוד פעם, אני לא יודע, אבל אני לא חושב שהיום.
יעקב ליצמן: אם לא יהיה זמן לכך, נעשה את זה בקריאות ביניים.
ניסן סלומינסקי: לא, אל תעשו.
יצחק כהן: לטובת הדיון, אני יכול לשאול שאלה?
אורלי לוי אבקסיס: אני מתחילה להבין למה הסעיף הזה לא בוועדת העבודה והרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: כך גם לגבי הסעיף הבא.
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מתחילה להבין וזה קצת מטריד.
<משה בר סימנטוב: אנחנו עוסקים בתקציב המרחיב ביותר שהיה פה בעשור האחרון והאוכלוסיות החלשות צריכות חינוך והן צריכות בריאות והן צריכות רווחה והן צריכות תחבורה.
<משה בר סימנטוב: אלה הם הדברים שנמצאים בתקציב הזה במספרים שיש בתקציב הזה ועל זה יוצא הכסף של ממשלת ישראל.
מיכל בירן: כנראה יש בעיה ביחסי ציבור.
<משה בר סימנטוב: יכול להיות.
<משה בר סימנטוב: נשאל כאן כמה הוסף לרווחה.
<משה בר סימנטוב: צריך גם לדעת שלמשרד הרווחה עצמו נוספו 800 מיליון שקלים וזה לפני הקרן לביטחון תזונתי.
מיקי רוזנטל: וזה יספיק?
מיכל בירן: עוד שנתיים תצטרכו להוסיף הרבה יותר.
מיקי רוזנטל: זה לא יספיק לשום דבר.
משה גפני: זה עדכון השכר של העובדים הסוציאליים.
אורלי לוי אבקסיס: באמת כמה מזה לשכר וכמה לשירותים?
<משה בר סימנטוב: השכר הוא המיעוט שבמיעוט בסכום הזה.
יעקב ליצמן: כמה זה המיעוט?
<משה בר סימנטוב: השכר הוא אפילו לא מאה מיליון.
מיקי רוזנטל: אתה עובד עלינו.
משה גפני: למה הולכים ה-800 מיליון?
<משה בר סימנטוב: לשירותי רווחה.
<משה בר סימנטוב: שכר העובדים הסוציאליים מתוך זה לא מגיע למאה מיליון.
<משה בר סימנטוב: אמרתי, התפקיד של ממשלה הוא לקבוע סדרי עדיפויות.
מיקי רוזנטל: אל תבלבל לי את המוח כאן.
ניסן סלומינסקי: מיקי, בבקשה, עוד פעם אחת תגיד את זה ואני אוציא אותך.
ניסן סלומינסקי: כך לא מתנהגים.
ניסן סלומינסקי: אתה רוצה לסתום את הפה שלו ושלא יאמר מה שהוא חושב?
ניסן סלומינסקי: אני לא מבין אותך.
ניסן סלומינסקי: בבקשה, אל תענה לי עכשיו.
ניסן סלומינסקי: אתה חושב שהוא אומר את זה והוא חושב הפוך.
מיקי רוזנטל: הוא מטעה את האנשים.
ניסן סלומינסקי: הוא חושב שהוא לא מטעה את האנשים.
<משה בר סימנטוב: אני אתייחס לנקודות אחרונות.
יצחק כהן: אני רוצה לשאול שאלה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשמוע מה שהוא אומר ואחרי כן, אם יהיה זמן.
יצחק כהן: אתה רוצה לסתום לנו את הפה.
יעקב ליצמן: אני למשל רוצה להבין האם משה בר סימנטוב שהיה ב-2009 סגן הממונה, האם הוא ידע שאז היו 52 מיליארד שקלים גירעון או לא.
יעקב ליצמן: שיודיע כאן אם הוא ידע על זה או לא.
אורלי לוי אבקסיס: זה נכון או לא נכון?
יעקב ליצמן: זה חשוב לי מאוד.
יעקב ליצמן: הוא בן אדם אחראי.
ניסן סלומינסקי: זה חשוב לך עכשיו לנושא של הקצבאות?
אורלי לוי אבקסיס: היה או לא היה?
יעקב ליצמן: עובדים עלינו כל הזמן.
יעקב ליצמן: הוא היה שם ב-2009 והיה במעמד בכיר.
יעקב ליצמן: אני חייב לדעת את זה.
ניסן סלומינסקי: לא, אתה לא חייב לדעת.
יעקב ליצמן: הוא לא יענה.
אורלי לוי אבקסיס: הוא בחור טוב.
אורלי לוי אבקסיס: בגלל זה הוא לא התקדם.
אורלי לוי אבקסיס: אולי הוא ישנה את דפוס ההתנהגות, בגלל שמי שמתקדם שם מתנהג אחרת.
<משה בר סימנטוב: זאת שאלה שעלתה מצד חבר הכנסת כהן ואני רשמתי לעצמי להתייחס גם אליה.
<משה בר סימנטוב: יש הבדל מהותי בין הגירעון שהיה כאן
<משה בר סימנטוב: בשנת 2009 לגירעון שיש בשנת 2013 ואני אסביר את ההסבר.
יצחק כהן: אז הייתה גם אבטלה.
<משה בר סימנטוב: בסוף שנת 2007 הגירעון בתקציב המדינה היה אפס.
<משה בר סימנטוב: בשנת 2008, לקראת המחצית השנייה של 2008, הרבעון האחרון של 2008, היה משבר כלכלי חמור בעולם.
<משה בר סימנטוב: המשבר הכלכלי היה משבר מחזורי והוא גרם לירידה מחזורית בהכנסות.
<משה בר סימנטוב: כשבדקנו את התוואי ארוך הטווח, את התוואי המבני שיש בתקציב המדינה, בין ההוצאות לבין ההכנסות, ראינו שיש התכנסות בדברים.
<משה בר סימנטוב: לכן הממשלה פעלה במה שנקרא מייצבים אוטומטיים.
<משה בר סימנטוב: היא לא ביצעה התאמות, לא בצד ההוצאה ולא בצד ההכנסה.
<משה בר סימנטוב: היא נתנה למשבר המחזורי לחלוף.
<משה בר סימנטוב: הגירעון שאתו הממשלה מתמודדת היום ---
אורלי לוי אבקסיס: לא, מה היה ב-2009?
משה גפני: מה היה ב-2009?
יצחק כהן: הייתה גם אבטלה.
גילה גמליאל: התשובה הזאת לא מספיק בהירה.
<משה בר סימנטוב: כי לא השלמתי אותה.
<משה בר סימנטוב: היא לא יכולה להיות בהירה, אם אני לא אשלים אותה.
<משה בר סימנטוב: בשנת 2009 אנחנו בדקנו את תוואי ההוצאות מול תוואי ההכנסות הפרמננטי, הקבוע, המבני של מדינת ישראל וראינו שאנחנו נמצאים ברמת גירעון סבירה.
יעקב ליצמן: תגיד את המספר.
משה גפני: אדוני היושב ראש, אני מוציא את הפרוטוקולים של ועדת הכספים כדי שנראה מה הם אמרו כאן באמצע 2009.
משה גפני: הם הביאו קיצוץ בקצבאות הילדים בגלל שיש גירעון ענק.
יצחק כהן: כמה אבטלה הייתה?
משה גפני: אני אביא את הגזרות שהם עשו.
משה גפני: 5.2 אחוזים גירעון.
ניסן סלומינסקי: הוא אומר שהייתה תוספת.
משה גפני: ארבעים.
משה גפני: זה היה באמצע 2009.
משה גפני: אז ישב כאן יושב ראש ועדת כספים ואמר שלא יהיה קיצוץ בקצבאות הילדים ולא יהיה קיצוץ בעוד דברים.
משה גפני: לא הבהילו אותי עם גירעון.
משה גפני: הגירעון ירד מ-52 לארבעים.
משה גפני: תראה את הפרוטוקול.
<משה בר סימנטוב: אני משתדל לתת לכם תשובות.
משה גפני: אנחנו ניתן לך צל"ש איך שאתה עומד חזק.
משה גפני: אני לא הייתי עומד בזה.
ראובן ריבלין: אם שואלים שאלות, צריך לתת לו להשיב.
ניסן סלומינסקי: הבנת הגירעון במהות, איזה סוג גירעון, זה סיפור שצריך לדון בו הרבה יותר מהזמן שיש לנו עכשיו.
ניסן סלומינסקי: רציתי לעשות את זה בנפרד ולא לערב את זה עם הנושא הזה של הקצבאות כך שלא נעמיד דבר אחד על דבר שני.
ניסן סלומינסקי: לחצתם.
ניסן סלומינסקי: אני אומר שזה לא מספיק זמן כדי להבהיר את המהות של ההבדל בין סוג הגירעון שהיה אז לסוג הנוכחי.
ניסן סלומינסקי: זה בכלל לא קשור.
אורלי לוי אבקסיס: כשיש גירעון, אתה מחפש מאיפה להביא הכנסות כדי לצמצם את הגירעון.
אורלי לוי אבקסיס: זה המצב שקיים היום.
אורלי לוי אבקסיס: עצם זה שלא רוצים לנקוב במספרים, כי המספרים לא משחקים לטובת תקציב האוצר.
אורלי לוי אבקסיס: בתקציב המוצע צריך להגיד שאנחנו במצב קטסטרופלי שעוד לא היה כדוגמתו ולכן אנחנו עושים צעדים קיצוניים אבל המצב הוא אחר ולפי הנתונים בהם האכילו אותנו בקדנציה הקודמת, המצב היה קטסטרופלי הרבה יותר ולא נקטנו בצעדים כאלה נוראיים.
ניסן סלומינסקי: אורלי, את מאלצת אותי לעשות דבר שלא עשיתי.
ניסן סלומינסקי: את גם קוטעת אותי באמצע דבריי, את גם מדברת כל הזמן וגם לא רוצה לתת לו לדבר.
אורלי לוי אבקסיס: כי אתה מקבל כתורה מסיני את מה שנאמר כאן על ידי האוצר.
ניסן סלומינסקי: אני לא מקבל כלום.
ניסן סלומינסקי: לא, אני ממש לא מקבל.
אורלי לוי אבקסיס: אותי זה מטריד שכך מתנהלת ועדת הכספים.
ניסן סלומינסקי: אני ממש לא מקבל.
אורלי לוי אבקסיס: גם אני חלק מהקואליציה, גם עלי יש חרב של איומים, אבל אני מבקשת, בואו נעשה את תפקידנו כמו שצריך.
ניסן סלומינסקי: אבל את לא עושה את תפקידך כי את משדרת כל הזמן מה שאת רוצה ואת לא שומעת מה שהוא מנסה להגיד.
גילה גמליאל: היא עושה את עבודתה.