GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אם אתה מכניס גם את העניין הזה, אתה הופך להיות מדינת סדום ועמורה.
משה גפני: אתה לא נותן לאנשים לגור, כי אדם יתחיל לעשות את החשבון, האם הוא מוכר את הדירה, לא מוכר את הדירה.
משה גפני: אני לא מבין, אומר ספי שזה באמת לא כלול, וזה לא כלול.
משה גפני: אבל מישהו יכול לקום מחר ולהגיד: רק רגע - - -
<משה אשר: הוא לא אמר את זה.
ניסן סלומינסקי: הוא לא אמר שזה לא כלול.
ניסן סלומינסקי: הוא אמר שבמצבים הרגילים זה לא כלול, אבל אם אדם הולך - - -
משה גפני: בתיאוריה יש לי שתי דירות, דירה אחת הלכתי למכור, והייתי בטוח שהדירה הזאת היא דירה פטורה ממס.
משה גפני: הייתי בטוח, וזה מה שעשיתי.
משה גפני: שייך.
משה גפני: מחר ימצאו - - -
<משה אשר: מה שאני מציע - - -
ניסן סלומינסקי: יש הרי כאלה שיכולים לעשות עסקאות מלאכותיות בדירות - - -
<שגית אפיק: זה לא רק עסקאות מלאכותיות.
<משה אשר: ניסן, מה שאני מציע - - -
<שגית אפיק: יש פה פעולה בניגוד להחלטות מיסוי.
<שגית אפיק: יש פה עוד קריטריונים.
<שגית אפיק: פעולה חייבת בדיווח, לא יודעת, זה יכול להיכנס.
<משה אשר: אני אומר שוב, אני מציע לעשות התאמה מלאה למס הכנסה - - -
משה גפני: תוציאו את זה, משה.
<משה אשר: לא-לא, אנחנו נשארים שם.
<שגית אפיק: - - - בשנה מסוימת.
<שגית אפיק: יוציאו לך החלטת מיסוי שזה לא פטור.
<שגית אפיק: אחרי חמש שנים נתת לבן שלך - - -
ניסן סלומינסקי: אני מבין מה שאת אומרת, אבל מצד שני, אם כן יש כאן מישהו, ויש, שעוסקים בדירות, עושים כאן עסקאות, איך אומרים, לא עלינו.
ניסן סלומינסקי: איך אנחנו מפרידים בין זה לזה?
<שגית אפיק: בעסקה המלאכותית עשינו בקודם שהוא יצטרך לדווח מראש, אז אפשר להגיד שעסקה מלאכותית שעוסקת בדירת מגורים, יצטרכו לדווח עליה מראש.
<משה אשר: נעשה התאמה מלאה ממס הכנסה למיסוי מקרקעין, ובזה נגמר הסיפור.
<משה אשר: חצי מיליון, שיהיה חצי מיליון.
<שגית אפיק: חצי מיליון בדירה זו בדיחה.
<משה אשר: במס?
ניסן סלומינסקי: זה לא השווי של הדירה.
<עופר מנירב: משה, תתפלא, אבל זה הגיוני.
ניסן סלומינסקי: זו עסקה של 5 מיליון, דירה של 5 מיליון.
משה גפני: אני מתנגד לזה, אני אגיש הסתייגות.
משה גפני: לא אכפת לי הדירה של ה-5 מיליון.
משה גפני: אכפת לי הכנסת הרגל לעניין הזה, שאתה פתאום מתחיל עוד מסלול של פגיעה בדירות מגורים.
משה גפני: היום זה זה, בעוד קדנציה יכניסו, לא 5 מיליון, יחסר כסף, יגידו 1.25 מיליון.
<משה אשר: זו לא הסיטואציה, כבודו.
משה גפני: זו כן הסיטואציה.
<משה אשר: זה פערי מס.
<משה אשר: אתה יודע מה זה פער מס פה?
משה גפני: משה, אתה נכנס עכשיו למיסוי חדש של דירות המגורים.
משה גפני: לא צריך ביחד לעשות הכול – גם החמרה במס רכישה, גם החמרה בפטור ממס שבח.
משה גפני: אפשר להכניס עוד מסלול.
משה גפני: לא היה מסלול כזה עד היום.
ניסן סלומינסקי: רבותי, תגישו ונראה.
<ספי זינגר: המסלול הזה היה קיים היום.
<ספי זינגר: הסעיף הזה נמצא.
<לאה גרבר: היום יש קנס על התרשלות ב-15% שקיים בחוק - - -
<שגית אפיק: כן, אבל זה מבחן של התרשלות ומזיד.
<לאה גרבר: זו עסקה מלאכותית.
ניסן סלומינסקי: מה זו עסקה מלאכותית בדירה?
משה גפני: התרשלות ומזיד זה על גבול הפלילי.
<משה אשר: שגית, אפשר יהיה לדווח על זה.
משה גפני: זה לא התרשלות במזיד.
<משה אשר: אם ידווחו על זה, לא יהיה קנס.
<שגית אפיק: זה בעסקה מלאכותית, אבל בפעולה בניגוד להחלטת מיסוי שלכם?
<משה אשר: גם שם הדיווח פוטר.
<משה אשר: זו התאמה של חוק מיסוי מקרקעין.
משה גפני: רשמת אותי, אדוני היושב-ראש?
ניסן סלומינסקי: להסתייגות או לדיבור?
משה גפני: להסתייגות.
ניסן סלומינסקי: כאן יש ייעוץ משפטי.
משה גפני: אני אתאר במליאת הכנסת, כשאני אנמק את ההסתייגות, מה הממשלה הזאת עושה בשביל הדיור.
יעקב ליצמן: אף אחד לא ישמע, כי כולם ישנו.
משה גפני: היום אפשר לכתוב את זה בפייסבוק.
ניסן סלומינסקי: משה, אני מניח שעד שנגיע לדיון שם יהיה לך כל-כך הרבה על מה לדבר, שלא ייכנס הכול, גם אם חבר'ה יתרמו לך זמן.
יעקב ליצמן: כולם ישנו אז, זה יהיה כל הלילה.
משה גפני: אני אומר את זה בהומור, אבל אני מבקש ממך, תחשוב על מה שאמרתי.
משה גפני: יש פה בעיה, הם לא מרוויחים מזה הרבה והם מכניסים רגל לדבר חדש.
ניסן סלומינסקי: אני יודע, מצד שני, אנחנו יודעים שבדירות נעשות הרבה מאוד עסקאות.
יעקב ליצמן: איזה סעיף עכשיו?
<שגית אפיק: סעיף 45(2).
<משה אשר: לגבי מע"מ גם צריך לעשות התאמות.
<שגית אפיק: תפתיע אותנו.
<שגית אפיק: מה פה יהיה הסכום?
<משה אשר: אנחנו פה.
<שגית אפיק: אגב, גם לגבי פעולה החייבת בדיווח נעשה בדיוק את אותן התאמות שעשינו שם.
<משה אשר: לגבי מע"מ, ברשותכם - - -
<שגית אפיק: עמוד 710, 45(2), פעולה חייבת בדיווח – אמרנו שלגביה ייעשה תיקון בהתאמה לתיקונים שקראנו קודם, ואנחנו עוברים לפסקה (7), עמוד 711, קנס על גירעון, ואתה הולך להפתיע אותנו עם הסכום הגבוה שתאמר.
<משה אשר: א', צריך לעשות התאמות, נתחיל מזה.
<משה אשר: בחוק מע"מ כרגע אין סעיף התרשלות שאשרנו אותו בחוקים האחרים.
<משה אשר: לא נוסיף אותו.
<משה אשר: לבקשת משרד המשפטים לא נוסיף את קנס הגירעון עם ההתרשלות שקיים בחוקים אחרים.
<משה אשר: לא נכניס אותו לעולם מע"מ, עד שלא נעשה דיון ממצה עם משרד המשפטים.
<משה אשר: אבל לגבי יתר הדברים צריך לעשות את ההתאמות הנדרשות ליתר הקטגוריות האחרות שעליהן דיברנו.
ניסן סלומינסקי: הוועדה משבחת אתכם על זה.
<משה אשר: אם במס הכנסה דיברנו על 500,000 שקל גירעון בדוח שנתי, אז במע"מ יש דיווח חודשי או דו-חודשי וצריך לעשות את ההתאמות.
<משה אשר: מכיוון ששם אתה סופר פר דוח חודשי או דו-חודשי, צריך לעשות את ההתאמות במקביל.
<משה אשר: לגבי הסכומים, אני מציע שאחרי זה נחלק את ה-500,000 שקל לחודשי או דו-חודשי, ובהתאם לזה נצבור את הסכום שדיברנו עליו.
משה גפני: המע"מ מפוצל?
<עופר מנירב: הסכום מצטבר, ואתה יכול לכתוב אותו מצטבר שנתי לאותו סכום.
<עופר מנירב: אם במקרה יהיה בחודש אחד יותר ובאחרים לא יהיה, תגיד: תפסתי אתכם?
<עופר מנירב: כלומר, ביום השנתי על אותו דבר, על היקף שנתי מצטבר לשנה של אותו סכום.
ניסן סלומינסקי: זאב, אתה מוכן להסביר?
<משה אשר: מה שזאב אומר שאנחנו עושים בסופו של יום שומות לחודשים, לחודשי דיווח, לדו-חודשי.
<משה אשר: במע"מ זה עובד קצת אחרת, השומות נעשות לחודשים, לחודשי דיווח, תלוי אם אתה מדווח חד-חודשי או דו-חודשי, ואומרים לך שהשומה הזאת מתייחסת לחודשים א', ב', ו-ג'.
<משה אשר: זה לאו דווקא קשור לשנת המס, זה יכול להיות בתוך שנת המס, מחוץ לשנת המס, חלק משנת המס, חודש ספציפי בתוך שנת המס.
<משה אשר: על זה אתה עושה את השומה.
<משה אשר: לכן אנחנו חושבים שנכון לפצל את זה כי יכול להיות שאנחנו לא עושים על יתר החודשים.
<שגית אפיק: אתה מאוד-מאוד מחמיר.
<שגית אפיק: היום אין מס על גירעון במע"מ בכלל בניגוד לסעיפים האחרים ששם היה.
<משה אשר: אני עושה התאמה.
<שגית אפיק: זה לא התאמה.
<שגית אפיק: ברגע שאתה הופך את זה לחודשי, אתה מאוד-מאוד מחמיר.
<משה אשר: תקופת הדיווח היא חודשית מלכתחילה.
<שגית אפיק: אז מה?
<עופר מנירב: אתה יכול שהפגם יהיה בחודש אחד שישפיע על כל השנה.
<עופר מנירב: בחודש אחד הפגם, ואותו פגם שהשפיע בחודש אחד, עסקה אחת, שבדיוק אותה עסקה - - - המס השנתי, היא נפלה בחודש אחד, אבל אתה רוצה בצורה הזאת להכפיל את התקרה פי 12 או פי 6, תלוי בדיווח.
<עופר מנירב: תעשה בחישוב שנתי.
<זיו שרון: ממילא שומות מע"מ לא מוצעות חודש-חודש, אלא לתקופה ארוכה.
<זיו שרון: לא ראיתי שומות מע"מ שמוצאות חודש-חודש, אלא לתקופות של חצי שנה או שנה בדרך כלל.
<זיו שרון: השומה נעשית לתקופה יותר ארוכה.
<זיו שרון: אתם לא מבזבזים זמן על שומות חודשיות, אלא לפחות על שנה, אז שזה יישאר כשנה.
<שגית אפיק: זה צריך להיות שנתי.
<שגית אפיק: זו החמרה מטורפת לעשות את זה על תקופה של חודש.
<משה אשר: השומות שאנחנו עושים זה לאו דווקא לגבי שנת מס.
ניסן סלומינסקי: תעשו את זה שנתי.
<שגית אפיק: תתבוננו במבחן הכולל השנתי.
<משה אשר: לתקופה של 12 חודשים?
<שגית אפיק: ויחול רק העניין הזה, ונכון לעכשיו לא תכניסו מה שיש בחקיקה הקיימת.
ניסן סלומינסקי: לפי תאריך עברי...
<שגית אפיק: לפי שנת מס.
<משה אשר: אין בעיה, נקבל את ההכרעה של ועדת הכספים.
<שגית אפיק: מתי התחילה של המע"מ?
<קריאה: מה התחולה שנקבעה?
<משה אשר: לא נקבעה תחולה כיוון שהדיווח לא שנתי.
<שגית אפיק: התחילה תהיה - - -
<משה אשר: מהדיווחים של 2013.
<שגית אפיק: לא כתבת
<שגית אפיק: כם תחילה, ולכן התחילה היא לכאורה 1 באוגוסט 2013, שזה תחילתו של החוק.
<שגית אפיק: לזה התכוונתם?
<משה אשר: מהתחילה של החוק.
<שגית אפיק: מ-1 באוגוסט 2013?
<שגית אפיק: אתם עושים סתירה ביחס לאחרים.
<שגית אפיק: תתחילו גם את זה ב-2014.
<שגית אפיק: אתם אומרים שבקודמים הדוחות יוגשו ב-2014.
<עופר שרון: הדוחות שיוגשו החל ב-1 באוגוסט.
<עופר מנירב: הדוחות שיוגשו ב-1 באוגוסט זה רטרואקטיבי.
<משה אשר: על דוחות שיוגשו החל ב-1 בינואר 2014.
<גיא גולדמן: יש לי רק תיקון להגדרה של גירעון.
<גיא גולדמן: נפלה פה טעות.
<גיא גולדמן: נעשה התאמות, נכניס הגדרה לגירעון בדיוק כמו שמופיע בסעיף 191 לפקודת מס הכנסה.
ניסן סלומינסקי: תעברו גם אתם שלא פספסנו.
<שגית אפיק: אנחנו עוברים לחוק קיזוז מסים, סעיף 55.
ניסן סלומינסקי: מי מסביר?
<זאב פורת: לפני כן אני אתן סקירה.
<זאב פורת: כמה מלים לפני כן כדי שנהיה על פלטפורמה אחידה.
<זאב פורת: רשות המסים מחזירה מדי שנה כ-45 מיליארד שקל כהחזרי מס.
יעקב ליצמן: 45 מיליארד?
<זאב פורת: לא טעיתי.
<זאב פורת: 45 מיליארד שקלים.
<זאב פורת: סדר גודל של 33 מיליארד במע"מ, 2 מיליארד בבלו דלק וכ-11-10 מיליארד שקל במיסוי הישיר, מס הכנסה ומיסוי מקרקעין.
ראובן ריבלין: מחזירה או מתקזזת?
<זאב פורת: מחזירה.
<זאב פורת: מתי מחזירים?
<זאב פורת: במע"מ כשעודף התשומות עולה על העסקאות, קרי, חברה שהיא יצואנית ולמעשה העסקאות שלה הן בשיעור אפס, התשומות שהיא רוכשת כוללות מע"מ, אזי מע"מ העסקאות הוא אפס לעומת זאת המע"מ עצמו 18%, היא מביאה אלינו את התשומות ותוך שמונה ימים היא מקבלת את ההחזרים.
<זאב פורת: השורה הסופית כ-33 מיליארד אנחנו מחזירים לעוסקים שתשומותיהם עודפות את עסקאותיהם.
<זאב פורת: בבלו דלק אותו כנ"ל.
<זאב פורת: לרשימה של כ-60,000 עוסקים שהגדרתם בחוק כזכאים להחזרים – כשהעלינו את בלו הסולר העלינו את הבלו גם על מובילים, מסיעים וכיוצא באלה והתחייבנו למעשה לפצות אותם, להחזיר להם החזר כדי לשמור על הפער הקיים שהיה טרם העלאת המס על הבלו.
<זאב פורת: ההחזר מתסכם בכ-2 מיליארד שקלים.
<זאב פורת: לגבי המיסוי הישיר אנחנו מדברים על סדר גודל של 11 מיליארד.
<זאב פורת: נישומים משלמים מקדמות ויכול להיות שבשורה הסופית, כשהוא מגיש את הדוח השנתי, הרווח נמוך יותר מאשר המקדמות שהוא שילם בגין השנה הספציפית.
<זאב פורת: לגבי 45 מיליארד השקלים האלה, יש לא מעט מבין הנישומים, העוסקים, שחייבים כספים לרשות במערך מסוים.
<זאב פורת: כלומר, יכול להיות מצב שעוסק זכאי להחזר במע"מ ומנגד הוא חייב לניכויים או חייב מסמ"ק או חייב למס הכנסה כספים.
<זאב פורת: היום אנחנו מטילים עיקול צד ג' מקוון באמצעות המחשב.
<זאב פורת: נכון ל-2012 הטלנו 176,294 עיקולים, שגבינו בגינם 1.77 מיליון שקלים.
<זאב פורת: עכשיו אני מגיע לתיקון המבוקש.
<זאב פורת: היום רשות אכיפת הגבייה, ההוצאה לפועל, משרד המשפטים, מטילים אצלנו כ-120,000 עיקולי צד ג' אצל הרשות לגבי אלה שהם סבורים שזכאים להחזרים מאתנו ומבקשים את ההחזרים.
<זאב פורת: למעשה לעיקול יש מעמד זהה.
<זאב פורת: העיקול שלי והעיקול שלו זהים, זה פרי-פסו.
<זאב פורת: אנחנו מחלקים אותם בחלק היחסי של הסכום הנדרש.
<זאב פורת: כלומר, אם עומדים לחלוקה 1,000 שקל ואני דרשתי או עיקלתי 1,000 שקל ורשות אכיפת הגבייה דרשה 1,000 שקל, כל אחד מאתנו יקבל רק 500, את החלק היחסי שלנו בהסדר.
<זאב פורת: אני צריך לרדוף עכשיו אחרי יתרת ה-500 עם כל פעולות האכיפה כשהכסף היה בבית.
<זאב פורת: היום קיים חוק, שהוא חוק קיזוז מסים, כשבפרקטיקה, בכל אופן למיטב ידיעתי, ב-35 השנה האחרונות לא הופעל פעם אחת, מכיוון שעל-פי החוק אני יכול לבצע את הקיזוז בחלוף 141 יום.
<זאב פורת: אני לא רוצה להלאיט אתכם איך מגיעים ל-141 יום, כך שזה לא פרקטי.
<זאב פורת: אנחנו נוקטים בהליך של העיקול.
מיכל בירן: זה לא פרקטי כי זה ארוך מדי?
<זאב פורת: 141 יום.
<זאב פורת: מה זה 141 יום?
<זאב פורת: אני מחזיר בתוך שמונה ימים, אני לא יכול לעכב את הכסף.
אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה זכות ראשונים לפני האנשים האחרים.
<זאב פורת: אני רוצה להסביר, זה בדיוק הנושא שאנחנו רוצים.
<זאב פורת: מה שקורה, אנחנו מבקשים עכשיו לשנות, כדי שאנחנו נוכל לקזז, לא לעקל.
<זאב פורת: בעיקול אני שוויוני לכל מי שמטיל אצלי, בקיזוז אני קודם לו.
<זאב פורת: קיזוז קודם לעיקול במקרים שבהם החוב הוא חוב סופי.
<זאב פורת: כלומר, לא כשיצרתי את השומה, אלא במועד שהשומה הפכה סופית.
<זאב פורת: כלומר, אני נותן לו פרק זמן על-פי חוק לשלם את המס.
יעקב ליצמן: כשאין ערעור ושום דבר?
<זאב פורת: אנחנו מדברים כשהחוב הוא חוב סופי, אבל אני לא עובר לפקודת המסים (גבייה), למועדים שלה כשהחוב הוא חוב סופי.
<זאב פורת: יש לו יתרת זכות אצל הרשות.
יעקב ליצמן: זה עכשווי?
<זאב פורת: כיש לו יתרת זכות אצל הרשות באחד המערכים אני מבקש לקזז את הכסף הזה.
<זאב פורת: המשמעות האחרת היא ממש כלכלית, כי אנחנו מעריכים שיינגסו לנו מתוך ה-1.1 מיליארד שאנחנו גובים היום סדר גודל של לפחות 25%.
<זאב פורת: לפחות 25% מן הסכום הזה יקוזז לנו על-ידי מעקלים חיצוניים, כי כשאמרתי 120,000 עיקולים היום - - -
יעקב ליצמן: כשאתה מסביר ארוך כולם מבינים.
<זאב פורת: היום הם מתירים אצלנו עיקולים ידניים.
<זאב פורת: המשמעות היא שאני פעם רושם ופעם לא רושם.
<זאב פורת: אנחנו עוברים בחודש הבא לעיקולים מקוונים.
<זאב פורת: כלומר, העיקולים יגיעו אלינו בצורה ממוחשבת, ואז כל העולם ינגוס בנו.
<זאב פורת: כולם ינגסו באותם החזרים, וזה יבוא על גבינו.
<זאב פורת: כלומר, כל שקל שאני לא אגבה מהמערך האחר, למחרת אני אצטרך לרוץ עם ההוצאה לפועל, עם כל המערכים, עם עיקולים בבתים, עם עיקולים בבנקים.
<זאב פורת: זה נשמע לי לא סביר שאני לא אקח את הכסף.
יעקב ליצמן: במס הכנסה לך או לאדם פרטי זה אותו דבר?
<זאב פורת: כן, אדם יכול גם היום לקזז.
<זאב פורת: מערך מס אחר, לא לגבי אזרח.
יעקב ליצמן: למס הכנסה מגיע החזר, הוא רוצה להוריד - - -
<זאב פורת: הוא רוצה שזה יהיה למע"מ?
יעקב ליצמן: הוא רוצה להוריד לו את זה.
<זאב פורת: למע"מ.
<זאב פורת: כן, בוודאי.
<עופר מנירב: לא כל-כך בוודאי.
<זאב פורת: בוודאי, הוא רשאי ליעד.
יעקב ליצמן: שאלתי אם גם הפוך.
<זאב פורת: הוא רשאי ליעד את הכסף.
ניסן סלומינסקי: רבותי, לפני שאני נותן לחברי הכנסת לדבר, עופר, רצית לדבר?
<עופר מנירב: המצב היום הוא שהעיקול יגבר ואני לא אוכל להעביר את זה למקור אחר.
<זאב פורת: הקיזוז יגבר.
<עופר מנירב: העיקול של צד ג' יגבר.
<עופר מנירב: אם יש לי יתרת זכות - - -
ראובן ריבלין: עד היום.
<עופר מנירב: גם מחר.
<עופר מנירב: את זה לא פותרים, פותרים רק בכיוון של רשות המסים ולא בכיוון ההפוך.
<עופר מנירב: זאת אומרת, העיקול יגבר, ואני לא אוכל לשלם את זה.
<עופר מנירב: ההחזר שיגיע לא יוחזר, ואני אצטרך לשלם במערך האחר.
<עופר מנירב: יהיו לי שני מערכים.
<עופר מנירב: לדוגמה, אני חייב למס הכנסה, מגיע לי החזר ממע"מ, יבוא עיקול על ההחזר ממע"מ, אני לא אוכל לקזז את ההחזר ממע"מ, למרות שמגיע לי מהחוב למס הכנסה ואני צריך לשלם אותו.
<עופר מנירב: זה לדעתי המצב.
אורלי לוי אבקסיס: זה מה שהוא רוצה לתקן.
<עופר מנירב: לא את זה הוא רוצה לתקן, הוא מתקן מצב הפוך.
<עופר מנירב: הוא רוצה שבמצב שמגיע לו כסף, כי הוא צריך להחזיר למקום אחר, כשמגיע לו בסופו של דבר עוד כסף לא מגיע לי העודף, שהוא יוכל לקזז אחד מהשני.
אורלי לוי אבקסיס: שאל עכשיו ליצמן אם אפשר גם הפוך.
<עופר מנירב: תני לי רק להשלים.
ניסן סלומינסקי: רבותי, מי שרוצה לדבר, יוכל לצאת החוצה.
ניסן סלומינסקי: פה רק מי שקיבל אישור מדבר ואחרים שומעים.
<עופר מנירב: בהנחה שזה נבדק וזה חוקתי ואין פה העדפת נושים או משהו כזה - - -
<זאב פורת: מה זה העדפת נושים?
<עופר מנירב: אני לא אומר שיש.
<עופר מנירב: אני אומר שאני משער שבדקתם וזה בסדר.
<עופר מנירב: אני כאזרח המדינה מעדיף שהמדינה קודם תקבל את הכסף על פני נושים אחרים, ואין לי שום בעיה עם הקטע הזה, רק אני רוצה שתרשמו לפניכם שלפי מה שאמר זאב פורת, יש פה מקור תקציבי של 300 מיליון שקל, כאשר תוכלו להשתמש בו לדברים אחרים, משום ש-25% מ-1.2 מיליארד זה 300 מיליון, אז יש לכם עוד מקור תקציבי של 300 מיליון ברגע שאתם מאשרים את זה, ותוכלו לקזז את זה מאחת הגזירות האחרות שיש.
<עופר מנירב: אנא רשמו לפניכם.
<זאב פורת: כדי לתקן את מה שעופר אומר, אני אומר בצורה ברורה מאוד, שאם לא תאשרו את זה ייגרם גירעון בסכום הזה, מכיוון שאנחנו מתכוננים - - -
<עופר מנירב: לא רשמתם את זה במסגרת תקציב כהוצאה חסרה או משהו כזה.
<עופר מנירב: לא רשמתם את זה בכסף ליד.
<עופר מנירב: ולכן זה מקור תקציבי.
אורלי לוי אבקסיס: זה מקור לעקרות בית.
<עופר מנירב: לדוגמה.
יעקב ליצמן: עופר, זה גם הפוך.
<זאב פורת: זה נראה לי מתחייב.
ניסן סלומינסקי: דודי.
<דוד גולדברג: חברים, אני מדבר מהשטח ומתוך ניסיון.
<דוד גולדברג: אין לי בעיה עם הקיזוז לטובת רשות המסים, כשצד אחד חייבים.
<דוד גולדברג: אין לי בעיה, אבל יש בעיות בשטח, ואני אתאר מספר בעיות שאני מבקש להן פתרון לאזרח הפשוט ולמייצג שלו.
<דוד גולדברג: דוגמה אחת, לא מקבלים הודעות.
<דוד גולדברג: אדם זכאי להחזר, מחכה להחזר, מקזזים לו את ההחזר, הוא לא מקבל שום הודעה.
<דוד גולדברג: גם הנישום, גם המייצג מחפשים מדוע ההחזר לא הגיע, כשאתה בודק בגבייה מתברר לך שקיזזו לך עם איזה חוב למדינה.
<דוד גולדברג: אנחנו מבקשים לקבל הודעה על התרעה לפני שמקזזים, שזכותו של המייצג, של הנישום - - -
ניסן סלומינסקי: יותר עדין לדבר.
<דוד גולדברג: אני פשוט חי את השטח וכמות המקרים לא מעטה.
<דוד גולדברג: דוגמה שנייה, נניח שנוצר חוב של קנסות, ואנחנו יודעים שלעתים אפשר לבטל קנסות.
<דוד גולדברג: מה קורה בקיזוז?
<דוד גולדברג: "אוכלים" את הקנס, "בולעים" אותו לטובת קיזוז, ומניסיוני, 30 שנה במקצוע, מה שמשולם לא מוחזר.
<דוד גולדברג: כלומר ברגע ש"אכלו" את הקנס, הסיכוי לקבל אותו חזרה הוא כבר כמעט בלתי אפשרי.
ניסן סלומינסקי: ממס הכנסה זה ממש לא נכון.
<דוד גולדברג: ניסן, קנס ששולם קשה מאוד לקבל חזרה.
<דוד גולדברג: תאמין לי.
<דוד גולדברג: כלומר, אני מבחין בין חוב מס או חוב בגין שומה סופית, חוב כלשהו – גם צריכה לבוא הודעה – לבין קנס שיש סיכוי לבטל אותו.
<דוד גולדברג: דוגמה שלישית, עשיתי הסדר, נתתי צ'קים קדימה.
<דוד גולדברג: 12 צ'קים הסדר קדימה על החוב שלי, ובינתיים יש חוב שמוסמן עליו דולר או איזה סימן שנעשה הסדר תשלומים, אבל החוב נמצא במחשב.
<דוד גולדברג: מה שקורה, מתעלמים מאותו דולר וברגע שיש צ'קים פרוסים, מקזזים.
<דוד גולדברג: בינתיים 12 התשלומים נמצאים שם.
<דוד גולדברג: אין הודעה וגם לא מחזירים את הצ'ק.
<דוד גולדברג: אתה צריך לבוא לבקש ולומר: חברים, קיזזתם.
<דוד גולדברג: אני מבקש להסדיר את זכויותיו של הנישום.
יעקב ליצמן: אני חוזר ושואל - - -
ניסן סלומינסקי: אולי שייתן תשובה ואחר-כך אני אתן לך לדבר.
יעקב ליצמן: התשובה יכולה לחכות.
יעקב ליצמן: רבותי, מה ששאלתי את זאב, אני שואל את הרואה חשבון.
יעקב ליצמן: אני רוצה שיהיה לי ברור.
יעקב ליצמן: אני תומך במה שהם הציעו כאן, אני חושב שזה נכון.
יעקב ליצמן: אני שואל אם זה גם הפוך, מהאזרח לשלטונות?
יעקב ליצמן: האם יש לו זכות?
<זאב פורת: בוודאי בחוק.
<זאב פורת: זכותו לקבוע למה הוא מייעד - - -
יעקב ליצמן: האם הוא יכול לקזז.
<זאב פורת: החוק מגדיר - - -
יעקב ליצמן: זאב, בעברית.
<זאב פורת: בעברית, כן.
<זאב פורת: הוא יכול לייעד למה שהוא רוצה.
<עופר מנירב: העיקול יגבר על זה.
<עופר מנירב: אני אומר עוד פעם, עיקול חיצוני יגבר על זה.
<עופר מנירב: - - - לא יגבר על זכות שמגיעה.
ניסן סלומינסקי: זאב, תשובה לשלושת העניינים של דודי.
<זאב פורת: א', גם היום, ברגע שאנחנו מבצעים את אותו עיקול רעיוני, נשלחת הודעה לחייב.
<זאב פורת: אני מחזיק דוגמה קטנטונת, אבל בכל מערך מס יוצאת מייד הודעה ממוחשבת על העיקול, כיוון שהוא צריך לדעת.
<זאב פורת: המנגנון הזה של ההודעה יישמר.
<זאב פורת: זה אל"ף-בי"ת בסדרי מינהל.
<זאב פורת: אנחנו מודיעים, נקודה.
<זאב פורת: מה שמעלה דודי הוא סיפור אחר.
<זאב פורת: הסדר תשלומים הוא לא חובה.
<זאב פורת: אנחנו באים לקראת נישומים וחייבים ועוסקים, שאכן אנחנו מתרשמים שיש להם בעיה בתשלום דוחותיהם השוטפים או לכשיש חוב כזה או אחר ואנחנו מתרשמים שהם לא מסוגלים לפרוע את מלוא החוב כאן ועכשיו במזומן, ואזי אנחנו מאשרים להם פריסת תשלומים.
<זאב פורת: במסגרת הפריסה אנחנו מחתימים כל נישום וכל עוסק על כך שהוא יודע שאם יגיע לו בעתיד כסף מאחד ממערכי המס, הכסף הזה יקזז מן ההסדר.
<זאב פורת: הרי זה אל"ף-בי"ת, הרי אני לא נותן לו הסדר ומצד שני מוציא כסף מכיס המדינה ונותן.
<זאב פורת: אני בא ואומר: אישרתי לך את ההסדר, כי לא היה לך כסף, כשיש לך כסף אצלי, החובה שלי למדינה היא לקחת את הכסף הזה ולכסות את החוב.
<זאב פורת: לא עולה על הדעת שגם לי הוא לא ישלם.
<זאב פורת: מצד אחד, כשאני חייב, אני אפרע הכול מייד במזומן, ומנגד הוא ישלם לי בהסדר תשלומים.
<זאב פורת: הרי זה לא עולה על הדעת כשהכסף אצלי.
<דוד גולדברג: אין בעיה, אבל הפרוצדורה לא עובדת.
ניסן סלומינסקי: דודי, שקט.
ניסן סלומינסקי: דודי, סליחה, רק ניתן לו לסיים.
<זאב פורת: לגבי הסדר התשלומים, או שלא הבנתי נכון, או שדודי לא הבין, או שאני סתם מייתר מילים.
<זאב פורת: כשיש הסדר, אנחנו לא מפעילים פעילויות אכיפתיות.
<זאב פורת: החוב יוצא - - -, מלבד הפעלת חוק החוזים להסכם שהוא חותם, כשהוא יודע, הוא מסכים, שאם יגיע לו מאתנו הסדר – לא כרגע, אני לא פועל אצל גוף חיצוני, לא מטיל עיקולים בבנקים, לא פועל בביתו, לא פועל בשום מקום.
<זאב פורת: סליחה, אני לא פועל לגביית החוב הזה מעבר להסדר התשלומים שיש – אם מגיע לו מאחד המערכים שלנו, אני חושב שזה אל"ף-בי"ת שאני אגבה את הכספים לטובת המדינה.
<דוד גולדברג: אני חייב לומר ברשותך מילה אחת.
<דוד גולדברג: דבר אחד, בשטח ההודעות לא מגיעות בזמן.
<דוד גולדברג: קודם כול מקזזים.
<דוד גולדברג: ההודעות לא מגיעות בזמן חד-משמעית.
<דוד גולדברג: דבר שני, אני חייב לומר שהתיאוריה יפה.
<דוד גולדברג: בשטח יש מצב שגם אם נתתי 12 צ'קים ורשות המסים הלכה לקראת הנישום, וזה בסדר – וזאב הרבה פעמים עוזר לנישומים במצוקה, חייבים לומר את זה – כאשר באים ומקזזים חייבים להחזיר לו את הצ'ק האחרון, אחד לפני האחרון, הדברים האלה לא קורים.
ניסן סלומינסקי: רשות המסים, זאב, משה, לוודא שוב, למרות שיוצאות באופן רוטיני ההודעות, תוודאו.
ניסן סלומינסקי: תבדקו את זה.
<זאב פורת: בסדר, נוודא פעם נוספת.
ניסן סלומינסקי: חברי חברי הכנסת, מישהו רוצה להתייחס?
ניסן סלומינסקי: תקראו את סעיף 55 על שלושת סעיפיו.
יעקב ליצמן: אפשר להצביע גם על זה.
יעקב ליצמן: אין התקזזויות.
<לאה גרבר: "בחוק קיזוז מסים, התש"ם-1980, בסעיף 2 – (1) הרישה עד המילים "על סכום החוב" תסומן "(א)"; (2) הסיפה החלה במילים "רשות מס רשאית" תסומן "(ב)"; (3) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ג) זכות הקיזוז לפי סעיף קטן (א) תהא קודמת לעיקול שהוטל, ובלבד שלא נתפסו בשלו כספים בטרם התקיימו התנאים הקבועים באותו סעיף קטן, והכול אף אם טרם ניתנה הודעה כאמור בסעיף קטן (ב); הוטל עיקול כאמור תינתן ההודעה האמורה בהקדם האפשרי לאחרי מכן.
<שלומית ארליך: ליאת, כשמדברים על "ובלבד שלא נתפסו בשלו כספים בטרם התקיימו", תסבירו.
<שלומית ארליך: הכוונה היא, אם אני מבינה נכון, שאם אנחנו מדברים על מצב שבו הוטל עיקול לפני שנוצר חוב - - -
<זאב פורת: נכון, העיקול קודם.
<לאה גרבר: אנחנו לא משנים זכויות, אנחנו רק מבהירים - -
<זאב פורת: העיקול קודם.
<לאה גרבר: - - שהעיקולים האוטומטיים שמוטלים לתקופה של שלושה חודשים למעשה לא תופסים שום דבר עד שיש יתרת זכות.
<לאה גרבר: אם קודם נוצרה יתרת חוב ולאחר מכן יתרת זכות, ברור שזכות הקיזוז גוברת.
<לאה גרבר: אם לא היתה יתרת חוב והיתה יתרת זכות קודמת, העיקול יכול לתפוס.
אורלי לוי אבקסיס: למי שהתגבש החוב ראשון הוא הקודם.
<זאב פורת: אבל בקיזוז אין חלוקת - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז יש פחות תכנוני מסים?
<לאה גרבר: זה לא העניין.
<לאה גרבר: העניין שזכות קיזוז אמורה להיות קודמת.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נעצור רגע בסעיף הזה.
ניסן סלומינסקי: יש לנו עוד שני סעיפים נוספים ואחר-כך נחזור למס.
יעל גרמן: יש פה נציגים של בנק ישראל שבאו במיוחד.
<זיו שרון: אין היום עוד סעיפי מס.
ניסן סלומינסקי: יש לנו עוד סעיף מס אחד, זה סעיף 49, החוק לתיקון פקודת מס הכנסה.
ניסן סלומינסקי: אם הייתי יודע שזה ייקח דקה, היינו דנים בו.
<לאה גרבר: כך הוא אמור להיות.
<משה אשר: למעשה הסעיף מדבר על ייצור הוראת שעה ומאריך אותה להוראת קבע, זה הכול.
ניסן סלומינסקי: ננסה.
ניסן סלומינסקי: סעיף 49.
<שלומית ארליך: עמוד 718, סעיף 49.
ניסן סלומינסקי: נא להסביר.
<משה אשר: סעיף 97(ב2) לפקודת מס הכנסה נותן פטור ממס לתושב חוץ על רווחים מניירות ערך שנסחרים בבורסה בישראל בתנאים מסוימים.
<משה אשר: בדצמבר 2011 הוחרג להוראת שעה שמסתיימת בדצמבר 2013.
אורלי לוי אבקסיס: הסעיף הזה נותן פטור מרווחים לחברות שנסחרות בבורסה?
<משה אשר: הסעיף הזה דן בפטור לתושב חוץ שמוכר ניירות ערך בבורסה בישראל באופן כללי.
<משה אשר: בשנת 2011 הסעיף תוקן למשך שנתיים, וזה מסתיים בדצמבר 2013.
<משה אשר: תוקן הסעיף והחריג וביטל את הפטור במקרים מאוד ספציפיים: באגרות חוב לתקופה קצרה ומק"מים לתקופה קצרה.
<משה אשר: כי נכנסו משקיעים זרים, פיננסיירים, שבאו לעשות סיבובים מהירים, הם לא תרמו בהקשר הזה לכלכלה הישראלית ויצרו בעיות לשער החליפין של השקל, ונציג בנק ישראל יסביר את זה עוד מעט.
<משה אשר: הוראת השעה הזאת עומדת לפוג בסוף השנה הזאת.
<משה אשר: מה שאנחנו מבקשים, לאור הניסיון שנצבר בנושא הזה ולאור עמדתו של בנק ישראל בנושא הזה וההשפעה הבעייתית של הפעילות הזאת הפיננסית על שער החליפין של מדינת ישראל, להמשיך ולהפוך את ההוראה הזאת להוראת קבע.
אורלי לוי אבקסיס: זה בא לצמצם את הפטור הגורף של המשקיעים הזרים בניירות ערך בבורסה שלנו?
<משה אשר: למקטע הזה.
ניסן סלומינסקי: מה הבקשה שלכם?
<משה אשר: להפוך את הוראת השעה להוראת קבע.
משה גפני: למה אי-אפשר לעשות את זה בתחילת החורף?
<לאה גרבר: כי זה נגמר.
<שגית אפיק: זה מסתיים בסוף דצמבר.
ניסן סלומינסקי: רבותי, תעמדו במסגרת שביקשתם.
משה גפני: הוועדה לא תעבוד עד אז?
<ברק אטינגר: אני מבנק ישראל.
<ברק אטינגר: כפי שנאמר פה הפטור, נכון להיום, אין לו שום יתרונות.
<ברק אטינגר: הוא ניתן בזמנו, לפני כעשור, על מנת למשוך משקיעים זרים.
<ברק אטינגר: אף אחד לא התכוון למשוך אותם לשוק נכסי החוב הקצרים של המדינה.
<ברק אטינגר: זה יוצר נזק צרוף לכל הדוחות שלה.
<ברק אטינגר: משקיעים זרים שיושבים על האג"ח הקצרות זה סיכון יציבותי, גם לולא הנושא המט"חי.
<ברק אטינגר: כשהם שם זה סיכון יציבותי כי - - -
ניסן סלומינסקי: על כן?
<ברק אטינגר: הם הראשונים שיברחו.
<ברק אטינגר: ולכן, אנחנו רוצים להפוך את התיקון הזה לתיקון קבוע.
<ברק אטינגר: לבטל את הפטור למשקיעים זרים, להשוות אותם לכלל המשקיעים.
אורלי לוי אבקסיס: כמה זה מכניס לקופת המדינה?
<ברק אטינגר: זה לא יכניס כלום, כי רוב מוחלט של המשקיעים הזרים ממילא הם ממדינות שיש להם - - -
משה גפני: עשר שנים הם בדקו, לא הגיעו משקיעים.
ניסן סלומינסקי: אני לא רואה שמישהו ביקש זכות.
ניסן סלומינסקי: האם מישהו רוצה לדבר?
משה גפני: אני רק רוצה להגיד את מה שאמרתי.
ניסן סלומינסקי: אז אמרת.
משה גפני: זה לא צריך להיות בחוק ההסדרים.
משה גפני: מה שמציעים זו הצעה טובה.
משה גפני: עשר שנים זה התנהל כך.
משה גפני: עד סוף השנה יש הוראת שעה, אפשר לעשות את זה בתחילת החורף.
אורלי לוי אבקסיס: אם מקצרים את הזמן, ואתה אומר שזו הוראה טובה.
משה גפני: הוראת שעה צריך להביא לחקיקה רגילה.
ניסן סלומינסקי: אורלי, לא כך.
ניסן סלומינסקי: שלומית.
<שלומית ארליך: בזמן שנידונה הצעת החוק בוועדה נשמעו כאן טענות לגבי זה שמעל 90% מהמשקיעים תושבי החוץ הם תושבי אמנה, וכיוון שחלות אמנות מניעת כפל מס, המשמעות היא מאוד שולית, שזה חל רק לגבי 10% ומטיל ביורוקרטיה מאוד כבדה על אותם אנשים שצריכים לבוא ולהוכיח שהם עומדים בתנאים האלה.
<משה אשר: נכון שאם מישהו בא ממדינת אמנה, האמנה גוברת.