GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<משה בר סימנטוב: זה עניין טכני.
<משה בר סימנטוב: היתה מחשבה במשרד החינוך, והם יודעים להסביר את זה כנראה –פירטתי את עיקר התוספות שניתנו.
<משה בר סימנטוב: כולם דברים חשובים, והיתה מחשבה במשרד החינוך שהם בסוף המשרד שקובע את סדרי העדיפויות לגבי עצמו שהשעות האלה – דבר ראשון הם לא ניתנו עדיין.
<משה בר סימנטוב: אנחנו לא לוקחים שעות מאיזו קבוצת גיל, מצד אחד.
<משה בר סימנטוב: מצד שני ניתנו שעות פרטניות שמהוות אלטרנטיבה כדי למלא את אותה תכלית.
<משה בר סימנטוב: ולכן, במכלול השיקולים אם צריך בסוף להתכנס לתקציב המדינה, אז התרומה של משרד החינוך היתה בביטול של משהו שעוד לא ניתן.
<משה בר סימנטוב: על דעת כל גורמי המקצוע, בוודאי במשרד החינוך וגם במשרד האוצר, זה יותר מסביר.
<משה בר סימנטוב: משהו שעוד לא ניתן.
<משה בר סימנטוב: הכל נעשה בהסכמת שר החינוך ועל דעתו.
ניסן סלומינסקי: ביקשנו ממך להביא לנו טבלה מאד מסודרת שבה נראה מה משרד החינוך הוסיף בכל התחומים שדיברת בהם.
<משה בר סימנטוב: תקבל את זה מחר.
משה גפני: מצוין, כי בכל מה שתראה שיש הוספה זה אנחנו עשינו, ובכל מה שיש קיצוץ – אתם עשיתם.
משה גפני: אנחנו הוספנו, אתם מקצצים – שעות, צהרונים.
משה גפני: מה התשובה לרב ליצמן?
יעקב ליצמן: זה האוצר.
יעקב ליצמן: אני שאלתי את משרד החינוך - שיגידו במה מקצצים.
יעקב ליצמן: אני שאלתי את משרד החינוך שיסבירו.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר כמה מילים ולהסביר את הרציונל.
אורלי לוי אבקסיס: הרי אנחנו יודעים שחוק ההסדרים זה הרבה פעמים לדחות יישום של דברים שכבר התקבלו.
אורלי לוי אבקסיס: מאד קשה לחוקק מהתחלה.
אורלי לוי אבקסיס: נורא קל לבטל משהו.
אורלי לוי אבקסיס: אבל יש את פתרון הביניים של לדחות ברגעים קשים.
אורלי לוי אבקסיס: אפילו אנחנו מבקשים, לפעמים, הלוואת גישור מהבנק, על משהו שישתחרר בעתיד.
אורלי לוי אבקסיס: בא משרד האוצר ואומר – אנחנו עכשיו עושים תהליכים מסוימים כדי שמהצב יהיה יותר טוב לתקציבים הבאים.
אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת – אם אנחנו בתקופה כל כך קשה, ותאמין לי, יש לי שתי בנות במערכת החינוך ועכשיו ילד שנכנס לכיתה א', כל זה ביסודי – כמעט בלתי הגיוני ללמד ילדים בכיתה של 30 תלמידים ומעלה כאשר מדובר במיומנויות בסיסיות של רכישת שפה, מתמטיקה, חשבון.
ניסן סלומינסקי: את מציעה שבמקום לבטל – לדחות.
ניסן סלומינסקי: לדחות את ההפעלה.
אורלי לוי אבקסיס: לדחות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל לא לדחות בלהגיש הסתייגות, כי היכולת שלה לעבור במליאה היא אפסית.
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, לגבי הנושא – בכל חוק הסדרים דוחים למשל את הדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: זה משהו מקובל.
ניסן סלומינסקי: אני אומר – מאחר ולא דנו, אנחנו מגישים את זה כהסתייגות?
ראובן ריבלין: אני לא אומר שאת לא צודקת – אבל ההיגיון של נציג האוצר הוא שפה יש איזשהו דבר שאנחנו רוצים לשנות אותו מהיסוד.
ראובן ריבלין: התיקון הזה שאנחנו מבקשים בא לבטל עיוות ולא ליצור עיוות.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא מה שהוא אומר.
ניסן סלומינסקי: הוא בא לבטל דבר שעוד לא התחיל,
ראובן ריבלין: ויש אלטרנטיבה של - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל האלטרנטיבה היא לא כללית, היא לא רחבית.
ניסן סלומינסקי: יש כאן כמה הסתייגויות: אחת שאומרת שבמקום לבטל – לדחות את זה לתקציב הבא, ל-2015.
ניסן סלומינסקי: לדחות א ת היישום.
<עידו בן יצחק: זאת אומרת – תשס"ד.
ניסן סלומינסקי: יש הסתייגות נוספת, של ליצמן, שאומרת – לדחות בשנה.
משה גפני: עכשיו לא לקצץ .
משה גפני: לקצץ בתחילת 2015.
משה גפני: ליישם את זה עכשיו על פי החלטת הכנסת.
ראובן ריבלין: מה שליצמן מבקש – שחוק זה, תוקפו יהיה בעוד שנה.
<בן יצחק כהן: זאת הסתייגות?
<בן יצחק כהן: אז היא קבוצתית.
משה גפני: כשהוא אומר "קבוצתית" זה אומר – כל הכנסת חוץ מכמה שבקואליציה.
<עידו בן יצחק: אני קורא בפסקה (2) בסעיף 12ד(א): תיקון של חוק לימוד חובה.
<עידו בן יצחק: "במקום "בכיתת יסוד" יבוא "בכיתה א''".
<עידו בן יצחק: אחרי סעיף 12ד(א) יבוא: "(א1) בלימודים בכיתה ב' במוסד חינוך רשמי, יילמדו לפחות 5 שעות מסך כל שעות הלימוד השבועי של מיומנויות היסוד במסגרת לימודים שבה מספר התלמידים למורה אינו עולה על 20 תלמידים"; 4.
<עידו בן יצחק: בסעיף 12ד(ב) ההגדרה "כיתת יסוד" תימחק.
<עידו בן יצחק: " זה תיקון שהמשמעות שלו אומרת שבכיתה א' ימשיכו ללמוד 10 שעות, בכיתה ב' – 5 שעות.
ניסן סלומינסקי: ונרשמו שתי ההסתייגויות, ואנחנו עוד נדון בזה לפני כן.
ניסן סלומינסקי: שלום לכולם, אני פותח את הדיון.
ניסן סלומינסקי: על סדר היום - צו תעריף המכס והפטורים ומס קניה על טובין (תיקון מס' 14), התשע"ג-2013 (פילה קפוא של אמנון מצופה, מתובל או מעובד).
ניסן סלומינסקי: הסבר בבקשה.
ניסן סלומינסקי: אחר כך, אם חברי הכנסת ירצו – יירשמו וגם אורחים שנמצאים אם ירצו – יירשמו.
<שירלי אביבי: בשלב הזה אנחנו מביאים צו שהוא צעד נוסף שנעשה במסגרת ההגנה על הגידול המקומי והייצור המקומי של דגים בישראל.
<שירלי אביבי: במאי 2011 העלינו את המס על דגי אמנון קפואים שמגיעים לישראל במטרה להגן על גידול מקומי של דגים בארץ.
<שירלי אביבי: אני אקצר כדי שיהיה זמן לזכות דיבור לאלה שרוצים להגיב.
<שירלי אביבי: בצו שנעשה במאי 2011 העלינו את המס על דגי אמנון קפואים מ-11 שקלים ל-15 שקלים.
<שירלי אביבי: מאז ועד לצו הנוכחי אנחנו ראינו שבעצם היתה הסטה של יבוא דגי אמנון – מהפרט של יבוא דגי אמנון קפואים לדגים מתובלים בפרק אחר.
<שירלי אביבי: בצו הנוכחי מה שאנחנו עושים – מתאימים את המס שקיים על דגי אמנון קפואים בפרק 3 לצו תעריף המכס לדגי אמנון שהם מתובלים בתיבול עדין של - -בצו הנוכחי אנחנו מתאימים את ההגנה שנתנו בזמנו וקיבלנו את אישור ועדת הכספים בזמנו להגנה של 15 שקל לק"ג דגים קפואים, מתאימים את זה ליבוא של דגי אמנון מתובלים.
ניסן סלומינסקי: מה זה מתובלים|?
<שירלי אביבי: מעובדים.
<שירלי אביבי: בצו תעריף המכס יש הגדרות סיווגיות.
<שירלי אביבי: אם הדג מגיע קפוא והוא ללא תיבול בכלל וללא עיבוד, הוא מסווג בפרק 03.
<שירלי אביבי: אם הוא עובר איזה תהליך עיבוד, קטן מאד – מוסיפים טיפה פלפל, תבלינים, או מצפים אותו באיזה ציפוי, הוא עובר מפרק של דג קפוא, ל-16.
ניסן סלומינסקי: נניח שנאשר את זה ומחר יביאו דגי אמנון עטופים בשקית נייר - זה יהיה מחלקה נפרדת ונצטרך עוד פעם לדון?
<שירלי אביבי: אם זה רק באריזה בשקית זה נשאר בפרק 03, אבל אם זה דג שעבר איזשהו תיבול, למשל – פירורי לחם, דברים כאלה, הוא עובר - - -
ניסן סלומינסקי: זה כולל הכל, או שיש משהו שזה לא כולל ומחר יעשו איזה תרגיל או משהו – אני מנסה להבין.
<שירלי אביבי: כשאנחנו עשינו את הצו הראשוני ב-2011 לא חשבנו שתהיה הסטה לכיוון - - -
ניסן סלומינסקי: לכן אני שואל – עכשיו, כשכבר ראינו שיש הסטה, וכמו שבתחמוני מס יש אנשים חכמים, אז גם פה מצאו פרצה.
ניסן סלומינסקי: אני שואל אם יש עוד פרצות ששווה כבר לחסום אותם מייד.
<שירלי אביבי: ברגע שנגלה עוד פרצה - - -כרגע, בדגי אמנון אנחנו לא רואים שתהיה עוד פרצה.
<אכשלום וילן: בפעם הבאה ינסו בפורלים.
<שירלי אביבי: כשינסו בפורלים אנחנו כנראה נידרש לסוגיה הזאת.
<שירלי אביבי: אני אסביר.
<שירלי אביבי: גם במסגרת התיקון הנוכחי – בקודם, ועדת הכספים ביקשה ששליש מהיבוא, 2,500 טון, שזה שליש מהיבוא אז, יהיה במס הקודם של 11 שקלים.
<שירלי אביבי: גם בצו הנוכחי את היבוא אנחנו את היבוא - - לתוך המכסה הזאת, כלומר, המס של דגים מתובלים שיגיעו במסגרת מכסה, יוכלו לקבל את המס של 11 שקלים ולא של - - -.
<שירלי אביבי: נשארנו באותה מסגרת, רק אנחנו רוצים לסגור את הפרצה.
<שגית אפיק: שאלה: בצו המקורי בדברי ההסבר, שעשו את ההעלאה המקורית כתבתם שתוספת ההכנסות היא 15 מיליון.
<שגית אפיק: קצת הופתעתי לראות שבתכנית המדיניות הכלכלית, ששם הוחלט על הצו הזה, תוספת ההכנסות רק על התיבול היא 110 מיליון ?
ניסן סלומינסקי: זו טעות.
ניסן סלומינסקי: זה נע בסביבות - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת בעוד כמה מקומות הם טעו – ואז זה כבר - - -
<ישראל אריאלי: אני מביא דגים קפואים מזה 12 שנה.
<ישראל אריאלי: אני הייתי אחד מהראשונים שהביא את הפילה אמנון הקפוא למדינת ישראל מסין.
<ישראל אריאלי: רבותיי המכובדים.
<ישראל אריאלי: פילה אמנון קפוא לא בא בשום פנים ואופן על חשבון דגים טריים, קרי אמנון טריא.
<ישראל אריאלי: עקרת הבית הישראלית ידועה בשמרנותה ובמטבח של עקרת הבית הישראלית יש תפקיד לקפואים ויש תפקיד לטריים.
<ישראל אריאלי: זה לא בא אחד על חשבון השני.
<ישראל אריאלי: במשך 2011 או 2012, מתי שהיה הדג המתובל – שזה בכלל לא פואנטה.
<ישראל אריאלי: התבלון הוא לא הפואנטה, הפואנטה היא האם זה קפוא או טרי.
<ישראל אריאלי: עקרת הבית, כאשר היא קונה קפוא, זה לצרכים של בישול של קפוא.
<ישראל אריאלי: כשהיא קונה טרי – זה לצרכים של בישול של טרי.
<ישראל אריאלי: אני מציע דבר פשוט: יש על דג קפוא שלם מס של 6.5 שקל לק"ג.
<ישראל אריאלי: תשוו את המס.
<ישראל אריאלי: שיהיה הדג השלם ודג הפילה באותו מס, 6.5 שקל.
<ישראל אריאלי: כל עם ישראל יודה לכם.
יצחק כהן: אני רוצה לשמוע את ההצעה שוב.
<ישראל אריאלי: היום משלמים 15 שקל לק"ג.
<ישראל אריאלי: הדג בסין עולה 13 שקל.
<ישראל אריאלי: הנה הצעת מחיר שהבאתי לפני שעה מסין.
<ישראל אריאלי: 3 דולר עולה הדג בסין.
<ישראל אריאלי: 15 שקל זה המס.
<ישראל אריאלי: תגידו לי אם זה הגיוני?
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שוקלים את זה לפני שהוצאנו את המים שהכניסו בפנים או אחרי?
<ישראל אריאלי: ציפוי הקרח בא כדי למנוע חימצון של הדג.
<ישראל אריאלי: דג זה מוצר מזון רגיש.
<ישראל אריאלי: הוא חייב ציפוי קרח כדי להגן עליו בפני חימצון.
<ישראל אריאלי: אנחנו מגנים על עקרת הבית ששמה בפריזר את הדג ומוציאה בראש השנה או בפסח את הדג.
<רז הילמן: בעצם, הממשלה, הוועדות שהיא מינתה בשנתיים האחרונות שבוחנות את נושא יוקר המחיה, אחת אחרי השניה מדברות על הצורך בהסרת חסמי יבוא.
<רז הילמן: מדברים יפה על הצורך לעשות ולשפר את המצב של יוקר המחיה וכשזה מגיע לרגע האמת - אם זה בשבוע שעבר כשדיברו על תקנות סימון מזון, ועוד לא אישרו, ודיברו על משהו שמאד מגביל את היבוא של מזון - - -
אורלי לוי אבקסיס: על מה שהיה בוועדת הבריאות אתה מדבר?
אורלי לוי אבקסיס: נו, באמת, כדי שתרשום כמה קלוריות יש במוצר וכמה שומן אתה אומר שזה מה שמגביל את היבוא?
אורלי לוי אבקסיס: אל תגזים.
אורלי לוי אבקסיס: מי שיש לו מה להסתיר לא רוצה לכתוב.
<רז הילמן: אני אומר שברגע האמת תמיד יש אינטרס נורא חשוב.
<רז הילמן: פעם זה אינטרס של לסמן את המוצרים בצורה מאד ברורה שלא יהיה מצב שמישהו חלילה יתבלבל.
<רז הילמן: פעם זה אינטרס של מגדלים מקומיים.
<רז הילמן: ברגע האמת, כשבוחרים את השיקול הזה – יוקר המחיה נשאר בצד, ולכן אחרי זה אנחנו מתלוננים שהמחירים גבוהים.
<רז הילמן: לכן אנחנו חושבים שלא צריך לקבוע מס של 15 שקל, אם העלות היא כל כך נמוכה.
<רז הילמן: 15 שקל רק על המיסוי, כשהגידול המקומי ממילא לא מצליח לייצר את הכמויות שנדרשות ברשתות השיווק - - -
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת – לא לאשר את זה.
<רז הילמן: אנחנו חושבים שהמוצרים ברשתות השיווק הם אותם פילה קפוא, והטענה שזה מה שמתחרה בגידול המקומי היא טענה לא לגמרי מדויקת, וצריך גם לקחת את זה בחשבון.
<עמיחי גילר: אני מארגון מגדלי דגים.
<עמיחי גילר: לצערנו, אנחנו שנה שלמה נמצאים בסיפור הזה.
<עמיחי גילר: במשך שנה שלמה הביאו את האמנונים האלה בלי מכס, ומי שאומר שזה לא פוגע, זה כן פוגע.
<עמיחי גילר: זה פוגע בענף ש-2,000 איש מתפרנסים ממנו, כולל מושבים וקיבוצים בפריפריה.
<עמיחי גילר: זה לא פוגע ב-100% אבל זה פוגע ב-80-70%.
<עמיחי גילר: זה הדג היחידי שיש עליו איזושהי הגנה.
<עמיחי גילר: זה דג שבמדינת ישראל, לפני 77 שנים, בקיבוץ ניר דוד בעמק בית שאן בביצה התחילו לגדל אותו.
<עמיחי גילר: מה שקורה כרגע, במידה ותוסר ההגנה לגמרי – אני רוצה שגם יבדקו איך מגדלים את הדגים בסין.
<עמיחי גילר: שמשרד הבריאות יבדקו.
יצחק כהן: איך זה ישפיע על הצרכנים?
<עמיחי גילר: זה הדג היחיד שיש עליו מכס.
<עמיחי גילר: 90% מהדגים שמגיעים לארץ – אין עליהם מכס.
<אריאל מירלמן: אני מייצג את התאחדות יבואני הדגים ואת חברת "דלידג" בבית שאן.
<אריאל מירלמן: במשך השנה האחרונה היתה פרצה וזה פשוט הפך את השוק הזה לפעם אחת – בצורה אנומלית שיבואן אחד שמצליח לעבור את בדיקות המעבדה, יבואן אחר לא, גרם לחוסר ודאות ושינוי במחירים, כאשר חלק מהיבואנים הרוויחו הון עתק כתוצאה מהיבוא ללא מכס, הזה.
<אריאל מירלמן: אנחנו חושבים שחייב להיות מכס הגנה על ישראל, בניגוד ללשכת המסחר שכל דבר שהיא חושבת זה לפתוח את כל היבוא וזה יהרוס לחלוטין את התעשייה בארץ.
<אריאל מירלמן: חבר הכנסת גפני, שהיה יושב ראש הוועדה הקודם – בזמנו העלו את המכס מ-11 שקל ל-15 שקל, ואני חושב שזה נכון שיהיה מכסה אחיד על כל היבוא.
<אריאל מירלמן: לגבי שיעורו?
<אריאל מירלמן: את זה האדונים הנכבדים יקבעו.
אבשלום וילן: אני לא רוצה לחזור לדיון מלפני שנתיים, אבל מה לעשות?
אבשלום וילן: ההגנה היחידה, כמעט, שיש לחקלאות הישראלית היא באמצעות מכסי מגן.
אבשלום וילן: אנחנו במקום השלישי מלמטה במדינות ה-OECD מבחינת ההגנה על החקלאות, תקשיבו טוב.
אבשלום וילן: מעלינו – 33 מדינות שמסובסדות באורח הרבה יותר גבוה.
אבשלום וילן: 80% מהדגים היום בארץ מביאים מסין.
אבשלום וילן: אמרתי כבר שאולי הדרך היחידה, שכל צרכני הדגים יתאגדו - - 80% מהדגים מביאים מסין.
אבשלום וילן: מה הערך האמיתי שלהם?
אבשלום וילן: חברת הכנסת אורלי לוי אמרה את זה- מביאים הרבה מים.
אבשלום וילן: עושים כסף ממים, זה בסדר.
אבשלום וילן: היתה הטלת מכס.
אבשלום וילן: עשו הבה ונתחכמה.
אבשלום וילן: אנחנו מבקשים לאשר את זה.
<גבריאל איכנוולד: אני מ "דגת הארץ", אמרו פה כבר כמעט הכל, אני מוותר.
אורלי לוי אבקסיס: אם המכס יעלה את הכנסות המדינה, אנחנו מדברים על יוקר המחיה, יש לי הצעה – שהכסף שרוצים - - -
משה גפני: אני הבאתי את זה לאישור כאשר הייתי יושב ראש ועדת הכספים.
משה גפני: אישרתי את ההעלאה כאשר היה מדובר על זה שחלק יהיה במחיר הקודם כדי שהמחירים לא יעלו, זה היה לפני פסח.
משה גפני: יש שתי דרכים שאפשר לסבסד חקלאים – ובמקרה הזה באמת צריך לסבסד את החקלאים.
משה גפני: או ששמים את המכס ומגינים על התוצרת החקלאית המקומית או שמסבסדים את החקלאים במישרין.
משה גפני: הממשלה החליטה על הורדה של 680 מיליון שקל בהורדת מכסים, שפגעה בתעשייה המקומית.
משה גפני: עכשיו, החזירו את זה, אחרי שצרחנו, כמו אני לא יודע מה.
משה גפני: אבל הממשלה הורידה את כל המכסים, היא לא התחשבה בזה.
משה גפני: זה לא מקרים שירד מחיר לצרכן.
משה גפני: במקרה הנוכחי, אני מציע שהממשלה תסבסד את החקלאים, ושמגיע להם הסבסוד.
משה גפני: המחיר של הדגים הללו עולה מ-15,18,20 שקלים ל- 40 שקלים.
משה גפני: אתה מייד רואה את ההעלאה.
משה גפני: אני לא מתערב בעניין הזה, גם אין לי זכות - - -
ראובן ריבלין: מיד כשהממשלה תסבסד את החקלאים נדון בעניין, על המקום.
משה גפני: אני רק אומר לך - - אני אז העליתי את המכס והיתה העלאת מחירים.
משה גפני: המדינה יכלה לסבסד כמו שהיא יכלה להוריד 680 מיליון שקל.
משה גפני: הורידה מכסים והפסידה כסף.
יצחק כהן: כולנו פה בעד החקלאים, כולנו רוצים להגן על התעשייה המקומית.
יצחק כהן: אותי מטרידה השאלה מה יקרה עם הלקוח הסופי.
יצחק כהן: איך זה ישפיע עליו, במחירים.
יצחק כהן: ואני רוצה לדעת תשובה.
בועז טופורובסקי: אומרים לך – יעלה המחיר.
משה גפני: שנדע – על כמה כסף באמת מדובר?
<שירלי אביבי: מבחינתי הפרט הזה מעביר את הכל בחזרה למקום שהוא היה אמור להיות.
<שירלי אביבי: ההעלאה הספציפית הזאת, כשעשו את החישוב לתקציב המדינה אמרו שתהיה הסטה מלאה.
<שירלי אביבי: אם לא נעשה את התיקון הזה בסופו של דבר, כל הפילה הקפוא היה עובר להסתווג ב-16 ועל פי זה עשו את התחזית, ואז מדובר בערך על 100-115 מיליון, אם היתה הסטה מלאה.
<שירלי אביבי: ברגע שסגרנו את הפרצה הזו, כבר לא תהיה ההסטה הזו, והמצב יתאזן.
ניסן סלומינסקי: אחרי ששמענו את כולם, אני מעלה את זה להצבעה.
ניסן סלומינסקי: נמנעים –אין
ניסן סלומינסקי: הצו אושר פה אחד, תודה רבה.
ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה .
ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, רבותי, הסעיף הראשון שאנחנו דנים בו זה סט של שישה צווי עדכון, עדכון שיעורי התמלוגים לנכי רדיפות הנאצים ולנכי המלחמה בנאצים: האחד, צו נכי המלחמה בנאצים (שינוי שיעור התגמולים)(מס' 2), התשע"ג-2013.
ניסן סלומינסקי: זה צו אחד; צו שני זה צו נכי המלחמה בנאצים (שינוי שיעור התגמולים)(הוראת שעה מס' 2), התשע"ג-2013; השלישי זה צו רדיפות הנאצים – עוד מעט יסבירו את כל זה, אבל בינתיים - - -
אלעזר שטרן: הלוואי בכל יום יביאו לנו רק כאלה.
ניסן סלומינסקי: האמת היא שאם היינו בסדר, אז בכל יום היינו דנים באחד, לתת תחושה טובה.
<מרים גרייבר: אם היינו בסדר, לא היינו צריכים לדון בזה בכלל.
ניסן סלומינסקי: את צודקת.
ניסן סלומינסקי: תלוי איפה אנחנו מתחילים "אם לא היינו בסדר".
ניסן סלומינסקי: צו רדיפות הנאצים (שינוי שיעור התגמולים) (מס' 2), התשע"ג-2013; תקנות נכי המלחמה בנאצים (טיפול רפואי) (תיקון), התשע"ג-2013; תקנות נכי המלחמה בנאצים (טיפול רפואי) (הוראת שעה), התשע"ג-2013 וצו נכי רדיפות הנאצים (שינוי שיעור תגמולים) (הוראת שעה מס' 2), התשע"ג-2013.
ניסן סלומינסקי: אלה ששת הצווים.
ניסן סלומינסקי: את מציגה?
<גליה מאיר-אריכה: אני היועצת המשפטית של הרשות לזכויות ניצולי שואה.
<גליה מאיר-אריכה: ראשית, אני מבקשת להודות לך על הזימון המהיר של הוועדה, מה שאני מקווה מאוד, יאפשר לנו לבצע את העדכון כבר בתגמול הקרוב.
ניסן סלומינסקי: זאת המטרה.
<גליה מאיר-אריכה: אנחנו מבקשים לעדכן את שיעורי התגמולים המשולמים לנכי רדיפות הנאצים ולנכי המלחמה בנאצים, כאשר העדכון נעשה בהתאם לשינויים במדד השכר הציבורי הקהילתי באופן דומה לעדכון התגמולים המשולמים לנכי צה"ל.
<גליה מאיר-אריכה: מדובר במדד שמתעדכן אחת לחצי שנה ומכאן שתי תקופות העדכון שיש כאן, מ-1 באוקטובר 2012 עד 31 במרץ 2013, ומ-1 באפריל 2013 ואילך.
ניסן סלומינסקי: לפי מה הוא מתעדכן?
ניסן סלומינסקי: האם לפי מדד רגיל הוא מתעדכן?
<גליה מאיר-אריכה: לא, מדד מיוחד.
<גליה מאיר-אריכה: מדד ציבורי, שרלוונטי גם לתגמולים שמשולמים לנכי צה"ל.
יעקב ליצמן: מה זה המדד הציבורי?
<גליה מאיר-אריכה: נמצאים פה נציגי החשבות, הם יכולים להסביר בדיוק מה ההרכב של המדד הזה.
<גליה מאיר-אריכה: אני רק אציין שהעדכון מתייחס לכל סוגי התגמול המשולמים מתוקף החוק.
<גליה מאיר-אריכה: מדובר קודם כול בתגמול הבסיסי, האוניברסלי, שנקבע כנגזרת של דרגת הנכות.
<גליה מאיר-אריכה: סוג התגמול השני הוא תגמול מיוחד שכולל רובד סוציאלי שמשולם לנכים כשאין הכנסה נוספת.
<גליה מאיר-אריכה: גם במסגרתו יש הבחנה בין רמות הנכות השונות כמובן.
<גליה מאיר-אריכה: סוג שלישי נוסף של תגמול שמתעדכן במסגרת הצווים האלה הוא תגמול שמשולם לבני זוג לאחר פטירת הנכה, כאשר גם בעניין הזה יש הבחנה בין סוגי התגמול השונים.
<גליה מאיר-אריכה: נודה לכם על האישור המהיר של הצווים.
ניסן סלומינסקי: למה זה מגיע בצורת צו?
ניסן סלומינסקי: האם זה משהו חדש לגמרי או שזה משהו רוטיני?
<גליה מאיר-אריכה: מאז ומתמיד זה באמצעות צווים.
<גליה מאיר-אריכה: מדובר בסמכות של שר האוצר לעדכון שיעורי התגמול, ולכן - - -
ניסן סלומינסקי: בכל שנה?
<גליה מאיר-אריכה: בכל שנה.
<גליה מאיר-אריכה: הפעם האחרונה התעדכנה באמצעות תיקון - - -
<טמיר כהן: חצי שנה.
<שגית אפיק: בשנה שעברה היה תיקון חקיקה מסיבי לכל התגמולים, כיוון שהתברר שלא היה עדכון בחלק מהשנים והיה צריך לעשות איזה סדר.
<שגית אפיק: בנוסף, הוועדה תיקנה את החקיקה על מנת להעלות את שיעור התגמולים שזכאי לה נכה נצרך ונכה נזקק.
<שגית אפיק: כתוצאה מזה נוצר שינוי בשיעורי התגמולים של כל הנכים ושל האלמנות.
<שגית אפיק: בנוסף, באותו תיקון חקיקה הועברו תקנות הנכים (טיפול רפואי), שהעדכון שלהן היה מתבצע בוועדת העבודה והרווחה והרבה פעמים זה היה יוצר חוסר סימטריה – התיקון שלהם הועבר לאישורה של ועדת הכספים, ועכשיו זה מרוכז פה.
ניסן סלומינסקי: למה זה נעשה בצורת צו ובכל פעם תצטרכו לחזור?
ניסן סלומינסקי: למה זה לא קבוע?
ניסן סלומינסקי: אני אשמח בכל פעם שתבואו לפה - - -
<שגית אפיק: למה זה לא מתעדכן אוטומטי?
<שגית אפיק: הוא שואל.
ניסן סלומינסקי: אם יש מדד מסוים, הכול יתעדכן אוטומטית.
<גליה מאיר-אריכה: החוק לא קובע את אופן העדכון.
<גליה מאיר-אריכה: הוא קובע את סמכות שר האוצר לעדכן את שיעורי התגמול, כאשר הסמכות הזאת מותנית באישור ועדת הכספים.
<גליה מאיר-אריכה: כמובן שניתן לבצע תיקון חקיקה באופן שייתר את הצורך באישור ועדת הכספים.
<שגית אפיק: גילינו שלא תמיד זה מתעדכן והיתה העדפה בוועדה להיות עם יד על הדופק.
<גליה מאיר-אריכה: סליחה.
<גליה מאיר-אריכה: מדובר במדד מיוחד לשלושה חודשים שמתפרסם.
<גליה מאיר-אריכה: אין פה שום השתהות.
<גליה מאיר-אריכה: זאת לא הצגה מדויקת של הדברים.
יעקב ליצמן: מבחינת נכי המלחמה, מה עדיף, שבכל פעם יבואו לפה, וכתוצאה מזה - - -
יעקב ליצמן: הם לא הסבירו מה זה המדד המיוחד.
ניסן סלומינסקי: תיכף הם יסבירו.
<גליה מאיר-אריכה: יש פה נציגי חשבות, הם יכולים להסביר את ההרכב של המדד.
ניסן סלומינסקי: היא אמרה שנמצאים כאן נציגי החשבות והם יסבירו.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להבין בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: אם זה דבר קבוע וכולנו רוצים להיטיב, למה שלא יעשו את זה כבר באופן מסודר?
ניסן סלומינסקי: האם זה יכול להיות באופן מסודר?
ניסן סלומינסקי: מה שאני מבין משגית, שלפעמים שוכחים, ואנחנו כאילו צריכים להיות כלב השמירה.
ניסן סלומינסקי: אני מוכן - - -
<גליה מאיר-אריכה: ממש לא.
ניסן סלומינסקי: אם ממש לא, כמו שאת אומרת - - -
<גליה מאיר-אריכה: אני לא מבינה מה הבסיס לטענה הזאת?
<שגית אפיק: עשינו חקיקה בפעם הקודמת כיוון ששנתיים לא עדכנתם.
<גליה מאיר-אריכה: תבדקי ותראי שאפילו הקדמנו את נכי צה"ל, הם אפילו השהו את הצווים.
ניסן סלומינסקי: גליה, לא זו היתה המטרה.
ניסן סלומינסקי: אם יש איזה חשש - - -
<גליה מאיר-אריכה: אלה האשמות.
<גליה מאיר-אריכה: אנחנו פה רצים.
ניסן סלומינסקי: גליה, אף אחד לא האשים.
יעקב ליצמן: למה את מתרגשת מוועדת הכספים?
יעקב ליצמן: אפשר לחשוב.
ניסן סלומינסקי: היא מתרגשת, וזה בסדר.
ניסן סלומינסקי: אני מנסה לחשוב מה יותר טוב.
ניסן סלומינסקי: אם אין שום בעיה והכול בסדר, למה שלא יהיה משהו קבוע ולא תצטרכו בכל פעם לרוץ לפה וכולם יהיו במתח אם יאשרו או לא יאשרו וישב פה יום אחד מישהו אחר?
ניסן סלומינסקי: יהיה לכם מסודר.
אלעזר שטרן: א', אני מבין שהיום צריך לעשות את זה, וניכנס אחרי זה לחקיקה.
אלעזר שטרן: אני מוכן לקחת את זה על עצמי.
ניסן סלומינסקי: ניסיתי רק להבין ממנה, היא הרי עוסקת בזה, למה זה בצורה כזאת?
ניסן סלומינסקי: האם יש לזה סיבה היסטורית?
אלעזר שטרן: שגית הסבירה.
יעקב ליצמן: לפני שאתה הולך על איך, לא הסבירו לנו מה זה המדד המיוחד.
ניסן סלומינסקי: היא תסביר עוד מעט, שאלנו.
ניסן סלומינסקי: רציתי להבין, למה צריך צווים?
ניסן סלומינסקי: מילא על דגי אמנון, אני מבין, צריך צו חד-פעמי, אבל פה כשאנחנו רוצים שזה יהיה, למה?
<גליה מאיר-אריכה: זו הצעה במקומה.
<גליה מאיר-אריכה: זה כרגע נוסח החוק, זה גם המתווה של חוק הנכים (שיקום).
<גליה מאיר-אריכה: אפשר בהחלט - - -
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אין סיבה מיוחדת.
<גליה מאיר-אריכה: התיקון יצטרך להתייחס לאופן העדכון.
<מרים גרייבר: אני מהעמותה הפרלמנטרית לניצולי השואה.
ניסן סלומינסקי: אני אתן לך עוד מעט לדבר.
<מרים גרייבר: אני רק רוצה להגיד מילה אחת על זה.
<מרים גרייבר: ועדת דורנר ביקשה שזה גם יתעדכן על פי ה-BEG, החוק הגרמני שמתעדכן עם השכר ומתעדכן עם האינפלציה.
<מרים גרייבר: כשאנחנו עושים חוק, אנחנו רוצים להכניס גם את זה לחוק.
אלעזר שטרן: למה שניהם?
אלעזר שטרן: או או.
יעקב ליצמן: שניהם היא אמרה.
אלעזר שטרן: איך שניהם?
<גליה מאיר-אריכה: אני אסביר.
<גליה מאיר-אריכה: אנחנו היום מעדכנים.
<גליה מאיר-אריכה: קיים צו של שר האוצר, צו קבוע, שהוא מעודכן בעקבות החלטת ממשלה שהתקבלה לאחר שהתפרסם דוח ועדת דורנר, ולפיו אנחנו מעדכנים לפי הגבוה מבין השניים, או 75% מהרנטה הגרמנית בדרגת הנכות המקבילה או בשיטה הלינארית שקבועה היום בחקיקה בחוק נכי רדיפות הנאצים.
<גליה מאיר-אריכה: לינארי זה אומר שיעור אחוז הנכות מהשכר הקובע לכל אחוז נכות בדרגת הנכות של הנכה באופן לינארי.
יעקב ליצמן: למה מורידים 25%?
<גליה מאיר-אריכה: מה זאת אומרת?
עדי קול: 75% מהרנטה.
<גליה מאיר-אריכה: זו היתה ההמלצה של ועדת דורנר, והיא אומצה על-ידי הממשלה.
יעקב ליצמן: מה ההיגיון?
יעקב ליצמן: אני לא חולק, אבל אני רוצה להבין.
יעקב ליצמן: אנשים סבלו, קיבלו פיצוי.
<גליה מאיר-אריכה: יש דרגות נכות שבהן אנחנו משלמים יותר מהרנטה הגרמנית.
<גליה מאיר-אריכה: עשו שקלול מסוים והגיעו למסקנה – 75%.
<גליה מאיר-אריכה: עוד הערה אחת בהקשר הזה, זה לדיון נפרד כמובן.
<גליה מאיר-אריכה: יש עוד סל הטבות נלווה שהמדינה נותנת, שלא ניתן על-ידי גרמניה, שורה של מחלות נוספות שהמדינה מכירה בהן שלא מוכרות בגרמניה.
<גליה מאיר-אריכה: כך שההשוואה צריכה להיעשות במבט רחב יותר ולא רק במבט של התגמול המשולם בגין דרגת הנכות.
ניסן סלומינסקי: מי יוכל להסביר לנו מה המדד המיוחד הזה?
<גליה מאיר-אריכה: תאה אדרי מהחשבות.
<תאה אדרי: המדד הקהילתי נוצר לפי בקשה בזמנו, זה היה ממש לפני הרבה זמן, לפי בקשה של משרד הביטחון ליצור מדד מיוחד שהלמ"ס מחשב, והמדד הזה כולל כל מיני מוסדות שנבחרים פעם בחמש שנים ומתחלפים בכל חמש שנים, כמו משרד החינוך, בתי חולים.
<תאה אדרי: כל פעם המדד משתנה.
<תאה אדרי: הלמ"ס מחשב פעמיים בשנה את המדד הזה, ולזה אנחנו מתייחסים.
יעקב ליצמן: על הכסף הזה האם יש מס הכנסה?
<תאה אדרי: לא.
ניסן סלומינסקי: האם מישהו מהצד של האוצר רוצה לומר עוד משהו?
ניסן סלומינסקי: אם לא, אני אתן לחברי הכנסת עכשיו.
משה גפני: למה עושים הפסקה בעדכונים?
יעקב ליצמן: היו בחירות.
<ולדימיר סברדלוב: אין הפסקה.
משה גפני: אישרנו ב-2012, אז היינו צריכים לחזור רטרואקטיבית מ-2010.
משה גפני: גם עכשיו יש הפסקה.
<ולדימיר סברדלוב: לא.
<קריאה: אתה לא טועה.
משה גפני: למה יש הפסקות בעדכון?
<ולדימיר סברדלוב: אין הפסקות.
משה גפני: אין עדכונים.
ניסן סלומינסקי: רבותי, לא כך.
משה גפני: היינו צריכים ב-2012 לעשות עדכון רטרואקטיבי מ-2010.
יעקב ליצמן: עכשיו זה מה-1 באפריל.
<ולדימיר סברדלוב: אני תקציבאי של הרשות.
<ולדימיר סברדלוב: אין הפסקה בעדכון.
<ולדימיר סברדלוב: התגמול מתעדכן בכל חצי שנה, פשוט המדד מתפרסם שלושה חודשים אחרי התאריך הקובע.
<ולדימיר סברדלוב: זאת אומרת, אנחנו נמצאים היום ביולי והתחלנו את התהליך לפני שלושה חודשים מ-1 באפריל.
משה גפני: מה היה עד 2013?
משה גפני: מתי היה העדכון האחרון?
<ולדימיר סברדלוב: העדכון האחרון היה באפריל 2012.
<ולדימיר סברדלוב: לא היה עדכון באוקטובר 2012.
<שגית אפיק: זה בחקיקה.
<שגית אפיק: אפריל 2012 זה החקיקה שעשית ביולי ועדכנת על 2010.
משה גפני: היינו צריכים לעדכן את זה רטרואקטיבית ל-2010.
<ולדימיר סברדלוב: חבר הכנסת, אני אענה לך, רק תן לי אפשרות.
<ולדימיר סברדלוב: עדכנו את התגמול בסוף 2012, כשהתאריך הקובע היה אפריל 2012, אוקטובר 2012.
<ולדימיר סברדלוב: לא יכולנו לעדכן בגלל שהיתה ירידה במדד ולא רצינו לפגוע בניצולי השואה, לכן לא בוצע העדכון האחרון, לכן העדכון האחרון נדחה ל-1 באפריל 2013, וזה מה שאנחנו עושים.
משה גפני: מתי יהיה העדכון הבא?
<ולדימיר סברדלוב: העדכון הבא נבצע בינואר-פברואר 2014, שהוא יהיה מאוקטובר 2013.
<ולדימיר סברדלוב: במקביל, אנחנו עושים כל הזמן עדכונים לפי ועדת דורנר.
<שגית אפיק: בתקנות נכי המלחמה בנאצים (טיפול רפואי) מצאתי עדכון אחרון מ-2010.
<שגית אפיק: אלה התקנות החדשות שמגיעות אלינו ואני רואה שעדכנתם רק מ-2012.
<שגית אפיק: מה קרה ב-2011, לא היה צורך בעדכון?
<גליה מאיר-אריכה: מדובר בקבוצה ריקה.
<גליה מאיר-אריכה: מדובר במי שחי עמו ילד עד גיל 18 והוא צריך לתמוך בו.
<גליה מאיר-אריכה: מדובר במצב מיוחד.
<שגית אפיק: צריך לבטל את זה - - -
<גליה מאיר-אריכה: מדובר בנכה מלחמה שחי עמו ילד עד גיל 18 והוא צריך לתמוך בו, וכבר אין כאלה.
<גליה מאיר-אריכה: עם זאת, למען הסדר הטוב, חשבנו שכן יהיה נכון לעדכן - - -
<שגית אפיק: אתם מעדכנים שנה כן שנה לא?
<שגית אפיק: איך זה הולך?
<שגית אפיק: איך זה עובד בעתיד?
עדי קול: ייוולד לו עוד ילד בעתיד?
<גליה מאיר-אריכה: אני לא מבינה את ההתייחסות ואת הטענות.
עדי קול: למה לא לבטל צו שהוא מיותר?
<שגית אפיק: אפילו לבטל בחקיקה את המצב הזה אם לא צריך.
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם זה מיותר, יכול להיות שיתגלה משהו.