GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: טוב, רבותיי, אם יש מישהו שרוצה להסתייג.
יעקב ליצמן: דין יש גם באידיש, את יודע מה זה דין?
יצחק כהן: אני רוצה להגיש הסתייגות בשמי ובשם הקבוצה, הוראות סימן זה יחולו על פי כל דין ואני אגיד לך גם למה.
יצחק כהן: כי כל החקיקה בנושא הארנונה וגיוס האשראי, יש בהם המון המון היגיון והמון זהירות של הרגולטור, שהרשויות לא יקרסו, אז אני רוצה שתכתבי 'לא על אף דין', אלא 'על פי כל דין'.
ניסן סלומינסקי: אוקי, תודה, רשמנו את ההסתייגויות.
יעקב ליצמן: אתם מסכימים?
ניסן סלומינסקי: טוב, רבותיי, סיימנו את הדיון בפרק הזה.
<שגית אפיק: 16(1) קשור לזה.
ניסן סלומינסקי: מה זה 16(1)?
<שלומית ארליך: בעמוד 616.
<שגית אפיק: תקריאו את 16(1).
<יואל בריס: 16(1) הוא הסעיף הראשון בסימן ב'.
<יואל בריס: סימן ב' אמנם עוסק בתיקוני חקיקה אחרים, הנוגעים לשלטון מקומי, אבל סעיף 16(1) הוא: (מקריא): " 16.
<יואל בריס: בחוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ג-1992, (1) בסעיף 7, בהגדרה 'שיעור העדכון', במקום 80% מהסכום יבוא 'הסכום'.
<יואל בריס: " נסביר את זה.
<יואל בריס: סכום הארנונה מתקדם לפי מדד שמשקלל את ההוצאות של השלטון המקומי, חציו מדד המחירים לצרכן וחציו השכר בסקטור הציבורי, שאלה ההוצאות העיקריות של רשות מקומיות.
<יואל בריס: משנת 2007 מדי שנה היה למעשה מקדם התייעלות לדבר הזה במובן זה שההוצאה התקדמה למעשה לפי המדד ועלות השכר בסקטור הציבורי, אבל הארנונה התקדמה רק ב-80% מהמדד הזה.
<יואל בריס: מכאן ולהבא, כחלק מההסכם עם השלטון המקומי הקיזוז הזה של ה-20% יבוטל והארנונה תתקדם באמת לפי המדד שמשקף בקירוב הטוב ביותר שיש לנו את ההוצאות של השלטון המקומי.
יצחק כהן: ומה עם ההתייעלות?
משה גפני: יש לי הסתייגות על שם החוק.
ניסן סלומינסקי: בואו נראה קודם את זה, אם יש הסתייגות.
משה גפני: אין הסתייגות, זה בסדר, יש אנשים שאומרים שאפשר גם להוסיף עוד 100%, מוסיפים עכשיו 20% על הארנונה.
ניסן סלומינסקי: רק רגע, לשלומית יש שאלת הבהרה.
<שלומית ארליך: יואל, שאלת הבהרה.
<שלומית ארליך: בעצם הסעיף הזה נכנס לתוקף יחד עם הסעיף שמדבר על השיעור הנוסף, ה-0.3%, אז ה-0.3% חל אחרי שזה כבר יהפוך להיות 100% שמקדם ההתייעלות יירד?
<אלעזר במברגר: הנושא של שיעור עדכון, הוא הרי נקבע במעבר בין שנים.
<אלעזר במברגר: הרי העדכון לשנת 2013 מ-2012 כבר קרה, התושבים קיבלו שומות ארנונה לביתם וזו היסטוריה.
<אלעזר במברגר: אנחנו מדברים, גם כאן וגם ב-0.3, על שנת 2014, ערב שנת 2014 נצטרך לעשות את החישובים לפי החקיקה הזו, שבתקווה תעבור, ואז שיעור העדכון מ-13' ל-14', שני הדברים הללו יקרו בו, גם מקדם ההתייעלות שיואל תיאר יבוטל, וגם -0.3, שיעור העדכון המיוחד, גם הוא - - -
<אלעזר במברגר: היא מבוטלת.
<אלעזר במברגר: זו ההצעה פה.
<שגית אפיק: מה יהיה קודם מביניהם?
<שגית אפיק: מה הבסיס?
<יואל בריס: קודם כל חל העדכון הכללי.
<יואל בריס: זה חוזר לשאלה שנשאלנו קודם, אני לא זוכר מי מחברי הכנסת שאל, האם 0.3 - - -
חמד עמאר: היא שָאַלָה שְאלה, מי קודם, כן או לא?
<יואל בריס: הם לא משפיעים אחד על השני, אבל יחול קודם כל העדכון המלא, שהוא חל, אגב, לא רק על הרשויות המקומיות שברשימה, אלא על כלל הרשויות של השלטון המקומי במדינת ישראל ואז על זה נוספים 0.3% האחוז, אבל כיוון שזו לא מכפלה, אז זה לא משנה.
<קריאה: רק לרשויות העצמאיות.
<יואל בריס: ה-0.3 הוא רק לרשויות העצמאיות.
<חזקיה ישראל: המשמעות של הדבר הזה זו העלאת הארנונה.
<חזקיה ישראל: מעבר ל-0.3 שמבקשים פה בהסדר ל-450 - - -
יצחק כהן: ניסן, יש גבול.
<חזקיה ישראל: יש פה עכשיו עוד העלאת ארנונה שלא קשורה לרשויות של ההסדר של ה-450.
<חזקיה ישראל: על העניין הזה של מקדם ההתייעלות התנהלו פה דיונים ארוכים, עד שבסופו של דבר הוועדה החליטה להכניס את מקדם ההתייעלות כדי לגרום להתייעלות גם ברשויות.
<חזקיה ישראל: עכשיו במחי יד אחת, אגב הסכם כזה או אחר, מבטלים משהו מהותי.
ניסן סלומינסקי: יונתן, רצית להגיד?
<יונתן בר סימנטוב: חשוב להבהיר שזה לא משהו שנעשה במחי יד כרגע, מדובר פה, ולא רק בסיכום האחרון, יש בחינה משותפת שלנו מול - - -
ראובן ריבלין: סלח לי, זה לא נובע מ - - - פה הם צודקים במאה אחוז.
ראובן ריבלין: זסה לא נובע מההסכם, זה לקחת טרמפ על דבר - - -
ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר.
ראובן ריבלין: פה יש דבר שאני אף פעם לא הייתי מודע לזה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה שהוא יסביר ואחר כך אני אתן לך לדבר.
יצחק כהן: זה מחטף, על הדרך.
יצחק כהן: במחיר שאין יותר התייעלות, אין מודל התייעלות, נגמר כל הסיפור הזה?
ראובן ריבלין: זה לא נובע - - - חברים, מה אני שומע פה?
<יונתן בר סימנטוב: זה לא התייעלות, זה בכלל לא התייעלות.
ראובן ריבלין: לא, מה שחזקי אמר, אני הבנתי.
ראובן ריבלין: לפני כן לא הבנתי, כי הוא דיבר ולא הבנתי את המשמעות.
ראובן ריבלין: גם אוזן מוזיקלית לא תמיד - - -
יצחק כהן: תבטל את הסעיף הזה.
ראובן ריבלין: הנושא הזה הוא גורם חדש שנכנס לחישוב הארנונה, כאשר בכלל לא דובר על כך בהסכם שהיה בין הממשלה לבין הרשויות.
ראובן ריבלין: באתם ואמרתם שבאותה מסגרת שבה אתם מעדכנים, כתוצאה מההסכם, אתם מכניסים גם את גורם ההתייעלות.
ראובן ריבלין: האם זה - - -
יצחק כהן: לבטל.
<איתי חוטר: אם תרצו, נסביר.
ניסן סלומינסקי: רק שנייה, ניתן לכם להסביר.
<איתי חוטר: בוודאי שזה על דעתנו, אנחנו מ-2007 צועקים.
ראובן ריבלין: זאת אומרת שאתה רוצה על ההלוואה שאתה נותן להכניס - - -
עפר שלח: מקדם התייעלות מוריד להם 20%.
ראובן ריבלין: אתה נותן למדינה 450 מיליון ואתה לוקח הלוואה על מנת לתת 450 מיליון ורוצה שיחזירו לך את ההלוואה.
ראובן ריבלין: אתה בא ואומר, כדי להחזיר את ההלוואה, אני מקבל את החישוב, אני צריך 0.3% להוסיף לארנונה.
ראובן ריבלין: עכשיו אתה מוסיף לי גורם נוסף שהוא לא היה - - -
ניסן סלומינסקי: רובי, כולם הבינו, ואנחנו רוצים לשמוע את התשובה שלהם עכשיו.
ראובן ריבלין: לא, אבל אני חשבתי שזה לא חלק מההסכם.
ראובן ריבלין: אולי זה חלק מההסכם.
ניסן סלומינסקי: אז נשמע אותם.
ניסן סלומינסקי: נתחיל עם יונתן ואחר כך ניתן לאיתי, או למי שתחליטו.
<יונתן בר סימנטוב: צריך להבין שעד היום - - -
יצחק כהן: לא, אני רוצה שתסביר קודם כל מה זה מדד ההתייעלות.
<יונתן בר סימנטוב: צריך להבין שעד היום ההכנסות של הרשויות היו נשחקות, מצד אחד יש את המדד ו - - -
ראובן ריבלין: לא, זו הדרישה שלהם ל-450 - - -
ניסן סלומינסקי: רובי, די, לא, אני מבקש.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להבין מה שהוא אומר ואי אפשר ככה להבין.
יצחק כהן: תתחיל מהתחלה.
ניסן סלומינסקי: רב יצחק, בבקשה, תן לו להסביר איך שהוא מבין.
ניסן סלומינסקי: יהיו לך שאלות?
ניסן סלומינסקי: תשאל אחר כך.
ראובן ריבלין: למה הכנסתם את הסעיף הזה?
ניסן סלומינסקי: לא, אל תשמע מה שאף אחד אומר, תסביר מה שאתה מבין, אני רוצה להבין, ואני חושב שכדאי שכל אחד יבין ואחר כך נשאל.
<יונתן בר סימנטוב: עד היום ההכנסות של הרשויות היו נשחקות מדי שנה, מצד אחד ההוצאות שלהם היו עולות ולא היו מקדמים להם במלוא המדדים את ההוצאות.
<יונתן בר סימנטוב: מה שיש כאן, בעצם אנחנו נאפשר לקדם את הארנונה בהתאם למלוא הקידומים.
<יונתן בר סימנטוב: מעבר לזה חשוב להבין שהנושא הזה נידון בין השלטון המקומי לבין הממשלה כבר תקופה ארוכה, סדר גודל של שנתיים, יש סיכומים עוד מ-2011 שבעצם נוכח ההסברים האלה של השלטון המקומי שאומרים 'הדבר הזה גורם לשחיקה בהכנסות שלנו'.
<יונתן בר סימנטוב: אנחנו השתכנעו שזה נכון ובהתאם לסיכומים מ-2011 הוחלט לבטל את זה.
<יונתן בר סימנטוב: גם בסיכום האחרון אשררו עוד פעם את הסיכומים מ-2011.
ניסן סלומינסקי: עכשיו איתי.
<עוזי סלמן: תן לי רגע להתייחס.
<עוזי סלמן: כמה הערות.
<עוזי סלמן: ראשית, הנושא של ביטול מקדם השחיקה, זה לא מקדם התייעלות, כן לא, אין שום קשר לנושא של התייעלות ותיכף אני אסביר.
<עוזי סלמן: ראשית, מקדם השחיקה הזה, יש הסכם משנת 2011 בין הממשלה, קרי ראש הממשלה בעצמו, משרד הפנים ומשרד האוצר, הסכם בינם לבין השלטון המקומי כולו על ביטול מקדם השחיקה.
<עוזי סלמן: ההסכם הזה הוא מה-1.1.2011.
<עוזי סלמן: כחצי שנה או שמונה חודשים לאחר מכן התקבלו מספר מכתבים עם התחייבויות של שר האוצר דאז ושל ראש אגף התקציבים דאז אכן לפעול בחקיקה לביטול מקדם השחיקה, כפי שסוכם מול השלטון המקומי.
<עוזי סלמן: הדבר הזה, לצערנו הרב, מכל מיני סיבות, לא צלח עד כה, ולכן עמדנו על כך, במסגרת ההסכם הנוכחי, שהממשלה פשוט תבצע, תממש, תוציא אל הפועל, תקיים את הבטחתה ואת ההסכם שלה משנת 2011.
<עוזי סלמן: זו הערה ראשונה.
ראובן ריבלין: זה לא כתוב בהסכם
<עוזי סלמן: זה כתוב בהסכם.
<עוזי סלמן: כתוב בהחלט, אני יכול גם להראות.
<עוזי סלמן: ההערה השנייה, רק בשביל הצדק ההיסטורי ואני חושב הצדק הציבורי הרחב, זה לא מקדם התייעלות, זה מקדם שחיקה.
<עוזי סלמן: אנחנו הגוף היחיד מבין הגופים הציבוריים שיש במדינת ישראל, כולל הממשלה, וכולל גם הבית הזה, הכנסת, שיש איזה מין הוראה שבאה ואומרת שכטייס אוטומטי באורח קבע מדי שנה הוא יישחק ב-20%.
<עוזי סלמן: אני לא שמעתי על כך שהממשלה התנדבה לקחת על עצמה וגם לא אגב גופים ציבוריים אחרים, כולל הבית הזה, שלקחו על עצמם הוראה, או לקחו על עצמם איזה מגבלה, שההכנסה שלהם באורח קבע מעתה ועד עולם תישחק ב-20% מדי שנה ביחס למדדים.
<עוזי סלמן: זה לא קורה ולא חל לגבי אף אחד מהגופים הציבוריים שאני לפחות מכיר, לא בממשלה, לא בכנסת ולא בגופים ממשלתיים או סמי ממשלתיים אחרים.
<עוזי סלמן: לכן כך זה עבר, כי כנראה מישהו חשב אז שכך צריך לעבור ואיכשהו זה עבר.
<עוזי סלמן: ושוב, אני רוצה להזכיר לכולם, השלטון המקומי, במיוחד הערים העצמאיות אבל בכלל השלטון המקומי, מכלכלים את עצמם מכוח מה שיש להם, הכנסה שיש להם, הם חייבים על פי חוק להישאר מאוזנים.
<עוזי סלמן: לשלטון מקומי, לעירייה, אין אפשרות לעשות את מה שהממשלה עושה ופתאום באה ומודיעה לעצמה ולציבור הרחב שהיא מגדילה את שיעור הגירעון שלה.
<עוזי סלמן: אין כזה דבר בשלטון מקומי, אנחנו חייבים להיות מאוזנים.
<עוזי סלמן: לכן לבוא ולהגיד שאם יש התייקרויות שכר ואם יש התייקרויות בהוצאות לקבלנים והתייקרויות שכר בגלל הסכמים שהמדינה עושה עם ההסתדרות ומפילה אותם עלינו, יש התייקרויות כאלה ואנחנו, על אף שיש התייקרויות צריכים להישחק כל שנה ב-20%, זה דבר שאנחנו חושבים שהוא לא ראוי ציבורית.
<איתי חוטר: אם יורשה לי רק להוסיף - - -
ראובן ריבלין: מה הפועל היוצא לגבי כל אזרח מבחינת העלאת הארנונה?
יעקב ליצמן: 20%.
ראובן ריבלין: תגידו לנו, אנחנו פה ועדת כספים.
ראובן ריבלין: מה התוצאה?
ראובן ריבלין: כמה כל אזרח משלם ארנונה והתעשייה משלמים יותר כתוצאה מהסעיף הזה, שאגב אורחא הוא נכנס כאן?
ניסן סלומינסקי: אני אתן אחרי שהוא יסביר, אולי לא יהיו לך שאלות.
ראובן ריבלין: שנתיים לא הצלחתם להעביר את זה ועכשיו - - -
ניסן סלומינסקי: רק שנייה, איתי קיבל רשות דיבור, אז בבקשה.
<איתי חוטר: אני רוצה להזכיר כמה דברים לחברי הכנסת המכובדים.
<איתי חוטר: דבר ראשון, אנחנו זוכרים שהממשל המרכזי וגם הכנסת מטילים הרבה מאוד משימות על הרשויות המקומיות, שאין בצידן תקצוב ממשלתי.
<איתי חוטר: זה כשלעצמו התייעלות, חברים.
<איתי חוטר: דבר נוסף, אני רוצה להזכיר לכם שבשנת 2002 התקבלה החלטת ממשלה שמקפיאה את תקציבי הפעולות שמועברים לשלטון המקומי, קרי תקציבים ותקציבי פעולות מזה כעשור נשחקים גם כן.
<איתי חוטר: זה גם מקדם התייעלות.
<איתי חוטר: לא צריך גם בארנונה מקדם התייעלות, ולכן משנת 2007 אנחנו צועקים, לא הסכמנו לזה אז ואנחנו צועקים מדי שנה לבטל את הדבר הזה.
<איתי חוטר: אנחנו לא צריכים להיפגע גם בצד ההכנסות.
<איתי חוטר: מספיק לנו בצד ההוצאות.
ראובן ריבלין: זה דיון בפני עצמו - - -
ניסן סלומינסקי: אני אתן לך לדבר, אבל בואו נשמע יהודי.
ניסן סלומינסקי: מי רצה?
<איתי חוטר: אני רק רוצה להסביר מה זה ה-20%, שיהיה ברור.
<איתי חוטר: אם המדד, כשאנחנו מחשבים למשל את המעבר, את הטייס האוטומטי במעבר משנת 2012 ל-2013, אנחנו לוקחים מספטמבר עד ספטמבר את מדד המחירים לצרכן ומדד השכר במגזר הציבורי, החיבור שלהם יוצר התייקרות בארנונה, או מנגנון ההצמדה בשיעור של 2.8%, על זה הפעילו את אותם 20%, קרי הפחתה מ-2.8% ל-2.3%.
<איתי חוטר: זאת המשמעות.
<איתי חוטר: זאת אומרת הפער הוא למעשה 0.5% בגביית הארנונה.
<איתי חוטר: לא 20%, אף אחד לא הולך להקפיץ מחר בבוקר ב-20% את הארנונה.
ראובן ריבלין: זה 20% מהתוספת.
<איתי חוטר: בדיוק.
<חזקיה ישראל: אני רוצה להבהיר עוד דבר אחד.
<חזקיה ישראל: זה יחול על כל ה - - -
ניסן סלומינסקי: חזקי, דיברת, עכשיו ניתן למישהו שלא דיבר.
<רווית פלג: אני רוצה להסביר.
<רווית פלג: השלטון המקומי מציג את עצמו כמי שמקבל לרשויות המקומיות אך ורק את מדד המחירים לצרכן ואת מדד השכר הציבורי שנשחק ב-20%.
<רווית פלג: זה נכון, זו הייתה התייעלות.
<רווית פלג: השלטון המקומי לא סיפר על מאה רשויות שקיבלו אישורים חריגים באותן שנים, מה שהכנסת הזאת לא קיבלה, מה שאף גוף בארץ לא קיבל, בעשרות אחוזים ומה התוצאה?
<רווית פלג: שעדיין היום מציגים בחלק הראשון של החוק 57 רשויות שעל אף מקדם ההתייעלות הרי הן מאוזנות.
<רווית פלג: אז איפה השחיקה והאומללות שלהם?
<רווית פלג: ומאידך עכשיו רוצים לתת לאותן רשויות עוד פרס, אוטומטי, של 20% של התייעלות, שהם לא יתייעלו יותר, כי מגיע להן פרס, כי הם גם לוקחים את ה-450 מתושביהם, הם לא יוציאו אגורה על העניין הזה, הם גם יקבלו את ה-0.2 והם גם מקבלים ממשרד הפנים אישורים חריגים בעשרות אחוזים.
<רווית פלג: אז הארנונה הפכה להיות הבור בלי תחתית שאף אחד לא מגן על האזרח, אף אחד לא מגן על התושבים והכנסת מאשרת כל דבר.
<רווית פלג: ושימו לב לכל הדברים המצטברים שקורים פה.
<איתי חוטר: אפשר להשיב לה רק?
<איתי חוטר: התוצאה של מה שהיא אומרת - - -
משה גפני: אני לא מבין, למה להם אתה נותן כל כך הרבה לדבר?
<איתי חוטר: אני לוקח אחורה, אין בעיה.
ניסן סלומינסקי: משה, מה זה 'מה הדבר הזה?' אתה דיברת - - -
משה גפני: לא, אני ביקשתי.
ניסן סלומינסקי: אני אמרתי שלא?
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים להבין מה שמדובר - - -
משה גפני: בסדר, הבנו, מי לא הבין?
ניסן סלומינסקי: אתה הבנת.
ניסן סלומינסקי: לפעמים כשכולם מבינים אתה שואל ושואל.
ניסן סלומינסקי: מותר גם לאחרים פעם לא להבין ולשמוע.
יצחק כהן: ברשותך, ניסן.
יצחק כהן: איפה יונתן?
יצחק כהן: ברח?
יצחק כהן: אז אתה, יואל, תסביר את מדד ההתייעלות.
יצחק כהן: הוא קורא לזה שחיקה, תסביר בבקשה את עמדת האוצר.
יצחק כהן: הרי הנהיגו את זה, יש לזה רציונל, תסביר מה זה.
ניסן סלומינסקי: רגע, יואל, לפני כן.
ניסן סלומינסקי: משה, אתה רצית להגיד?
משה גפני: תראו, שנדע, יצביעו יצביעו, אבל שנדע מה שקורה פה.
משה גפני: האוצר לא רצה, או הממשלה, נגיד בכללותה, לא רצתה לעמוד מול השלטון המקומי ומענקי האיזון.
משה גפני: לא רצו לקצץ בזה.
משה גפני: ואז מה שעשו, לקחו את האזרחים במדינת ישראל ועשו להם ככה: לקחו את הרשויות הגדולות ואמרו 'מעלים את הארנונה ב0.3%', אף רשות לא תורמת לעניין הזה שום דבר.
משה גפני: לוקחים 0.3% מתושבי הערים הגדולות, שביניהם יש עשירים וביניהם יש מאוד עניים.
משה גפני: על הדרך אמרו להם מהרשויות הגדולות, 'תשמעו, אתם רוצים את ההסכם הזה בגלל שאתם רוצים לכסות את הגירעון שאתם תוכלו לשלם את מענקי האיזון?
משה גפני: בסדר, יש לנו איתכם עוד עסק, שאתם לא שומעים לנו, להעלות את הארנונה ב-0.5% בשחיקה או ההתייעלות', לא חשוב מה.
משה גפני: בא האוצר, יושב על הטריבונה, הוא לא בעניין.
משה גפני: הוא אומר, 'בסדר', שהתושבים לא רק בתל אביב, בשכונת התקווה, אלא גם התושבים באופקים ובמעלות ישלמו עכשיו עוד 0.5%, בגלל שאחרת הרשויות הגדולות לא היו מסכימות לכל ההסדר הזה, והאוצר היה עומד חשוף מול 450 מיליון שקל מענקי איזון.
משה גפני: אנחנו נדרשים עכשיו לאשר כמה דברים, שנדע.
משה גפני: אנחנו מייצגים את התושבים, אין פה מי שמייצג את התושבים כמו שחברי הכנסת, מי שמשלם את כל העסק הזה הם התושבים, העשירים והעניים, אלה שיש להם מענקי איזון ואלה שאין להם מענקי איזון.
משה גפני: אלה שאין להם מענקי איזון משלמים 0.3% ועוד 0.5% שחיקה.
משה גפני: אלה שיש להם מענקי איזון לא משלמים את ה-0.3%, אבל לא מקבלים תוספת, מה שהיה כל השנים, את זה הם מקבלים והתושבים שם יצטרכו לשלם עוד 0.5%.
משה גפני: אף אחד מבין הגופים, לא העיריות, לא השלטון המרכזי, לא השלטון המקומי, לא מוציא מכיסו שום דבר.
משה גפני: בתקופה כזאת, שאנחנו לוקחים לאזרחים כל כך הרבה דברים, אנחנו משיתים עליהם כל כך הרבה גזרות, עכשיו באים אליהם ואומרים, 'בואו נעשה חשבון רגע על הדרך, מה שהיה מ-2007, עכשיו נשית עליהם גם כן'.
משה גפני: התושב באופקים, מלבד העובדה שהוא משלם עוד מע"מ והוא משלם את כל הגזרות שהוא משלם, בגלל מה שאומר, שיש גירעון של 40 מיליארד שקל, על הדרך הוא צריך לשלם עוד ארנונה, בגלל שהם נכנעו להם.
משה גפני: הם צודקים, אני תומך בהם, הם עושים את עבודתם, הם לא עושים את עבודתם.
משה גפני: שיביאו את הכסף ממקומות אחרים, לא מהתושבים באופקים.
ניסן סלומינסקי: או שאתה אומר את זה כך, או שלא שמעת את כל מה שהוצג ביום ראשון בכיוון.
יצחק כהן: זה לא הוצג.
יצחק כהן: מדד התייעלות לא הוצג.
ניסן סלומינסקי: סלח לי, הוא לא דיבר רק על זה, הוא דיבר על כל הדבר.
יצחק כהן: קודם כל הסתייגות, יש לי הסתייגות, להשאיר את מדד ההתייעלות.
ניסן סלומינסקי: ואני אומר עוד פעם, קודם כל אני לא מוכן לקחת על עצמנו, שאנחנו מייצגים את התושבים וראשי הערים, שנבחרו אישית על ידי התושבים, אתה לא נבחרת כל כך אישית על ידי תושבי רמת גן או משהו, ראש עיריית רמת גן - - - לא, רמת גן אולי זו לא דוגמה היום.
ניסן סלומינסקי: אז ראש עיריית תל אביב או ראש עירייה אחרת, נבחר אישית על ידי אנשים, אז להגיד שהם לא מייצגים את התושבים, בואו לא ניקח על עצמנו.
ניסן סלומינסקי: הם מייצגים והם צריכים לתת את הדין לפני אנשים והם צריכים להיבחר עוד פעם אם ירצו, אז הם גם מייצגים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו בדרך כלל רצינו - - -
משה גפני: מה לעשות, הם מבקשים העלאת - - -
ניסן סלומינסקי: רק שנייה, תן לי לסיים.
ניסן סלומינסקי: נתתי לך לסיים, לא התערבתי.
ניסן סלומינסקי: ואני אומר שוב, הם מייצגים נאמנה את התושבים.
ניסן סלומינסקי: עכשיו למדינת ישראל יש גירעון והיא הולכת להטיל גזרות על כולם והיא גם הולכת להטיל גזרות על השלטון ה - - -
משה גפני: אז תעשו מדרגת מס נוספת לאנשים עשירים.
ניסן סלומינסקי: אתה מפריע לי כל משפט, כשאני לא הפרעתי לך.
ניסן סלומינסקי: מדינת ישראל מטילה עכשיו גזרות על כולם והיא מטילה גם גזרה אחת על השלטון המקומי והיא רצתה להטיל גזרה קשה מאוד על ה - - - אני מתנצל, כי אני מצטרד - - -
משה גפני: אתה רוצה שאני אסביר את מה שאתה הולך להגיד ?
ניסן סלומינסקי: לא, והיא הטילה עליו גזרה קשה מאוד, שהגזרה הזאת, אם הייתה מתממשת הייתה מביאה גם להעלאה של אפילו 10% בארנונה.
ניסן סלומינסקי: ככה הם הציגו את זה.
ניסן סלומינסקי: זה חלק מהנטל שהמדינה עושה כדי לכסות את הגירעון, היא הטילה על מרכז השלטון המקומי, היא תטיל על עקרות בית, תטיל על עולם הישיבות, ואל תקפוץ, אני אומר, הטילו על כולם.
ניסן סלומינסקי: בא מרכז השלטון המקומי ועשה את עסקת חייו.
ניסן סלומינסקי: אני אומר לך באמת, עשה את עסקת חייו, הגיע להסדר שהוא הכי טוב שרק אפשר להגיע ביחס לאוצר, שאני מתפלא על האוצר איך הוא עשה את זה, אבל הוא עשה.
<איתי חוטר: בנסיבות העניין.
ניסן סלומינסקי: הכול בנסיבות, כי אנחנו מדברים על גזרות ואם היה אפשר לעשות עסקה כזאת על עולם התורה, תאמין לי, הייתי חותם על זה היום.
ניסן סלומינסקי: חותם על זה היום, שבמקום הגזרה הנוראה שעושים, לסכם בדרך כזאת ולצאת מזה.
ניסן סלומינסקי: נכון שזו גזרה, אבל פה הגזרה היא, אני לא יודע, קלה עשרת מונים יותר ממה שהתכוונו.
ניסן סלומינסקי: אז אם אנחנו באים לדון ולומר, מה פתאום לגזור על השלטון המקומי גזרה, אתם צודקים.
ניסן סלומינסקי: כל גזרה שנמצאת פה, אני אומר לכם שאני נגד, כל גזרה, אבל אין לנו בררה, אנחנו צריכים לכסות גירעון ואנחנו צריכים לעשות את העדיפויות שלנו בין הגזרות השונות, ואני אומר לכם שפה זה הדבר הכי קל והכי פשוט.
ניסן סלומינסקי: הם עשו את עסקת חייהם לטובת התושבים שלהם בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: נכון, אז זו גזרה, בטח שיש גזרה מסוימת - - -
משה גפני: מה קשור הסעיף הזה ל-40 מיליארד שקל?
ראובן ריבלין: רק רגע, כל הזמן אתה - - - אנחנו רוצים להעיר הערה.
ניסן סלומינסקי: אני יודע, זה חלק - - - מה שהם דרשו, הם, מייצגי התושבים, דרשו שכל הזמן גורמים להם להיכנס לגירעון, ושוב, יכול להיות שאם הדיון היה בלי הקשר של חוק ההסדרים וכו', לא יודע, הם באים ואומרים 'אתם מצד אחד דורשים מאיתנו שלא יהיה לנו גירעון, אסור לנו להיכנס לגירעון, אסור לנו זה ואסור לנו זה, ומצד שני אתם שוחקים קבוע את ההכנסות שלנו'.
ניסן סלומינסקי: אני אומר לכם כראש רשות, אני הייתי מתקומם ואומר 'רבותיי, זה בלתי אפשרי, אני לא יכול שתשחקו, אני יודע מה אני מטיל על התושבים ואם אני נאמן לתושבים אז אני אטיל את המינימום שאני חושב שאני יכול לחיות על התושבים', ואני צריך להתמודד עם התושבים, כראש רשות אני מתמודד עם התושבים שלי ופעם בחמש שנים הם מצביעים בשבילי או לא והם בוחנים אותי על זה, אבל מצד שני בא השלטון אומר 'אם אתה חושב להטיל ארנונה מסוימת, אני שוחק לך את זה ב-20%', והשלטון המקומי אומר, 'תשמע, אני בבעיה כל הזמן', וכאן הם דרשו, שוב, אני אומר, הם דרשו מבחינתם, שזה יהיה חלק מההסכם.
ניסן סלומינסקי: נכון שאתה גוזר יותר, אני מסכים איתך שהוא גוזר יותר, אבל עדיין בסך הכול הכולל של הגזרה, תאמין לי שזה הכי פחות מהגזרות האחרות שניתקל בהן.
ניסן סלומינסקי: אז אנחנו צריכים להחליט, אנחנו יכולים להתנגד לזה, אז מה, נגיע אחר כך לעקרות הבית ונגיד 'אין בררה, הרי צריכים להגיע ל-40 מיליארד', אין בררה, שם זה 700 מיליון.
ניסן סלומינסקי: אז פה נוותר על 450 ושם נשאיר את ה-700 מיליון.
ניסן סלומינסקי: מה שאני מציע, בואו נתקדם אנחנו ובסוף - - -
ראובן ריבלין: אנחנו ביקשנו רשות דיבור, אדוני היושב ראש.
ראובן ריבלין: אני עכשיו ברשות דיבור, ביקשתי, נא לתת לי רשות דיבור לפני שאתה מציע.
ראובן ריבלין: אתה רוצה?
ראובן ריבלין: אני אלך, אין לי בעיה.
ראובן ריבלין: אני ביקשתי רשות דיבור - - -
ניסן סלומינסקי: מישהו אמר לך שלא אתן לך רשות דיבור?
ראובן ריבלין: אתה אומר שאתה רוצה להציע עכשיו, לקטוע את הדיון באיבו.
ניסן סלומינסקי: אני אמרתי שאני רוצה לקטוע את הדיון?
ראובן ריבלין: אני רוצה לדון על דבר שחזקי העלה ואני מוכרח לומר שאני מבין את היגיון החוק שאנחנו צריכים ל - - -
ניסן סלומינסקי: תסלח לי, אני אתן לך לדבר ואתה דיברת כבר ארבע פעמים.
ניסן סלומינסקי: אני לא הולך לקטוע את הדיון ואני לא יודע מה שרצית.
ניסן סלומינסקי: מה שאני מציע לחבריי, ואני אומר, לעצמי אני אומר את זה, ואני עדיין לא סגור על כלום, שמענו, כשנשמע את זה, אחרי שנגמור את הסיפור, נעבור את כל הסעיפים ונראה את האיזונים ואז נצטרך להתלכד והלוואי שנוכל כולנו, קואליציה ואופוזיציה, להתלכד ולהגיד 'זה על גופתנו', 'זה על גופתנו', 'זה על גופתנו'.
ניסן סלומינסקי: אז נצטרך לדון ואני מציע לעשות את זה כך, איך שכל אחד ירצה.
ניסן סלומינסקי: המשך רשות הדיבור למי שרצה.
ניסן סלומינסקי: רובי, אתה רצית?
ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש, אני מוכרח לומר שעכשיו אני רק מבין את ההיגיון שבקריאה של כל סעיף וסעיף, כי אם לא חזקי לא הייתי בכלל מעלה על דעתי שהנושא הזה נמצא פה.
ראובן ריבלין: עכשיו אני אומר לכם משהו, בכל פעם שיש גזרה בעניין חינוך, בעניין רווחה, בעניין בריאות, החל על הרשות המקומית אני שואל את הממשלה, 'ומאיפה הם יביאו?
ראובן ריבלין: מה התוספת שאתם נותנים להם?' תביעותיכם כלפי הרשות המרכזית, כשאתם עומדים מול הציבור, הם תביעות לא לגיטימיות, מחויבות המציאות מבחינתכם, לכן פה, בדרך אגב, כי מה הציגו בפנינו?
ראובן ריבלין: הציגו בפנינו איזה שהיא התנדבות ואחריות הדדית שבא השלטון המקומי ואומר למסכנים, לעם, 'הנה, אנחנו נותנים לכם', ואז פתאום חזקי ברגע אחד אומר 'תשמע, יש פה סעיף נוסף של ביטול חישוב ההתייעלות', שמוריד לכם 20% מהדלתא, מהתוספת, דבר שהוא בהחלט צריך להיות נדון כאן בצורה נקודתית לעניין זה.
ראובן ריבלין: כי מה אתם הבאתם לנו?
ראובן ריבלין: הבאתם לנו איזה הסכם, עליו דיברתם ביום ראשון שעות, כמה, איזה, כמעט אלטרואיזם של החזקים מול המסכנים והחלשים, ופתאום התברר שעשיתם עסקה מצוינת.
ראובן ריבלין: אני מברך אתכם, אבל זה לא דבר שיכולים להביא, אדוני היועץ המשפטי של האוצר, להביא לפה ולומר 'האהבלים האלה שיושבים על יד השולחן הזה, הם אפילו לא ישימו לב, כי מה היה?
ראובן ריבלין: אני יודע ,אני נמצא פה כבר כמעט מ-2009, 2010, אני נמצא פה כמה שנים וכמה חודשים'.
ראובן ריבלין: הנושא הזה, אתם סירבתם בכל תוקף גם בשנה הקודמת וגם לפני שנתיים, ועכשיו אתם מביאים את זה אלינו.
ראובן ריבלין: עכשיו אני לא אומר שאני לא הייתי מצביע בעד זה - - -
<איתי חוטר: אני יכול להתייחס?
ראובן ריבלין: רק רגע.
ראובן ריבלין: איך נודע לי בכלל שהדבר הזה בא לכאן?
ראובן ריבלין: היום י"ז בתמוז, חבר הכנסת שלח, אבל יש לנו גם כ' תמוז וכ"א בתמוז והדוד שלי, אברהם שפירא, זקן השומרים, שהיה מגיע ב-כ' בתמוז לקברו של 'הרצל, היה אומר '
ראובן ריבלין: בהזדמנות זו שבאנו להרצל נזכיר גם את ביאליק', למה?
ראובן ריבלין: כי למחרת הוא היה צריך ללכת לטרומפלדור - - -
עפר שלח: טוב שהוא לא רשם את האמירה שלו על הנוער.
ראובן ריבלין: לא נוער, זה היה בפתח תקווה.
ראובן ריבלין: הוא בא להרצל, הוא אמר 'בהזדמנות זו נזכיר גם את ביאליק'.
ראובן ריבלין: עכשיו אתם בהזדמנות זו מזכירים לנו את ביאליק.
ראובן ריבלין: מה זה הדבר הזה?
ראובן ריבלין: תשמע, קודם כל, מה שהאוצר אומר, אני חושב שבמסגרת התקציב, חוץ מאשר הטרמפים וכל מיני דברים שאנחנו לא יודעים על מה אנחנו מצביעים, שזה דבר חמור ביותר, אבל לא להוליך אותנו בתחבולות.
<יונתן בר סימנטוב: אין שום כוונה כזאת.
עפר שלח: חברים, הסעיף הזה מופיע בהסכם, ההסכם הופץ פה בדיון.
ראובן ריבלין: אם לא חזקי אומר את זה לא הייתי יודע.
ניסן סלומינסקי: עפר ביקש את זכות הדיבור.
עפר שלח: קודם כל זה היה לפנינו, קראנו את זה, אפילו - - - סליחה, קטונתי, אני הבנתי, רק מה?
עפר שלח: זה הרי עקום על עקום על עקום.
עפר שלח: יש הסכם מ-2011, חתם עליו סגן שר האוצר, בין השאר, אישר אותו מן הסתם יושב ראש ועדת הכספים, אז הם ישבו על כיסאות אחרים.
ניסן סלומינסקי: שר הפנים, איציק.
יצחק כהן: איזה הסכם?
עפר שלח: ההסכם לבטל את - - -
<יונתן בר סימנטוב: ב-2011 שר האוצר חתום בעצמו על ההסכם.
ניסן סלומינסקי: אמרתי לאיציק, שר הפנים.
יצחק כהן: שום הסכם.
יצחק כהן: יונתן, יש לכם ביטול?
יצחק כהן: האוצר ביטל - - -
<יונתן בר סימנטוב: יש גם מכתב של ראש אגף התקציבים על התחייבות לבטל.
משה גפני: עפר, בגלל שאני מכבד אותך, אני מודיע לך שוועדת הכספים בראשותי לא אישרה את זה.
עפר שלח: אז לא ועדת הכספים, משרד האוצר.
משה גפני: לא ידעתי, אף פעם לא הייתי משרד האוצר.
משה גפני: אנחנו לא אישרנו את זה.
ראובן ריבלין: היה פה אלי ישי נגד יצחק כהן.
עפר שלח: הכול אצלכם קבוצתי.
עפר שלח: זה מתייחס אליכם במסגרת הקבוצה.
משה גפני: לא, לא קבוצתי.
משה גפני: ועדת הכספים הייתה עצמאית.
עפר שלח: איציק, ממתי הקבוצה קמה?
עפר שלח: היא לא מ-2011.
יצחק כהן: מהבוקר, עם מרצ, עם חנא סיויד.
עפר שלח: חברים, מותר לי, בגלל שאני לא פה כמו רובי מ-2009-2010, אלא רק מעכשיו, נבנה פה לבירינת של דברים שלא קוימו ולא עשו ועיוות על עיוות ועכשיו מנסים לסדר אותם.
עפר שלח: אנחנו בדיון, אני מצטרף לדברים של ניסן, על תקציב 2013-2014 לא נתקן את כל העיוותים האלה.
עפר שלח: אני פשוט מציע שנתמקד בדברים שבהם אנחנו יכולים להגיע להסכמות והבנות, כי הרי בדברים האלה, כמו בדברים אחרים, וסליחה שאני עושה קופי פייסט על הדברים שניסן אמר, אתם יודעים שיש לנו יכולת להגיע להסכמה, אז בואו לא נבזבז את הזמן על הדברים האלה.
עפר שלח: ללכת עכשיו אחורה ולראות את כל העיוותים האלה ולנסות לפתוח אותם, אנחנו לא נגיע לשום דבר, כולל לא להסכמה.
עפר שלח: גם על הסתייגויות ועל דברים שהם רציניים.
עפר שלח: איתי, רצית להוסיף?
עפר שלח: אנחנו סוגרים את הנושא.
<איתי חוטר: רק רציתי לומר לעניין השקיפות, שזה סעיף שמופיע בהסכם, הוא חולק פה ביום ראשון.
ראובן ריבלין: ביום ראשון הוצג העניין של ה - - -
<איתי חוטר: זה דובר, אם אני זוכר נכון, ויתרה מכך, ואת זה יכול להגיד האוצר, אולי אני לא, הסיכום הזה היה מובא בהצעה לחוק ההסדרים לכנסת גם בהיעדר ההסכמות לגבי ה-450 מיליון.