GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אליעד שרגא: כל השיח הפך פתאום לתופעות שאולי תהיינה כתוצאה מהפרדה בינארית בין הפיננסי לריאלי.
<אליעד שרגא: עוסקים בפחדים ובחששות מכל הדברים שאולי יקרו, במקום להתעסק במהות האקזיסטנציאליסטית שלנו, דהיינו, מה קורה היום כשמושמדים אותם מיליארדי שקלים של הפנסיות של כולנו?
<אליעד שרגא: תכף אני אגע בבעיה ואני רוצה להתעסק רגע בגרעיני השליטה, ברשותך.
<אליעד שרגא: בהגינותך כי רבה אמרת שזה לא נורא ושאפשר לחיות עם גרעיני שליטה.
<אליעד שרגא: אני רק רוצה להזכיר שבדיוני ועדת בכר כולם אמרו שלא יצליחו למכור את הקופות הפנסיוניות.
<אליעד שרגא: לא יצליחו למכור, אין מצב כזה.
<אליעד שרגא: אף אחד לא יקנה אותם.
<אליעד שרגא: איזה פחדים היו?
<אליעד שרגא: להזכיר, כל הקופות נמכרו.
<אליעד שרגא: לא רק שהן נמכרו, הן נמכרו ביתר.
<אליעד שרגא: שילמו עליהן מחירים מטורפים.
<אליעד שרגא: קרו לשוק הרבה דברים רעים אבל הרבה דברים טובים גם קרו ברפורמה היום.
<אליעד שרגא: לבוא היום ולהתחיל לדבר על החששות ועל הפחדים ועל כך שיהיו גרעיני שליטה שבגינם אי-אפשר יהיה ללכת למהלך הזה של ה-0 או 1, אני חושב שזה קצת רחוק.
<אליעד שרגא: אני חושב שבסופו של יום, במידה וזה יקרה – זה בטוח שזה לא יקרה, כי גרעיני שליטה בחלק מהמוסדות יישארו ובחלק יתפרקו גרעיני השליטה.
<אליעד שרגא: זה מצוין כי הכסף בסופו של יום שייך לציבור.
<אליעד שרגא: אנחנו משוכנעים שהציבור ידע איך לנהל את הכסף שלו.
<אליעד שרגא: הוא לא צריך את המתווכים האלה שגוזרים את הקופונים באמצע.
<אליעד שרגא: לכן יש לזה גם הרבה פנים ראויות.
<אליעד שרגא: דיברו אמר פה מישהו מאנשיך שבסך ה כול רק בארצות הברית ובבריטניה גרעיני שליטה לא קיימים.
<אליעד שרגא: אני שואל את עצמי למי אנחנו רוצים לדמות?
<אליעד שרגא: לפאר הדמוקרטיות, לארצות הברית ולבריטניה, שיודעות לנהל את הכסף בצורה דמוקרטית?
<אליעד שרגא: או, למיקרונזיה ולמדינות אחרות שמנהלות את הכסף בצורה אוליגרכית?
<אליעד שרגא: לכן, כשהפיתרון הזה קיים, לא צריך לפחד ממנו.
<אליעד שרגא: מדברים פה בגנות שלטון המנהלים.
<אליעד שרגא: אני רוצה לומר דודו, שמנהלים גרועים אפשר להחליף.
<אליעד שרגא: הבעיה היא שמה שקורה פה בגרעיני השליטה, ששושלות קשה מאוד להחליף.
<אליעד שרגא: תראה מה קורה פה בכל גרעיני השליטה.
<אליעד שרגא: קח את בנק הפועלים.
<אליעד שרגא: עשית fit and proper.
<אליעד שרגא: לטד אריסון זה עבר בשושלת לבת שלו שרי אריסון.
<אליעד שרגא: סמי עופר הוריש את בנק מזרחי לליאורה עופר.
<אליעד שרגא: עוזי ורטהיים מעביר את השליטה לבנו דוד ורטהיים.
<אליעד שרגא: אדגר ברונפמן מעביר את השליטה בבנק דיסקונט למתיו ברונפמן.
<אליעד שרגא: אליהו קונה את מגדל.
<אליעד שרגא: הוא אומר: אני קונה את "מגדל" בשביל הילדים.
<אליעד שרגא: משושלת כזאת אתה לא יכול להיפטר.
<אליעד שרגא: אתה לא יכול להעביר אותה, אתה לא יכול להוציא אותה.
<אליעד שרגא: יש פה מונרכיות שמשתלטות על מרכזי הפיננסים במדינת ישראל.
<אליעד שרגא: לכן, לבוא ולומר שהיתרונות בגרעיני השליטה הם מרובים, אני חושב שזאת אמירה רחוקה, כשאתה מודע לבעיות.
<אליעד שרגא: אני גם לא ראיתי את כל האנשים במשבר שהזרימו הון.
<אליעד שרגא: הם הזרימו הון?
<אליעד שרגא: כשאתם ביקשתם שהם יזרימו הון לתוך הבנקים הם הזרימו?
<אליעד שרגא: לא הזרימו הון.
<אליעד שרגא: ברגעי המצוקה, כשביקשתם כסף מברונפמן הוא הזרים כסף?
<אליעד שרגא: הוא לא הזרים אגורה.
<אליעד שרגא: אז לבוא ולומר שבחסות אותם גרעיני שליטה יש יותר ביטחון, אני חושב שזאת אמירה רחוקה ולא נכונה.
<אליעד שרגא: אני חושב שמקום לדבר עם החששות שאולי תהיינה תוצאות שליליות למהלך הנדרש ולתרופה הנדרשת – הרי נדרשת פה תרופה חד חד ערכית, לטפל בדבר הנורא הזה שנקרא האחזקות הצולבות של האחזקות הריאליות, הפיננסיות וגם התקשורתיות.
<אליעד שרגא: להתעסק בחשש הזה נראה לי רחוק ולא ראוי.
<עומר גריג: אני מהיוזמה לפירוק הריכוזיות.
<עומר גריג: בימים ובשבועות האחרונים שומעים הרבה מחברי הכנסת את המילים מידתיות.
<עומר גריג: אני רוצה לחדד את העניין הזה.
<עומר גריג: אין שום אמת מידה מה זה מידתי ומה לא.
<עומר גריג: אותו דבר, מה זה משמעותי ומה לא.
<עומר גריג: דודו זקן, בכנות רבה, אומר לכם שאין מספר קסמים, אין אמת מידה מדויקת, אין איזה רף שאני יודע להגיד בוודאות מה מעליו מאפשר לנכס כלשהו לעשות מניפולציות על השוק, להשיג אשראי.
<עומר גריג: אני מנסה למצוא הערכה.
<עומר גריג: תחושת בטן, גם של מומחה, זה דבר לגיטימי, אבל זאת עדיין תחושת בטן.
<עומר גריג: לגבי אותה מידתיות זה המקום להגיד שיש עוד מומחים בחוץ ויש עוד דעות.
<עומר גריג: מזמינים לפה אנשים, שיש לי הרבה הערכה אליהם, אבל הם הרגולאטורים, הם באים מפרדיגמה מסוימת שהם הורגלו אליה.
<עומר גריג: יש לכם הרב מקום לשיקול דעת להגדיר מה זה מידתי ומה לא.
<עומר גריג: חשוב שתבינו שהעניין הזה הוא מאוד אמורפי ומבוסס על הערכות שלא נובעות מניתוח כלכלי קונקרטי.
ניסן סלומינסקי: מוריס, אני רוצה שתנסו לענות לנו על עוד שאלה: בהנחה שיש רף, האם אתם שניכם חושבים ומרגישים שישנם גופים או סוגים מסוימים שהם חריגים?
ניסן סלומינסקי: אתמול עלה, לדוגמה, הנושא של מונופול, שגם אם יש רף, מונופול צריך להחריג אותו למטה, שלגביו הרף יהיה הרבה יותר נמוך.
ניסן סלומינסקי: אני מתכוון לאיסור.
ניסן סלומינסקי: דוגמה שנייה היה מישהו שהמדינה כופה עליו ושהוא לא יכול להשתחרר.
ניסן סלומינסקי: כלומר, בגלל שהוא צריך להחזיק בגרעין שליטה מלא הוא לא יכול למכור.
ניסן סלומינסקי: בהנחה שיחליטו שיש רף, האם יהיו כאלה שיהיו חריגים ולגביהם הרף צריך להיות שונה לחומרה.
מרב מיכאלי: עוד לא החלטנו שיש רף.
ניסן סלומינסקי: הסברתי 3 פעמים.
ניסן סלומינסקי: אם נחליט שאין רף וזה מהשקל הראשון השאלה שלי לא קיימת.
ניסן סלומינסקי: אבל, אם ירצו להחליט שיש רף – שמענו פה דעות, אני רוצה לשמוע מהם האם הם יש חריגים שלגביהם צריך להחמיר?
<מוריס דורפמן: נוצרה פה תחושה שכולנו מסכימים על התרופה ורק בגלל הפחד שלנו מההשפעות שלה, אנחנו החלשנו את התרופה.
<מוריס דורפמן: אנחנו לא מסכימים על התרופה.
<מוריס דורפמן: אנחנו לא חושבים שצריכים מאפס.
<מוריס דורפמן: עמדת הממשלה היא די ברורה בעניין הזה.
<מוריס דורפמן: אנחנו לא חושבים שמאפס הוא פיתרון נכון, רק בגלל שחששנו מהשלכות החלטנו לעלות למעלה.
<מוריס דורפמן: אנחנו פשוט חושבים שזה לא נכון.
<מוריס דורפמן: לעניין המונופולים.
<מוריס דורפמן: אתמול ניסיתי להסביר שיש תפישה לגבי מה זה מונופול ויש הגדרה של מונופול בפועל.
<מוריס דורפמן: לצורך העניין, שטראוס היא מונופול במעדני חלב אבל היא לא מונופול בכל מה שהיא עושה.
<מוריס דורפמן: להגיד שבזכות זה שהיא מונופול ב"מילקי", האם זה מצדיק לא לאפשר לה או להקשות עליה לקנות תאגיד פיננסי?
<מוריס דורפמן: אני אומר לכם שאין לזה שום בסיס מחקרי עובדתי.
<מוריס דורפמן: נאמר פה שיש כל מיני מומחים.
<מוריס דורפמן: אני אשמח לשמוע מומחה שיסביר שבגלל שהם מונופול בענף מסוים – אני אסייג ואומר שיש מונופולים שהם באמת מאוד משמעותיים וגם חלקם הוזכרו פה אתמול.
<מוריס דורפמן: לעניות דעתי הם נופלים בהגדרה שאנחנו מדברים עליה.
<מוריס דורפמן: המונופולים הגדולים במשק, היקף המכירות והאשראי שלהם הוא כזה שהם נופלים.
<מוריס דורפמן: זאת מהסיבה שהמונופול הוא במשק מקומי.
<מוריס דורפמן: הם פועלים פה ולכן הם נופלים.
<מוריס דורפמן: ככלל, הגדרת מונופול, אני לא בטוח שהיא טובה לעניין הזה.
<מוריס דורפמן: אני לא יודע אם עניתי.
ניסן סלומינסקי: אתה רואה בעיניי רוחך חריגים שיכולים להיות?
<מוריס דורפמן: אני לא יודע מה זה חריגים.
ניסן סלומינסקי: אם יש רף ויש גופים שבהם החשש שלנו גדול יותר ובגינם אנחנו בכלל נכנסים לכל המהלך הזה.
ניסן סלומינסקי: לכן שם צריך להוריד את הרף עוד יותר.
ניסן סלומינסקי: אני שואל אם יש כאלה?
<מוריס דורפמן: אני חושב שהשאלה היא האם אתה קודם מסתכל – אנחנו חשבנו מה נכון.
<מוריס דורפמן: לצורך העניין, הגדרנו את הכלי, את הרשת, ורק אחר-כך הסתכלנו על מי זה משפיע.
<מוריס דורפמן: אתה אומר שנלך הפוך.
<מוריס דורפמן: ללכת לראות חברה חברה ולראות איך זה מסתדר ולעשות רגולאציה זה לא - - -
ניסן סלומינסקי: בהנחה שמקבלים את הגישה שלכם.
ניסן סלומינסקי: זאת הנחה שטובה לגופים הרגילים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים כאן קצת בניגוד למה שהיה כשדיברנו על הפירמידות.
ניסן סלומינסקי: שם היתה לנו תחושה קשה.
ניסן סלומינסקי: פה זה לא בהכרח.
ניסן סלומינסקי: יש אדם שעושה עבודה אדירה.
ניסן סלומינסקי: כבנק או כגוף פיננסי הוא עושה עבודה אדירה ואמיתית וגם כנכס ריאלי הוא עושה עבודה טובה מאוד.
ניסן סלומינסקי: אנחנו באים ואומרים שמתוך שיש חשש שמא ואולי, או יש אופציה, לא עכבר הגנב אלא חור הגנב.
ניסן סלומינסקי: ברגע שיש את החור, יכול להיות שזה מושך אותך להיכנס ואנחנו רוצים להפריד.
ניסן סלומינסקי: לכן על סך הכול של הממוצע קבעתם רף לפה ורף לפה.
ניסן סלומינסקי: אני שואל האם יש אלמנטים במשק שבגלל אופיים, כמו מונופול, גופים שבהגדרה או באופי המיוחד שלהם, שם החשש לניגודים גדול יותר ולכן לגביהם צריך להחמיר יותר.
ראובן ריבלין: הם הלכו מן הפרט אל הכלל.
ניסן סלומינסקי: שאלתי אם יש כאלה.
ניסן סלומינסקי: אם אין, זה בסדר.
ניסן סלומינסקי: הדוגמה שנתנו זה מונופול.
מרב מיכאלי: אבל ניסן, זה לא חשש.
מרב מיכאלי: לפי הנתונים של בנק ישראל אנחנו יודעות שכל הגופים שקשורים לגופים פיננסים ממנופים באופן דרמטי יותר.
מרב מיכאלי: זאת המציאות, זה לא חשש.
<מוריס דורפמן: אני לא חושב שזה מדויק.
מרב מיכאלי: זה לא אני, זה בנק ישראל.
ניסן סלומינסקי: לא שמענו את זה מבנק ישראל.
<מוריס דורפמן: זה על המוסדיים.
מרב מיכאלי: מה זה משנה?
<מוריס דורפמן: את מדברת על תאגיד פיננסי.
<מוריס דורפמן: לצורך העניין, הבעלים של הבנקים הם לא כל-כך ממנופים.
<אליעד שרגא: דוח בנק ישראל משנת 2011 קובע: "חברות לא פיננסיות המשתייכות לקבוצות עסקיות הכוללות גם אחזקות פיננסיות, נוטות להיות ממונפות יותר ונזילות פחות מאשר חברות לא פיננסיות המשתייכות לקבוצות שאינן כוללות אחזקות פיננסיות מאשר חברות עצמאיות לא פיננסיות".
<אליעד שרגא: זה של בנק ישראל, לא של "דה מרקר".
<מוריס דורפמן: במה זה שונה ממה שאמרתי?
<אליעד שרגא: אמרת שהן לא ממונפות.
ניסן סלומינסקי: הוא דיבר על הבנקים.
ניסן סלומינסקי: אתה דיברת על הגופים הפיננסיים והיא שאלה על הבנקים.
ניסן סלומינסקי: אלה דברים שונים.
<מוריס דורפמן: באופן כללי, אני חושב שזה נכון יותר שיש פיתרון אחד.
<מוריס דורפמן: ניסינו למצוא הגדרה מאוד פשוטה, כי כל פעם שאתה יוצר חריג כזה או אחר, אתה מזמין את כולם לשם.
<מוריס דורפמן: למשל, יש מדינות שיש בהן מע"מ שהוא שונה ממוצר למוצר.
<מוריס דורפמן: בהולנד הורידו את המע"מ על נעלי נשים.
<מוריס דורפמן: היתה צמיחה של 150% במכירות נעלי נשים כי פתאום הכול הפך להיות נעלי נשים.
<מוריס דורפמן: זה לא נכון לפתוח פתח לדברים כי אז כולם הולכים לפתח הזה.
<מוריס דורפמן: אני חושב שלעניין המונופולים אנחנו עושים בדיקה, כדי למצוא סימוכין כזה או אחר שיש הצדקה לזה.
<מוריס דורפמן: אני לא יודע להגיד לך בדיוק.
<מוריס דורפמן: אנחנו עושים שוב בדיקה בעקבות בקשה שלכם.
ניסן סלומינסקי: דודו, יש לך מה להוסיף בעניין?
<דוד זקן: לא לגבי המונופולים, אבל אני רוצה לענות לאליעד.
<דוד זקן: בנושא של מכירת גרעין שליטה.
<דוד זקן: לא דיברנו על זה שאין פוטנציאל לקונים.
<דוד זקן: מבחינתנו אפשר לבזק.
<דוד זקן: אמרתי שאפשר להפוך בנק עם גרעין שליטה לבנק ללא גרעין שליטה.
<דוד זקן: יש את האפשרות הזאת ואנחנו לא שוללים אותה.
<דוד זקן: יתכן שהיא אפילו תהיה האפשרות המועדפת על בעל השליטה.
<דוד זקן: האמירה היא שאנחנו לא חושבים שכל המערכת צריכה להיות במקום ללא גרעין שליטה.
<דוד זקן: גם מודל א' אפשרי וגם מודל ב' אפשרי.
<דוד זקן: כמו שאמרתי, לפעמים אנחנו חושבים שיש כתובת ואין כתובת.
<דוד זקן: אמרתי את זה קודם.
<דוד זקן: אין שחור ולבן.
<דוד זקן: יש חסרונות ויתרונות לכל מודל.
<דוד זקן: התפקיד שלנו הוא לטפל בחסרונות גם של מודל א' וגם של מודל ב'.
<דוד זקן: לגבי הנושא של שלטון מנהלים, אז יחליפו את המנהל.
<דוד זקן: מי יחליף את המנהל?
<דוד זקן: אפשר להסתכל על הדיון שקיים בארצות הברית היום באחד הגופים הגדולים ב- J.P MORGANשה
<דוד זקן: מנהל הוא גם יו"ר, מה שאנחנו לא מרשים, והחברים שלו יושבים במועצת המנהלים.
<דוד זקן: מי יחליף אותו, מועצת המנהלים?
<דוד זקן: כשהוא פועל למינוי החברים במועצת המנהלים?
<אליעד שרגא: לא, האסיפה הכללית.
<אליעד שרגא: זה כלל בדיני תאגידים.
<דוד זקן: אבל אסיפה כללית שהיא מאוד מבוזרת קשה לה.
<דוד זקן: לכן אני אומר.
<דוד זקן: אנחנו בלי ניסיון בזה.
<דוד זקן: אין לנו פרוקסים שעובדים.
<דוד זקן: אני אומר שהולכים יותר לכיוון הזה.
<אליעד שרגא: אם היית מגדיר שאיקס אחוזים נשארים עם גרעיני שליטה ואיקס אחוזים אחר הוא מבוזר שליטה, אז הכול בסדר.
<דוד זקן: זה מה שיקרה.
<אליעד שרגא: אז תגדיר.
ניסן סלומינסקי: זאת האופציה שניתנת באופן חופשי.
<אליעד שרגא: זה לא קשור להפרדה פיננסית ריאלית.
<אליעד שרגא: זה יקרה, זה תהליך אחד וזה לא קשור לתהליך האחר.
<אליעד שרגא: צריך לעקוב אחריו בצורה מתונה ומידתית לצורך העניין, אבל זה לא קשור לעצם השאלה האם צריך להפריד פיננסי ריאלי מהשקל הראשון או לא.
ניסן סלומינסקי: מוריס, יש לנו עוד שאלה.
ניסן סלומינסקי: מה שעבר אלינו בקריאה ראשונה מהכנסת זה 40 מיליארד ו-6 מיליארד.
ניסן סלומינסקי: מתחתם יש לנו גופים.
ניסן סלומינסקי: לגבי הבנקים, יש שני גופים שלא נכנסו שהם מתחת לרף, כאשר המרחק ביניהם לבין הרף הוא גדול מאוד, כך שגם אם נוריד את הרף של 40, עדיין הם לא ייכנסו.
ניסן סלומינסקי: לכן זה לא רלוונטי.
<מוריס דורפמן: זה ייכנס.
<דוד זקן: בנק איגוד נמצא טיפה מתחת לרף.
<מוריס דורפמן: 38.5 מיליון.
<מוריס דורפמן: הוא יגיע לשם.
ניסן סלומינסקי: רצינו לדעת האם יש גם בגופים הפיננסים כמה כאלה שנמצאים קרוב לרף ומצד שני, בגופים הריאליים, האם יש גופים ריאליים משמעותיים שנמצאים קרוב לרף, כדי שנדע אם איזה שינוי ומשחק ברף יכול לשנות או שזה כמעט לא רלוונטי?
ניסן סלומינסקי: אם תשנה קצת זה לא ישחק כי אין אף אחד שנמצא ברדיוס.
<הילה בן חיים: אני חושבת שיוג'ין ענה על זה בדיון הקודם.
<הילה בן חיים: כל עוד השינוי הוא שינוי מינורי וזה לא שתיכנס מסה גדולה מאוד של גופים.
<הילה בן חיים: השאלה על מה מדברים.
<הילה בן חיים: לנו יש רשימה של הגופים הפיננסיים.
ניסן סלומינסקי: ביקשתי ממוריס שיעשה, לא הספקת.
ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לסיים את זה לפני שהתקציב יגיע.
ניסן סלומינסקי: תנסו לעשות לנו את הנושא של אלה שמתחת לרף.
ניסן סלומינסקי: בבנקים יש לנו, תעשו את הגופים הפיננסים והגופים הריאליים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לדעת לגבי אלה שקרובים לרף.
ניסן סלומינסקי: אם נדון בזה ואם הדעה תהיה פה שהרף כן משחק ושצריך לשנות אותו, שנראה מה המשמעויות.
ניסן סלומינסקי: זה יכול לתת לנו תופעה.
ראובן ריבלין: ניסן, יש פה שתי דעות.
<קריאה: אולי יש דרך אמצע.
ראובן ריבלין: אני לא בטוח שיכולה להיות אמצע.
מיקי רוזנטל: תבקש שיסביר לך את המודל הדרום קוריאני.
מיקי רוזנטל: זה מודל לא רע.
<דנה טירנגל: אני מרשות ההגבלים העסקיים.
<דנה טירנגל: אני רוצה להתייחס לנושא של מונופול.
<דנה טירנגל: קודם כל יש רשימה של בעלי מונופולים, שהרשות מעבירה לכנסת פעם בשנה וזה משהו פומבי.
<דנה טירנגל: מעבר לדברים שמוריס אמר, על זה שזה יכול להיות בתחומים מאוד קטנים של הפעילות ומאוד ספציפיים, זה גם משהו מאוד משתנה.
<דנה טירנגל: כלומר, אם יש למישהו נתח שוק של 52% אז הוא מונופול ואם הוא בדיוק ירד ל-48% אז הוא לא מונופול.
<דנה טירנגל: יש מה שנקרא הכרזה על מישהו שהוא בעל מונופולין, אבל גם אם לא הכרזנו על מישהו שהוא בעל מונופולין ועדיין הוא מעל 50% חלות עליו ההוראות בחוק ההגבלים העסקיים לגבי מונופולין.
<דנה טירנגל: צריך לשים לב לנושא של חוק הריכוזיות שאנחנו דנים עליו, שם זה יותר בעייתי.
<דנה טירנגל: כלומר, אצלנו נתחי שוק הם משתנים.
<דנה טירנגל: אם אני רוצה להכריז על מישהו, יש תהליך מאוד ארוך של בחינת השוק, הגדרת השוק, ערר בבית הדין להגבלים עסקיים ובכל מקרה ההוראות חלות עליו.
<דנה טירנגל: כאן אנחנו נהיה חייבים להגדיר לכל מי שצריך שהוא בעל מונופולין לצורך חוק הריכוזיות, זה עניין של שנים.
ניסן סלומינסקי: לוקחים את מה שהגדרתם ורוצים לראות איפה הם משתלבים בתמונה.
<דנה טירנגל: יש עוד בעלי מונופולין שעדיין לא הוכרזו כבעלי מונופולין ועדיין ההוראות של חוק ההגבלים העסקיים חלות עליהם כי ההכרזה היא רק דקלרטיבית.
<דנה טירנגל: הם, על פניו, לא יחשבו בעלי מונופולין לצורך החוק.
<דנה טירנגל: יש איזה עיוות בעניין הזה, שאלה שכן הכרזנו עליהם יהיה להם רף נמוך יותר, או מה שתקבעו, ואלה שעדיין לא הוכרזו יהיה להם רף אחר, למרות שהם מעל 50% וההוראות שלכם חלות עליהם.
ניסן סלומינסקי: אנחנו לא יודעים להיכנס לזה.
ניסן סלומינסקי: לדוגמה, אם יש גוף שהוא מונופול או שלא הכרזתם עליו, אבל נניח שהוא שווה 900 מיליון שקלים.
ניסן סלומינסקי: מבחינתנו הוא לא רלוונטי.
ניסן סלומינסקי: גם אם הוא שווה 1.5 מיליארד הוא לא רלוונטי לאותה שיטה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מסתכלים על מישהו שעבר את ה-5 מיליארד, למשל.
ניסן סלומינסקי: שם המשחק מתחיל להיות בשיטה שאומרת בוא נסתכל.
ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר שנסתכל באזור הזה אם יש כאלו.
<דנה טירנגל: באופן עקרוני אין לנו מאגר נתונים.
ניסן סלומינסקי: מה שיש, יש.
ניסן סלומינסקי: מוריס, נתת עם ערכים כספיים של המונופולים?
<מוריס דורפמן: העברתי את הרשימה שלהם, היא ללא ערכים.
<מוריס דורפמן: זה מה שמעבירים לכם פעם בשנה.
ניסן סלומינסקי: מישהו יודע לתת ערכים לגופים הללו?
<מוריס דורפמן: אלה חברות פרטיות.
<דנה טירנגל: לממונה יש סמכות לדרוש נתונים רק למטרות החוק.
<דנה טירנגל: אין לנו מאגר לאורך זמן.
<דנה טירנגל: כלומר, שהכרזנו על מישהו כבעל מונופולין אז בדקנו באותו רגע מה היה נתח השוק שלו.
<דנה טירנגל: אלה דברים שהם מאוד משתנים.
<דנה טירנגל: זה מאוד תלוי בהגדרת השוק.
<דנה טירנגל: זאת יכולה להיות הגדרת שוק מאוד צרה לדברים מאוד ספציפיים.
<דנה טירנגל: זה מאוד מורכב.
מרב מיכאלי: כבוד היושב ראש.
מרב מיכאלי: אנחנו ביקשנו את האינפורמציה החל ממיליארד אחד.
מרב מיכאלי: החל מהישיבה הראשונה מהנושא הזה, עלתה שאלה מאוד פשוטה שמונחת לפתחם של הרגולאטורים: מה הבעיה?
מרב מיכאלי: מה התסריט השחור ביותר בהפרדה מהשקל הראשון?
יצחק כהן: לא היית פה, שאלנו את זה.
מרב מיכאלי: קיבלת תשובה משביעת רצון?
יצחק כהן: שאלתי במקומך.
מרב מיכאלי: בסדר, אני אקרא את הפרוטוקול זה.
ניסן סלומינסקי: נשאלו הרבה אנשים וניתנו הרבה תשובות.
מרב מיכאלי: ירדנו ל-6 ועכשיו ל-5.
מרב מיכאלי: אני מרגישה שכל הזמן אנחנו מסתובבות סביב המספרים האלה שהם הונחו.
ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שהם לא עזרו לי לגבש את עמדתי.
ראובן ריבלין: כי אני עדיין מתלבט.
מרב מיכאלי: הן לא היו משכנעות?
ראובן ריבלין: הן משכנעות מאוד עד שאני שומע את הצד האחר וגם הוא משכנע.
ניסן סלומינסקי: רק היום נגיד בנק ישראל נשאל ודיבר.
ראובן ריבלין: יש כאן בעיה רצינית ביותר.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שזה לא שכנע - - -
מרב מיכאלי: הוא לא ענה.
ניסן סלומינסקי: ועוד איך ענה.
ניסן סלומינסקי: אם התלבטתי אז הוא שכנעי אותי.
מרב מיכאלי: הוא נתן את עמדתו.
ראובן ריבלין: הוא היה מאוד ברור.
מרב מיכאלי: לגבי עמדתו אבל לא לגבי הסכנות.
ראובן ריבלין: הוא גם דיבר על סכנות.
ראובן ריבלין: הוא אמר שהמידתיות באה ברמה שהצבנו אותה.
מרב מיכאלי: על הדבר הזה צריך רק להגיד כאילו שיש פה פחד ממחלות חדשות שעלולות להתפתח, בעוד שיש מחלה אחת של בעלי שליטה.
מרב מיכאלי: רוב הצרות שאנחנו מתמודדות איתן היום זה בגלל בעלי שליטה.
מרב מיכאלי: על פניו ההיגיון אומר שאת זה אנחנו יודעות ויודעים שזה רע.
מרב מיכאלי: זה לא עובד, זה לא מוכיח את עצמו.
מרב מיכאלי: מה יש לי להפסיד מלנסות את האופציה האחרת?
אראל מרגלית: לגבי הפרדה מוחלטת או לא, יש לי שאלה אליכם.
אראל מרגלית: האם שקלתם אופציה אחרת?
אראל מרגלית: הפרדה מוחלטת זה מאוד מאתגר אבל האם שקלתם אופציה אחרת שמדברת על מתווה דומה למתווה של הבנקים בוועדת ברודט?
אראל מרגלית: היא מדברת על הפרדה בין פיננסי לריאלי והיכולת של אותו גורם פיננסי להשקיע כבעל מניות מרכזי, לא בעל שליטה, עד 20% בחברות ריאליות, כמו שעשיתם בבנקים או פחות.
<דוד זקן: יש את זה עם עד 10%.
אראל מרגלית: אבל עד 10% אתם עושים את זה בתוך המגבלות.
אראל מרגלית: אני אומר להוריד את הרף ולעשות את המגבלה הזאת עם הורדת רף דרמטית.
יצחק כהן: אני גם ביקשתי ממנו את כל המגבלות, כל החומות הסיניות, לגבי הקצאת האשראי.
אראל מרגלית: איציק, תבין שזה דרמטית שונה ממה שהם מציעים.
אראל מרגלית: הם מדברים כרגע על השארת הרף מאוד גבוה.
אראל מרגלית: אני מדבר על הורדת הרף ומגבלה על משקיעים פיננסיים בחברות ריאליות זאת שיטה אחרת.
ניסן סלומינסקי: יש תחום שאמרנו שאנחנו רוצים להיכנס עליו.
ניסן סלומינסקי: בנושא הזה דיברנו, יש הצעות, כולם חשבו, המומחים חשבו וכל אחד התייעץ עם מי שהוא רוצה.
ניסן סלומינסקי: נשאר תחום שאמרנו שניכנס אליו ואף אחד לא התעסק איתו וזה הנושא של התקשורת.
ניסן סלומינסקי: אם היינו רוצים לעשות עבודה מסודרת היינו צריכים לקחת 3-4 חודשים, לבדוק מי הגופים ומה המשמעות.
ניסן סלומינסקי: חברי הוועדה, אם יש לכם רעיונות איך לעשות את זה ואיך להתחיל כדי שנוכל להתקדם בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: או, להגיד שנשאיר את זה בנפרד, כי בין כה וכה יש לנו עוד פרק.
ניסן סלומינסקי: אני חשבתי שאולי כן נספיק לטפל בזה במסגרת של החלק הזה, שזה המקום הטבעי שלו.
ניסן סלומינסקי: אם נראה שזה לא הולך, נעשה את הפרק הזה כשנדון על הפרק השלישי.
ניסן סלומינסקי: בין כה וכה, את הפרק השלישי נצטרך לדחות אחרי התקציב.
ניסן סלומינסקי: דבר שני, אם למישהו יש רעיונות או תובנות, או יכול להביא לנו אינפורמציות.
ניסן סלומינסקי: כשהתחלתי לבדוק אמרו לי: אם אתה מנתק ואומר שכל אחד שיש לו נכס ריאלי או פיננסי לא יכול להחזיק כלי תקשורת - - -
מיקי רוזנטל: אז כל כלי התקשורת יתמוטטו.
ניסן סלומינסקי: בדיוק, כל כלי התקשורת יתמוטטו פרט לעיתון "הארץ", שבנוי אחרת.
ניסן סלומינסקי: מישהו אמר לי שאני אמוטט את כל כלי התקשורת.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שזה יהיה טוב ואז יישאר רק "הארץ".
ניסן סלומינסקי: אם יש למישהו יש אינפורמציה בנושא הזה – אין לנו כאן את האינפורמציות מהרגולאטורים כי לא עסקו בזה.
ניסן סלומינסקי: אם יש למישהו אינפורמציות על גופים ומה הערך שלכם.
ניסן סלומינסקי: למשל, ערוץ 10, מה הערך שלו?
ניסן סלומינסקי: האם יש לו בעלי בית כאלה ואחרים.
ראובן ריבלין: מה יקרה כשייגמר הגז?
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאם נראה שאנחנו לא בנויים לזה – מיקי, אם יש לך אינפורמציה מספקת אפשר יהיה.
ראובן ריבלין: התקשורת חייבת להיות מבוססת רק על פרסום.
ראובן ריבלין: ברגע שאתה לוקח את העוגה הזאת ופורס אותה לכל-כך הרבה פרוסות – אגב, העביר לי שר התקשורת שקדם לי את פתיחת ערוץ 10.
ראובן ריבלין: אמרתי בפתיחה: אני גוזר של סרט של אחר ובדרך כלל זאת שמחה גדולה כי אני לא עמלתי.
ראובן ריבלין: אמרתי שאני גוזר רק בשמו כי עוד שנה תראו איזה בלגאן יהיה.
ניסן סלומינסקי: מצד שני אנחנו רוצים שיהיה מגוון של תקשורת כדי שלא כולנו נהיה ביד אחת.
ראובן ריבלין: מביאים את "ישראל היום" אז יש לך מגוון של תקשורת.
מיקי רוזנטל: אתה רוצה לרמוז שזה לא עיתון פלורליסטי?
ראובן ריבלין: הוא פלורליסטי מאוד.
ראובן ריבלין: אם יש לי 300 מיליון שקל בשנה ואני מדפיס עיתון, האם אני יכול להרוס את כל התקשורת בישראל.
ראובן ריבלין: זאת שאלה גדולה.
ראובן ריבלין: כדי שעיתון יהיה בלתי תלוי הוא חייב להתפרנס.
ראובן ריבלין: יש לנו רדיו ממלכתי.
ראובן ריבלין: איזה ממלכתי?
מיקי רוזנטל: אחת ההצעות זה להפוך את השידור הציבורי לציבורי.
ראובן ריבלין: רק ציבורי.
ראובן ריבלין: ברשות השידור יש את סעיף 11 שפעם בכך וכך שנים יכולה הממשלה לבוא ולבקש לדבר 10 דקות.
ראובן ריבלין: עשה את זה יורם ארידור בזמנו עם מנחם בגין.
ניסן סלומינסקי: כל מי שיכול להעשיר אותי, אז שייתן ואז נוכל לראות אם אנחנו מחריגים אותו להמשך, או שמנסים לדון בו ביומיים שלושה שיש לנו.
מיקי רוזנטל: רוב האנשים פה חושבים שבכל מקרה צריך לדחות את זה כי זה דורש הכנה.
ניסן סלומינסקי: טוב, רבותיי, צהריים טובים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו חוזרים באישורו של יושב ראש הכנסת, אז אנחנו גם משתדלים לפעול בימי רביעי בתום ההצבעות שמשוערך בדרך כלל ב-2, אלא כמו היום נמשך קצת יותר, אבל בתום ההצבעות אנחנו מקיימים את הדיון.
ניסן סלומינסקי: אז אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכספים.
ניסן סלומינסקי: הסעיף הוא סעיף ידוע.
יצחק כהן: הסעיף הבעייתי.
אלעזר שטרן: התחלנו, הא?
<קריאה: לא, אני גם מקבל.
יצחק כהן: ---לאחינו הערבים - - -
ניסן סלומינסקי: רב יצחק, אני מסכים איתך ואני אמרתי יותר מזה, שלהערכתי רוב הסעיפים פה הם לא פשוטים ולא היינו עושים אותם לולא הסיטואציה.
יצחק כהן: החרדים?
ניסן סלומינסקי: לא, בלי שום קשר לחרדים אני אומר.
ניסן סלומינסקי: יש כאן הרבה חוקים שלא קשורים ואנחנו לא אוהבים אותם, אבל - - - אז אנחנו פותחים את הדיון.
ניסן סלומינסקי: רבותיי.
ניסן סלומינסקי: אלה ששומרים אמונים לחוברת הכחולה, זה בעמוד 616.
<שגית אפיק: סעיף 16(2).
ניסן סלומינסקי: את 16(1) עשינו כבר, ועכשיו זה 16(2) וחולק להקלה לכולם הצילום של העמוד הזה.
ניסן סלומינסקי: ראובן, אתה הדובר הראשי?
יעקב ליצמן: יש לי, אדוני היושב ראש, שאלה מקדמית.
יעקב ליצמן: אני מדבר ברצינות.
יעקב ליצמן: הסעיף הזה קובע מה זה כושר השתכרות, שצריך ללכת לפי כושר השתכרות - - -
ניסן סלומינסקי: אנחנו עוד לא יודעים.
יעקב ליצמן: מעבר לכל הוויכוח שעוד מעט אנחנו נודיע כאן וניאבק על זה, איך אתה מצפה ממני להצביע על הנושא של כושר השתכרות כאשר השר אומר, החוק אומר, שהוא לא יודע מה הוא כושר השתכרות.
יעקב ליצמן: אז איך אני יכול לתת קול, להעביר חוק, כאשר הוא אפילו לא יודע מה זה כושר השתכרות.
יעקב ליצמן: הוא הולך לקבוע אחרי שהוא מעביר את החוק.
יעקב ליצמן: אז לא יכול להיות.
יעקב ליצמן: זה בעיקרון השאלה מעבר לכושר.
יעקב ליצמן: אני הולך להיאבק נגד הכושר, מעבר לכושר - - -
ניסן סלומינסקי: מאחר שאני למעשה אפילו לא כל כך הבנתי, מאחר שאני עוד לא יודע מה מהות החוק, אז אני רוצה - - -
יעקב ליצמן: לא, סליחה, זה לא הסתייגות אפילו, זה - - -
ניסן סלומינסקי: לא, אני לא אומר הסתייגות.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה - - -
יעקב ליצמן: אתה מבקש כיושב ראש הוועדה שאני אלך להצביע על מה שהביאו לנו כאן.
יעקב ליצמן: תעזוב את הוויכוח, כרגע אתה אומר לי, אתה כמגיש החוק, הממשלה, ששר הפנים בהתייעצות עם שר האוצר הוא יקבע תנאים למיצוי כושר - - -
ניסן סלומינסקי: נגיע לזה עוד פעם.
יעקב ליצמן: אז הוא אומר לא יודע, אז על מה אני יכול להצביע?
עיסאווי פריג': זה הרבה מעבר ל - - -
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, אני רק נתתי לו לפני, אבל מאחר שכמו ששיערתי שיהיה, שאני לא הבנתי אפילו על מה אתה מדבר, כי אני עוד לא שמעתי את החוק, אז אנחנו קודם כל נשמע את החוק ,נשמע את ההסבר - - -
יעקב ליצמן: תגיד עוד פעם שלא הבנת.
ניסן סלומינסקי: לא, לא, אחר כך, אחרי נבין את החוק בהחלט דבריך יישמעו הרבה יותר בהבנה ואולי אפילו בהסכמות, מה אנחנו יודעים.
עיסאווי פריג': זה בהסכמות, בדיוק ככה.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, הכול פתוח.
ניסן סלומינסקי: לא באנו נעולים.
ניסן סלומינסקי: ראובן, אתה הנציג הבכיר?
<ראובן קוגן: צהריים טובים.
<ראובן קוגן: אני רק אסביר קצת את הרקע.
<ראובן קוגן: אנחנו מדברים על סעיף שנוצר עוד בדיונים של ועדת טרכטנברג, התחיל אז הדיון בכלל בכל הנושא של מיצוי כושר ההשתכרות.
<ראובן קוגן: בוועדה זה נגע יותר לנושא של הדיור ופחות לנושאים אחרים.
<ראובן קוגן: אבל את הרעיון עצמו לתת הטבות, שהמדינה תיתן הטבות, בעיקר לאלה שעובדים, שם זה גם נושא של שירות צבאי, אבל נושא העבודה הוא אחד הנושאים שעלה שם ואמרו שהמדינה תחלק את ההטבות לאנשים שממצים את כושר ההשתכרות שלהם, כלומר עובדים לפרנסתם.
יעקב ליצמן: מה זה המילה 'כושר'.
יעקב ליצמן: תסביר.
<ראובן קוגן: אני אסביר.
יצחק כהן: כושר גופני.
עיסאווי פריג': מי מאחורי הרעיון הזה?
ניסן סלומינסקי: רבותיי, לא.
<ראובן קוגן: כמו שאמרתי, הרעיון הזה - - -
יעקב ליצמן: מי שהולך לכושר בכנסת זה כושר השתכרות?
<ראובן קוגן: הרעיון הזה הועלה כשהייתי בוועדת טרכטנברג - - -
ניסן סלומינסקי: אני עוד פעם חוזר ומבקש מחבריי.
ניסן סלומינסקי: אני חושב שהנושא הזה הוא מאוד רציני.
יצחק כהן: הוא נושא טעון, הוא אנטי מגדרי.