GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אראל מרגלית: דרך אגב, גם בנושא של הנמלים, אם רוצים להקים משהו, אני חושב שמה שאתה אומר זה נכון, רובי.
ישראל כץ: דרך אגב, ההערה של אלעזר מאוד נכונה.
ישראל כץ: הנמלים הם בעיקרון לא על חשבון תקציב המדינה.
ישראל כץ: זה פרויקט סגור, עם המדינה, חנ"י שמגייסת ומקימה – והחברות, בדרך כלל הזרות, של ההפעלה שמשקיעות 30%.
ניסן סלומינסקי: קרן הפנסיה של - - -
ישראל כץ: הן מחוללות צמיחה בתוך המשק, וכל המערכת היא סגורה.
אראל מרגלית: רובי, מה שאתה אומר זה נכון, כי הרבה מאוד פעמים יש בזה גורם פרטי אבל ברגע שאתה דואג שחלק גדול מהבעלות הוא בעלות ציבורית, דרך קרנות פנסיה כאלה ואחרות, אז הציבור משתתף בזה.
אראל מרגלית: זו בעצם השאלה השנייה.
אראל מרגלית: ומה שאני שואל אותך – אם היינו מביאים אסטרטגיה כזאת, קצת יותר יזמית, האם היינו יכולים להרים עוד שניים-שלושה-ארבעה פרויקטים גדולים, שיוכלו להיות לא מהתקציב אלא ממומנים בצורה יותר מתוחכמת?
ניסן סלומינסקי: מיכל ולאחר מכן אלעזר.
מיכל בירן: אני אהיה קצרה.
מיכל בירן: אני כן רוצה להפציר בך לחשוב שוב על עניין הפרטת הנמלים.
ישראל כץ: אנחנו לא מפריטים את הנמלים.
ישראל כץ: אנחנו בונים נמלים חדשים.
מיכל בירן: פרטיים.
מיכל בירן: לפי מה שאני למדתי, קוראים לזה הפרטה – כל אחד וההגדרות שלו.
ישראל כץ: זה לא הפרטה.
ישראל כץ: הפרטה זה לקחת דבר קיים ולהפריט אותו.
מיכל בירן: כרגע, כל הנמלים הם של המדינה, אתה משנה את המצב.
מיכל בירן: אני קוראת לזה הפרטה, אבל בוא לא - - -
ישראל כץ: לא משנה את המצב.
ישראל כץ: אני מקים נמלים חדשים.
ישראל כץ: אוקיי, הבנתי.
יעקב ליצמן: חדשים שיהיו לא פרטי, רק ממשלתי.
מיכל בירן: יש פה ערבוב גדול בין עניין הוועדים, וחלק מהתופעות – כמו מה שהיה עם אלון חסן – אני חושבת שבהחלט צריך לגנות אותן בצורה תקיפה.
מיכל בירן: במובן הזה אני כן מגבה את כל מי שיוצא נגד זה, כי במקום שמישהו מנצל את הקונספט של עבודה מאורגנת כדי לדאוג לו ולבני ביתו, זה המקום שבו צריך להילחם מלחמה עזה.
מיכל בירן: מצד שני, נמל חיפה, לפי מה שהבנתי ממחקר שנעשה בין 40 נמלים בעולם, יצאו מקום רביעי, בזמן שאחד הדברים שמורידים את היעילות זה העובדה שהנמלים שלנו לא עובדים בשבת.
מיכל בירן: אתה רוצה שהנמלים שלנו יתחילו לעבוד בשבת?
מיכל בירן: זאת אחת הדרכים להגביר יעילות.
מיכל בירן: אני חושבת שיעילות זה דבר חדש, אני כופרת בהנחה הזאת שיש צד אחד שהוא בעד יעילות וצד שני שהוא נגד יעילות, הוא רק בעד העובדים.
מיכל בירן: לכולם יש מטרה משותפת של צמיחה, גם העובדים נהנים מזה שהמקום שבו הם עובדים מצליח, משגשג ומרוויח.
מיכל בירן: אני חושבת שיש דרכים להגביר יעילות בתוך המערכת, וזה גם ברור לכל אדם שיש פה יתרון עצום לגודל.
מיכל בירן: כל הנמלים היעילים בעולם זה בגלל הגודל – הם יכולים לקנות מכונות יותר משוכללות שמצליחות לערום את המכולות ולא לחכות כל פעם שצריך להוריד את כל הערימה כדי להוריד את זאת שמתחת, ויותר שטחים שבהם מפזרים אותן, ומיני דברים שאני לא בקיאה בהם מספיק – מעולם לא עבדתי בנמל – אבל כל הדברים האלה, יש בהם יתרון לגודל.
מיכל בירן: אני חושבת שיש פה איזושהי התעקשות, שהיא לא הגיונית, לא יעילה, שצריך נמל פרטי.
מיכל בירן: אני חושבת שהדבר הזה יהיה רק בעוכרנו.
ניסן סלומינסקי: אלעזר ואחריו אשר.
אלעזר שטרן: אל"ף, גם אני כמו כל אזרחי המדינה אני חושב, מברכים על הפעילות של משרד התחבורה כולו.
אלעזר שטרן: אני חושב שהתרומה, מעבר למה שדובר פה, להתיישבות, לכלכלה, יש לה שקט לאומי.
אלעזר שטרן: הלכתי לגליל לפני 30 וכמה שנים, העצבים שהוצאנו בדרך על הפקקים, ואני חושב שהיום, הזרימה של התחבורה היא באמת תורמת לסוג של שלווה יחסית.
אלעזר שטרן: יכולת תכנון – אני אומר את זה כמי שנוסע הרבה אלפי קילומטרים בחודש.
אלעזר שטרן: אני מצטרף פה לאחמד טיבי, שיצא, בקשר לסוגיה של חשיבות התחבורה הציבורית בכפרים הערביים.
אלעזר שטרן: אני חושב שזה דבר שיעזור הרבה מאוד לסגירת פערים בחברה.
אלעזר שטרן: אני יודע שהמשרד הוא מאוד מתוחכם.
אלעזר שטרן: לגבי תשתיות הגז, אני לא יודע אם זה מאוחר.
אלעזר שטרן: כשעושים כבר פעילויות כאלה גדולות – אני מכיר את זה בצפון, אבל לא רק – פעם שכבר חופרים, האם בכל המקומות חושבים גם על התשתיות העתידיות?
אלעזר שטרן: זאת אומרת, לשים צינור גז, להעביר – אני יודע שגם זה מנוף כלכלי.
אלעזר שטרן: לצערי, אני לא בטוח שעושים את זה בכל המקומות.
אלעזר שטרן: אם כבר הוזכר פה קודם תל יוסף ועין חרוד, אני יודע שזה אתגר שקיים שם עדיין, אני לא בטוח שהוא פתור, במיוחד כשאני שומע על השינוע שהולך להיות בכבישים, של הגז, מהתחנה שיגיע לדעתי לאזור תל יוסף או לאזור תנובה.
<עוזי יצחקי: נתייחס לזה.
ישראל כץ: שי, תענה על השאלה הזאת.
<קריאה: כביש 71.
ניסן סלומינסקי: תכין את זה, אני מקווה שנספיק.
אלעזר שטרן: אני מדבר על התשתיות בכלל.
אלעזר שטרן: נקודה אחרונה, שהיא נקודה קטנה.
אלעזר שטרן: אני יודע שהעליתם את נהיגת המלווה בשלושה חודשים – היום.
אלעזר שטרן: מצד אחד, אני מברך על זה, אני חושב שזה נכון.
אלעזר שטרן: מצד שני, אני מסתכל, ודיברתי גם עם המנכ"ל לאחרונה – קודם כול, אני אגיד במשפט, אני חושב שנצרת הערבית, נצרת – לא משנה איך נסתכל על זה – מגיע לה מרכז, שלא קיים.
אלעזר שטרן: ומה שקרה שם בחודשים האחרונים עם המשחק בין נצרת עילית לבין נצרת, זה גרם לעוול נוראי כלפי אחרים.
אלעזר שטרן: אני רוצה לחבר את זה לסוגיית הטסטים.
אלעזר שטרן: אני לא יודע אם צריך להפריט את זה או לא, אני אומר לכם שאנשים מחכים חודשים לטסטים, אבל אני רוצה לקחת את זה למקום אחר.
אלעזר שטרן: הנוער שלנו מתגייס בגיל 18 או 19, חלקו הגדול עוזב את הבית.
אלעזר שטרן: זה לא יעזור שאתם מצד אחד מקשים או עושים תדירות גדולה של טסטים, אחרי כן חצי שנה הוא בצבא.
אלעזר שטרן: אם הוא בא הביתה פעם בשבועיים או פעם בשלושה שבועות הוא לא נוהג עם מלווה, זאת אומרת זה פיקציה.
אלעזר שטרן: אתה מסתכל עלי, השר, כאילו אתה לא מבין.
ישראל כץ: אם הוא יצליח בשלושה חודשים לפני גיל 17.
ישראל כץ: אז יהיה לו חצי שנה ליווי.
אלעזר שטרן: אנחנו יודעים איך עושים טסטים באמריקה.
אלעזר שטרן: פה, זה סוג של מנגנון ביורוקרטי, שאתה מחבר לו אחר כך את החצי שנה.
אלעזר שטרן: אני אומר לכם שלגבי חלק מהאנשים אין לזה משמעות משום שהוא בצבא והוא לא נוהג כמעט על רכב.
ישראל כץ: הוא בצבא מגיל 18.
אלעזר שטרן: אני חושב שהנקודה נכונה.
אלעזר שטרן: הם מחכים לטסטים חודשיים.
אלעזר שטרן: זה נושא שבאמת צריך להסתכל עליו.
אלעזר שטרן: אני שב ואומר – אני רוצה להגיד לך, השר, רק דבר אחד.
אלעזר שטרן: אני לא מהמתחנפים, תדע שהמחמאות שאתם מקבלים פה – אתה ואנשיך – לא כל שר שבא לפה, זאת המוזיקה שהוא שומע.
יעקב ליצמן: בהחלט לא.
ניסן סלומינסקי: אשר, אחריו רובי.
ניסן סלומינסקי: אשר, אני חושב שהפתרון היחיד אצלכם זה רק משהו תת-קרקעי, מתחת לכל בני-ברק – או לרכבים או לבני אדם, אני לא יודע, אחד משניהם.
<קריאה: בני-ברק זה אחד המקומות הכי מתפקדים מבחינת תחבורה ציבורית.
יעקב אשר: אדוני שוב מתבלבל בתפקידי, אני היום חבר כנסת.
ניסן סלומינסקי: לא, אני רואה אותך כראש עיריית בני-ברק.
יעקב אשר: קודם כול, אני רוצה באמת להצטרף לברכות, ובאמת לא סתם.
יעקב אשר: אני רוצה גם להצטרף לברכות של ההישג שלך אתמול, אבל אני בטוח שאם תעשה בליכוד מה שאתה עושה במשרד התחבורה, אולי יש סיכוי שהליכוד יהיה עוד רלוונטי בשנים הקרובות.
ראובן ריבלין: זה אתה אומר בחשש או מתוך תקווה?
יעקב אשר: אני חושב שהחשש אצלך, ואני מצטרף לחשש הזה.
יעקב ליצמן: אין סיכוי.
יעקב אשר: לגבי הנושא של הפרויקטים כולנו רואים – גם כראש עיר לשעבר, אני חושב שמה שרואים, המציאות לא משקרת, ובאמת מגיע לך כל הכבוד, גם על הקרב מאסף בתקציב הזה שהצלחת לחלץ את הפרויקטים הגדולים, ואני תיכף אתייחס לדברים אחרים שאולי אולי נפלו בדרך, ואני אשמח לשמוע שלא.
יעקב אשר: מילה אחת, אני רואה שידידי הרב יצחק כהן לא פה, אבל בתור ראש עיר שהיה חבר שמונה על-ידך להיות בצוות שמוביל אותו המנכ"ל לגבי נ.ת.
יעקב אשר: ע, אני חושב שמגיע "שאפו" גדול לצוות הזה בראשות המנכ"ל ולך כמובן.
יעקב אשר: אל תפחדו מהפרויקט הזה.
יעקב אשר: הפרויקט הזה - עם כל הבעיות שלו, עם המי תהום והכול – יש את הטכנולוגיות איך לעבור את זה, ואני חושב שאנשי הצוות שלך יודעים את זה.
יעקב אשר: זה שזה ברח לשנתיים נוספות מ-2018 ל-2020, כולנו ידענו את זה גם קודם בגלל אותו פסק זמן שקרה בעקבות נפילת המכרזים הקודמים וכניסת המדינה - - -
יעקב ליצמן: נדמה לי שזה מעבר ל-2020.
יעקב ליצמן: מדברים כבר על 2023–2024.
יעקב אשר: אני הבנתי שזה 2020.
<קרן טרנר: חלקים.
יעקב אשר: חלקים, אוקיי.
יעקב אשר: אני מבין שמאז שעזבתי את הצוות, האוצר התחיל להשתלט חזרה על העניינים.
יעקב ליצמן: מודה במקצת.
יעקב ליצמן: 23'–26'.
יעקב אשר: אם זה 23'–26', זה משהו אחר.
יעקב אשר: אם זה 2020, זה הרבה יותר סביר.
יעקב אשר: אני רק אומר דבר אחד, אדוני.
יעקב אשר: הפרויקט הזה של הרכבת הקלה בגוש דן, יש פה אספקטים בכל תחומי החיים – גם בתחומי איכות הסביבה, גם בתחומי תעסוקה, גם בתחומים אחרים – ולכן הוא חשוב, ותמשיכו הלאה.
יעקב אשר: אם רוצים לסחוב את זה, זה ודאי לא כדאי.
יעקב אשר: לגופו של תקציב.
יעקב אשר: אני לא יודע בבירור, אבל כך אני הבנתי ואחר כך קצת אמרו לי אחרת, אבל נדמה לי שבתוך שלל הפרויקטים הגדולים שנמצאים בביצוע, אולי נפלו קצת פרויקטים שקשורים יותר לבטיחות ולשדרוג כבישים קיימים.
יעקב אשר: אם אני אתן כדוגמה – שוב, אני לא מגיע עם דברים שקשורים דווקא אלי או לציבור שלי – אבל כביש 4 ומקומות מהסוג הזה.
יעקב אשר: לדעתי צריך לתת מקום גם לפרויקטים בתוך הערים – אם זה שכונות בטוחות, אם זה הסדרת צמתים מסוכנים, וכו'.
יעקב אשר: אני לא יודע את הנתונים, אני אשמח לשמוע ממך שבאמת לא הורידו מהתקציבים האלה כדי לשמר את התקציבים הגדולים לאותם פרויקטים גדולים.
יעקב אשר: החשיבות של הדברים הללו היא בעצם הסנכרון שלהם כי מה שקורה זה שכבישים בין-עירוניים חדשים ייפתחו, מסילות רכבת וכו', אבל תגיע לתוך העיר, יתחילו הפקקים, יתחילו המקומות הלא בטיחותיים, וימשיכו הלאה חלילה הרוגים או פצועים בתאונות דרכים בתוך הערים.
יעקב אשר: נקודה נוספת שקשורה לזה – במהלך השנים האחרונות חלה ירידה, אדוני היושב-ראש, בתקציב של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
יעקב אשר: אני – שוב, כראש עיר לשעבר – רואה צורך גדול במינוף של הפעילות הזאת.
יעקב אשר: זו פעילות גם בבתי-הספר עצמם, זו פעילות הסברתית, ואני חושב שצריך לנסות ולהוסיף תקציב על נושא הבטיחות כי ההסברה הזאת והחינוך של אוכלוסייה הם חשובים מאוד, הם מצילים חיים, הם מצילים חיי אדם, ולכן צריך שגם בתקציב קשה כמו השנה, נושא הבטיחות לא רק שלא ירד, אולי אפילו יעלה.
יעקב אשר: אני רוצה גם לתת נקודה נוספת, שיש בעיה ממוקדת בהסברה ייעודית.
יעקב אשר: ההסברה בכל הנושא של מניעת תאונות דרכים בציבורים מסוימים לוקה בחסר מול מדיות אחרות שקיימות בציבור הכללי, ואני מבקש לקחת את זה לתשומת הלב.
יעקב אשר: נקודה אחרונה שאני רוצה לדבר עליה – דיברו קודם על ציבורים שהם תלותיים בתחבורה הציבורית.
יעקב אשר: זה אותם ציבורים – הציבור החרדי או הציבור הערבי – שרמת המינוע אצלם היא מהנמוכות בארץ.
יעקב אשר: יש הרבה מאוד שיפור בתחבורה הציבורית, אבל יש דבר אחד שאתו מתמודדים האנשים שלך ביום-ביום, ובקושי מתמודדים עם זה, למרות שאנחנו מציקים להם הרבה מאוד בעניין הזה – זה בנושא ההתאמה של התחבורה הציבורית לאורח-חיים של אותו ציבור שהוא בעצם מקבל את השירות.
יעקב אשר: ולמה הדברים אמורים?
יעקב אשר: במיוחד בערבי שבתות ומוצאי שבתות, ובפיקים בחגים כאלה ואחרים.
יעקב אשר: יש מאמץ גדול מצד הפקידים לעזור בעניין הזה, ואני רוצה לשבח באמת את יהודה ואת הצוות שלו, אבל לדעתי, במכרזים עצמם ובאפשרויות עצמן לא כל כך נלקחו בחשבון הפיקים הללו.
יעקב אשר: חייבת להיות גמישות, לדעתי לנסות להכין איזושהי עבודה של גמישות בתחבורה הציבורית לאותם ציבורים שיש להם, מה לעשות, חגים, יש להם שבתות, וטווח הזמן של ההגעה ושל המשפחות שנוסעות הוא טווח שנקבע על-פי כניסת השבת ויציאת השבת.
יעקב אשר: אני מבקש בעניין הזה לנסות ולבנות איזושהי תוכנית או מערכת שנותנת את האפשרות לתגבר אד הוק, בימים מסוימים, בשעות מסוימות, ולא שיתנגש בעצם מול אותם מכרזים שבהם זכו חברות האוטובוסים, ואומרים – אין לנו יותר מלאי כדי להזרים לצורך הציבור.
ניסן סלומינסקי: רובי, לאחר מכן בועז.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממש קצר, רבותי.
ניסן סלומינסקי: היינו צריכים לסיים ואנחנו נגלוש.
ראובן ריבלין: זאת השנה החמישית שהשר משמש בתפקיד.
ראובן ריבלין: לפני שלוש שנים, כשהיינו יריבים פוליטיים – בתוך תנועתנו כמובן, מתוך הבנה – אמרתי מעל במת הכנסת בצורה הפומבית ביותר, ישראל כץ שר מצוין.
ראובן ריבלין: ואני אומר לך, שאול מרידור, שאני ראיתי כבר לפחות 100 שרים.
ראובן ריבלין: ישראל כץ השר הכי טוב.
ישראל כץ: היום אנחנו לא יריבים.
ראובן ריבלין: אמרתי את זה כשהיינו יריבים קשים ביותר – לא על רקע אישי.
בועז טופורובסקי: זה קשה אחרי זה, אבל כל הכבוד, באמת רואים בעיניים את המהפכה התחבורתית.
בועז טופורובסקי: הרבה הערכה, וגם תודה לשר האוצר שחשב שנותן לך עדיין גב.
בועז טופורובסקי: שאלה קטנה, אני מחדד, שאלו אותך.
בועז טופורובסקי: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים – כמה ירד התקציב, למה ירד התקציב, והאם אין חשש שזה יפגע בעצם בירידה בכמות ההרוגים והנפגעים בתאונות הדרכים?
ניסן סלומינסקי: תמר, אחרונה, ואחר כך נשמע את השר ואנשיו.
תמר זנדברג: אני רוצה לדבר על התחבורה הציבורית.
תמר זנדברג: הרבה דיברו כאן, גם חברי הכנסת, כל אחד על הכביש הקרוב לביתו, על הפקק הקרוב לביתו, על הצומת שהוא יוצא ממנו ונוסע או נוסעת, ואני רוצה לומר שאף התפתחות בתשתית הכבישים, ומחלפים, ובנייה, והרחבה מהירה וטכנולוגית וטובה ככל שתהיה, לעולם לא תדביק את הביקוש, שהולך ויעלה כל הזמן, אלא המעבר לתחבורה הציבורית.
תמר זנדברג: וכאן אני רוצה לעשות פאוזה ולהתחיל עם ברכות – כשכבר הברכות כאן עלו וגדשו על גדותיהן – ובכל זאת, יש ממש בשנים הספורות האחרונות, בשנתיים, בשלוש שנים האחרונות, שינוי מגמה במשרד התחבורה, ואפשר לראות מחלוקת עוגת התקציב הכוללת שיש מעבר, trade off מה שנקרא, אל עבר ההשקעה בפרויקטים של תחבורה ציבורית, וזה מבורך.
תמר זנדברג: אבל, אני רוצה לומר כמה דברים.
תמר זנדברג: אחד, להתרשמותי, עדיין לא נפל האסימון שתחבורה ציבורית היא תחליפית לתחבורה פרטית, היא לא בד בבד.
תמר זנדברג: אף פעם לא יוכלו השתיים לדור יחדיו בצורה שתלך זו בצד זו.
תמר זנדברג: כי זה תמיד יהיה יותר נוח לרדת מהבית לאוטו שחונה מתחת לבית, לנסוע ולחנות בזול ולהגיע בלי פקקים, ובמהירות.
תמר זנדברג: תמיד.
תמר זנדברג: חייב להיות, מה שנקרא, המקל והגזר, וזה ילך ויהיה קשה.
תמר זנדברג: מחירי האנרגיה עולים והצפיפות עולה, וכו'.
תמר זנדברג: התחבורה הציבורית, ההשקעה בה חייבת להתגבר ולהשיג מעל ומעבר, וזה עולה גם מדוח מרכז המחקר והמידע שהזמנו לקראת השדולה – שהשר השתתף ובאמת פרס באריכות את כל תוכניות המשרד – עלה באופן מאוד ברור שההשקעה בתחבורה הציבורית בישראל היא מפגרת, ומפגרת בעשרות אחוזים – 86%, העריך ה-מ.מ.מ.
תמר זנדברג: דבר שני אני רוצה לומר – גם כשההשקעה בתחבורה הציבורית כמו שציינתי, עולה, עדיין צריך להסתכל בתוך התחבורה הציבורית למה הולך הכסף.
תמר זנדברג: ודובר כאן הרבה – אני מצטרפת לדברים על הרכבת הקלה, אני לא יודעת אם זה ישים או לא ישים, אני בטוחה שזה ישים – אבל אנחנו רואים הסתבכות שהולכת וגוברת כל הזמן.
תמר זנדברג: היום קראנו, הוארך בעוד חמש שנים, גורמים בנ.ת.ע אמרו, שלא לציטוט, אולי אפילו עשר שנים, ולא יודעים עדיין כמה עולה, המחיר עדיין לא ברור, הוא הולך ומאמיר כל הזמן – התפרסם היום בעיתון – ושמענו כאן, ראינו גם בסקירה של המשרד על הקווים לפריפריה, וכו'.
תמר זנדברג: אני רוצה שניקח כולנו דוגמה מבני-ברק.
תמר זנדברג: ישב כאן עד לפני רגע חבר הכנסת יעקב אשר, ראש עיריית בני-ברק לשעבר, העיר שיש בה שימוש בתחבורה ציבורית, בין המצטיינים והטובים בישראל, ולמה?
תמר זנדברג: פעם אחת, בגלל שהאוכלוסייה באמת ענייה, וזה נכון ויש מתאם, וזה אחד הדברים שצריך להתגבר עליו, שתחבורה ציבורית לא תהיה לציבור העני בלבד אלא תלך ותעלה ותשמש את כולנו ובאמת תחליף את הרכב הפרטי.
תמר זנדברג: ופעם שנייה, אני רוצה להצביע על הקשר בין תכנון תחבורה ובין תכנון, ועל הקשר שצריך להיות בין משרד התחבורה ובין משרד הפנים.
תמר זנדברג: בני-ברק היא עיר צפופה, היא עיר עירונית, היא עיר שהולכים בה ברגל, היא עיר שהקישוריות בה בין אמצעים שונים, בין הליכה ברגל, בין תחבורה ציבורית, בין רכבת, בין אזורי התעשייה, וכו', היא מצטיינת, ובגלל זה יש שם תלות – נכון שרמת המינוע שוב נמוכה בגלל העוני של האוכלוסייה, אבל לא רק – השאיפה שלנו צריכה להיות שתהיינה יותר ויותר ערים עירוניות שישרתו במקומות שלהן לא רק לחבר את הפריפריה למרכז אלא גם שהערים בפריפריה ישורתו טוב יותר, עם קישוריות טובה יותר בין אמצעי תחבורה שונים ועם נגישות טובה יותר למקומות שצריך להגיע אליהם.
תמר זנדברג: נקודה אחרונה בהחלט זה בנושא הפיקוח של משרד התחבורה על חברות התחבורה הציבורית.
תמר זנדברג: הדוחות המפורסמים, שמענו את השר רק לפני שבוע בוועדת הכלכלה, בחדר הסמוך, שאמר – פרסמו כבר את הדוחות – אבל עדיין זה לא קרה, ולא קורה, ונשמח לשמוע איך עושים את זה.
תמר זנדברג: עוד שני דברים.
תמר זנדברג: קרן הקנסות – לאן הולכים ואיך משתמשים בהם, שאנחנו לא יודעים, וההשקעה בתשתית של התחבורה הציבורית עצמה.
תמר זנדברג: אני היום גיליתי ממר אלבז את נושא הסובסידיות, שאנחנו עדיין רחוקים כ-10% מהמקובל באירופה.
ישראל כץ: רחוקים מלמעלה או למטה?
<יהודה אלבז: אנחנו עדיין מלמעלה, אבל אני מדבר על ממוצע.
ישראל כץ: אנחנו מסבסדים יותר.
תמר זנדברג: מסבסדים פחות.
תמר זנדברג: רחוקים מלמעלה.
<יהודה אלבז: בשנה הבאה אנחנו נגיע לממוצע האירופי.
תמר זנדברג: המשמעות היא שחסרה השקעה.
יעקב ליצמן: אל תגיד את זה לשר האוצר.
יעקב ליצמן: ששאול לא ישמע.
<שאול מרידור: רק כדי לסדר את המספרים.
<שאול מרידור: 5.7 מיליארד שקלים זה כמה שעולה.
<שאול מרידור: האזרחים משלמים 2.7 מיליארד שקלים.
<שאול מרידור: זה 2012, זאת אומרת כבר היום אנחנו מעל 50%.
<שאול מרידור: אמרתי, בתקציב שמוגש היום, הממשלה עולה ל-60%.
<שאול מרידור: גם יהודה אמר שאירופה באזור ה-40%.
<יהודה אלבז: 35%–40%, כן.
<שאול מרידור: נשמע לי אותו דבר, אז עוד פעם - - -
תמר זנדברג: אמרתי.
תמר זנדברג: שמעתי את הנתון היום ובהחלט אני חושבת שזה חשוב מה שאתה אומר.
תמר זנדברג: אני רק אומרת שהסובסידיה הזאת שהולכת לחברות, עם הפיקוח של משרד התחבורה על מה קורה – בסוף זה כסף שלנו, ולהיפך, ככל שההשקעה הממשלתית תגדל, זה רק אומר שבידי חברות התחבורה הציבורית יש יותר כסף שלנו, של הציבור, שצריך ללכת לשירות הנוסעים – למחירים, למכוניות וכו' – שזה מצוין.
תמר זנדברג: אני רק אומרת, אם בצד זה לא יגדל הפיקוח, ואנחנו נדע – עמידה ביעדי יציאות, מצב המכוניות, השירות, כל הדברים האלה, ואם הדוחות לא יפורסמו והציבור לא ידע, זה כסף שכמוהו כמונח על קרן הצבי.
תמר זנדברג: אני אומרת להיפך – ככל שגדלה ההשקעה הממשלתית, צריך להיות גדול הפיקוח כדי לוודא שהכסף מגיע באמת לשירות הנוסעים.
ניסן סלומינסקי: תמו הדוברים, אנחנו נעביר את רשות הדיבור לשר ואנשיו.
ניסן סלומינסקי: היינו צריכים להתחיל את הנושא הבא של האפוטרופוס הכללי ב-12:00, אבל אנחנו נגזול עד 12:30, ואתם תשתדלו לתת תשובות לכולם.
ניסן סלומינסקי: אם תקדימו, זה יהיה טוב.
ישראל כץ: רק כאמירה כללית, כל אחד ישיב בנושאים ממש בקצרה בנקודה, ואני מציע – מאחר שבאמת הועלו כאן דברים, אנחנו נכין תשובות יותר מסודרות בכתב, עוזי, ונעביר אותן גם לכל פונה.
<עוזי יצחקי: רשמתי הכול ואנחנו נעביר דרך מנהל הוועדה.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שיהיו נושאים שאחרי שנגמור עם התקציב, בלי קשר, נעלה אותם לדיון.
ישראל כץ: נשמח, ואחרי כן אני אגע בכמה נקודות.
ישראל כץ: עוזי, בבקשה.
ראובן ריבלין: אין לך בעיה עם התקציב.
ראובן ריבלין: אתה רוצה שנאשר אותו כפי שהוא.
ישראל כץ: אמרתי בפתיחה – אני תומך בתקציב.
ישראל כץ: אגב, לגבי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים העלו כאן, אני ודאי חושב שצריך לסייע.
ישראל כץ: זה נושא שעוד אמור להיות בדיונים גם עם משרד האוצר.
ישראל כץ: אנחנו מנסים גם למקד שם את הפעילויות.
ישראל כץ: מול משרד החינוך אנחנו מגבשים תוכנית לעיבוי כל נושא החינוך התעבורתי, שיהיה ממש שנתיים ולא רק שנה, ומקצועי – עם הידע המקצועי של משרד התחבורה, וכו'.
ישראל כץ: כל השאר – דברים שסוכמו.
יעקב ליצמן: לכל הילדים?
ישראל כץ: מה, אנחנו מפלים ילדים?
<עוזי יצחקי: מהגיל הרך ועד כיתה י"ב.
ישראל כץ: הוא שואל אם לכל הזרמים – ודאי.
יעקב ליצמן: לא צריך לזה כושר השתכרות.
ישראל כץ: אני רוצה להגיד ברפרוף לגבי כביש 3 – שאול מחייך, עוד לפני שהוא נכנס לתפקידו ואחרי שהוא נכנס – אני פריק של קידום הפריפריות, ומאחר שזה מגיע כבר עד כפר ורבורג, כי הורוביץ גר שם, זה אפילו לא נוגע ליציאה שלי מהבית.
ישראל כץ: נלחמתי שהכביש הזה ייכלל בתוכנית הרב-שנתית.
ישראל כץ: הוא עבר את הבדיקה הכלכלית והוא היה בתוך התוכנית.
יצחק כהן: כביש אדום.
ישראל כץ: לפני שנה, ב-2012, הוא בין הפרויקטים הבודדים שעיכבו, ולא אפשרו לנו להוציא את המכרזים.
ישראל כץ: כל המכרזים שיצאו – וזה הסיכום עם משרד האוצר – מבוצעים.
ישראל כץ: כביש 3, כביש 38 ויש עוד כביש ליד מגדל העמק, נלכדו, וגם כביש בר-אילן עוד לא היה מוכן אז.
ישראל כץ: כביש 38 ישוחרר משיקולים של עיבוי הדיור.
יצחק כהן: וכביש 3?
ישראל כץ: וכביש 3, לצערי, אפילו השלטים הוסרו כי זה השלט היחידי שלא מומש.
ישראל כץ: לכן היה סיכום עם מבקר המדינה שרק מה שממומש, מורידים את הכיסוי, אחרי שמוחקים את השמות, שלא יידעו מי עשה את זה כמובן.
יצחק כהן: אני אשים לך שלט, רק תעשה את זה.
ישראל כץ: זה כביש שאני חושב שצריך לבצע אותו, אני חושב שהוא כביש אדום ועורק חיים לעיר כמו אשקלון, בכיוון ירושלים – הכביש היחידי – ואני מקווה שאחרי שנאשר את התקציב - -
יצחק כהן: שאול.
יעקב ליצמן: חסד נעורים, שאול.
ישראל כץ: - - נמצא את הדרכים, בצורה כזו או אחרת, כן לעשות את השניים-שלושה כבישים האלה.
ישראל כץ: הכול מוכן למכרזים, ולפחות בקטעים שאפשר לעשות.
יצחק כהן: אם הרכבת הקלה נדחתה בעוד עשר שנים, אז תיקח משם כסף.
ישראל כץ: סמוך על האוצר שהוא כבר כימת את הדברים האלה.
יצחק כהן: ממילא הפרויקט הזה לא יצא לפועל.
<שאול מרידור: חבר הכנסת כהן, אני רוצה לענות.
<שאול מרידור: דיברו פה הרבה על התקציב.
<שאול מרידור: אני חושב שהתקציב, צריך לראות כמה הוא גדל, והוא גדל מאוד, ואנחנו שמחים על זה, ועיקר הדגש מבחינת משרד האוצר בתקציב הזה הוא הסעת המונים.
<שאול מרידור: הוא הסעת המונים.
<שאול מרידור: הוא הרכבת הקלה בתל-אביב, הוא הרכבות הקלות בירושלים, ה-BRT בחיפה, בשרון.
<שאול מרידור: כל מה שהמשרד עושה, והוא עושה המון בתחום של הסעת המונים – כי כמו שאמרה חברת הכנסת זנדברג, אנחנו מסכימים לגמרי; בסוף זה חשוב מאוד, בשים לב, משרד התחבורה עושה בעיקר חיבור פריפריה למרכז.
<שאול מרידור: הוא כבר לא משקיע המון בפרויקטים בתוך המטרופולינים בכבישים כי גם משרד התחבורה אומר את זה ומבין את זה, שהפתרון למטרופולינים הוא הסעת המונים, ואני חושב שהדבר הזה הוא מאוד חשוב.
<שאול מרידור: זה נכון שיש כמה פרויקטים - לא רק כביש 3 - שיצאו החוצה, כי כשעשו את כל סדרי העדיפויות מחדש כשהממשלה הזאת קמה, והחליטו כמה כסף יוקצה לתחבורה, היה צריך להחליט איזה פרויקטים נשארים ואילו יוצאים.
<שאול מרידור: עוד פעם, שלא יובן לא נכון.
<שאול מרידור: אנחנו חושבים שכביש 3 הוא כביש כדאי כלכלית, מעבר לשאלת תאונות הדרכים שכמובן משוקללת גם בנושא הכלכלי, אבל גם כלכלית, הוא כדאי.
<שאול מרידור: לו היה לנו עוד כסף היינו שמחים לצאת ולבצע אותו.
<שאול מרידור: השאלה היא לא זאת.
<שאול מרידור: בסוף יש יריעה, היא יותר קצרה, ואני אומר בצורה מהותית.
<שאול מרידור: אנחנו חושבים שנכון יותר לקדם את הרכבת הקלה בתל-אביב, את הרכבת הקלה בירושלים ואת המטרונית בחיפה מאשר לקדם עוד כבישים, למרות שאני מבין שהכביש הזה מאוד כואב – גם לך באופן אישי – אבל גם מהותית, יש בו גם תאונות והוא גם כביש עמוס, כי עובדה שהוא כדאי כלכלית.
<שאול מרידור: אם יהיה עוד כסף במהלך השנה, וזה תמיד הסיכום שלנו עם משרד התחבורה, אנחנו יודעים לעבוד יחד אתם, אבל צריך להבין שבמהות של התוכנית הזאת והתקציב שאתם רואים, יש דגש מאוד גדול על תחבורה ציבורית והסעת המונים.
<שאול מרידור: רק עוד מילה כי שאלו אותי, למרות שחברת הכנסת גמליאל כבר לא פה.
<שאול מרידור: אני לא רוצה להיכנס לתחנה בכפר מנחם באופן ספציפי כי היא עוד בדיונים בין המשרדים.
<שאול מרידור: אני רק אגיד שבסוף, אנחנו בוחנים את הפרויקטים.
<שאול מרידור: יש כמובן יתרונות בלעשות עוד תחנה על קו, יש גם חסרונות.
<שאול מרידור: לעצור 1,000 נוסעים בשביל עשרות בודדות זו בעיה, כי בסוף אתה מאריך את הדרך של כולם.
<שאול מרידור: באיזון הזה שבין לתת יותר שירות במקומות מסוימים לבין לפגוע בכל שאר הנוסעים, צריך למצוא את האיזון הנכון.
<שאול מרידור: אני לא רוצה לדבר על התחנה הספציפית, היא נמצאת בדיונים בין המשרדים, דווקא הכסף קיים כי הוא חלק מתוכנית החומש של הרכבת, אז מה שיוחלט בסוף בין המשרדים יהיה.
<שאול מרידור: הרב ליצמן, שאלת שאלה, אז חשוב להגיד.
<שאול מרידור: המע"מ עלה, למיטב זיכרוני, לאחרונה – אומנם לא בשבת, אבל הוא עלה.
<שאול מרידור: אני לא זוכר שתעריפי התחבורה הציבורית עלו, אני די בטוח שלא.
<שאול מרידור: אני גם לא זוכר שבשנתיים האחרונות, למרות עליית מחירי הדלקים והתשומות - - -
יעקב ליצמן: הדגשתי, שאול, שבשנים האחרונות לא, אבל אמרתי שהפער גדול אם רוצים לעודד תחבורה ציבורית.
<שאול מרידור: אני חושב שאמר את זה יהודה אלבז נכון.
<שאול מרידור: הכיוון הוא אחד.
<שאול מרידור: הממשלה משקיעה בתחבורה ציבורית, והסובסידיה כל הזמן הולכת ועולה למול המחיר.
<שאול מרידור: וכמו שאתה רואה, האזרחים לא משלמים יותר, הם משלמים פחות ופחות על שירות הולך וגובר, ואנחנו לא עושים את זה כי אנחנו חושבים שאנחנו עוזרים למישהו.
<שאול מרידור: אנחנו עושים את זה כי זה טוב למשק ולכלכלה.
ישראל כץ: אוקיי.
ישראל כץ: רוצים עוד להשיב.
ישראל כץ: שי, ביקשתי לרשום נקודות.
ישראל כץ: אתה רוצה להתייחס?
ניסן סלומינסקי: הסיכום הוא שעד 12:30 אתם תתייחסו, ומה שיישאר, המנכ"ל יעביר לנו את זה בכתב.
ישראל כץ: אני אגע בדברים שהועלו כאן לגבי מי שנמצא – אני מבין שזה הנוהל.
מיכל בירן: גילה ממש ביקשה שיענו גם על השאלות שלה.
ישראל כץ: הוא השיב.
ניסן סלומינסקי: הוא ענה לה.
ראובן ריבלין: במקום גילה הייתי אומר:
ראובן ריבלין: אפשר לא לעצור כל פעם, שאול, אפשר לעצור פעמיים ביום.
ישראל כץ: ברשות היושב-ראש, זה בסדר?
ישראל כץ: מי שלא נוכח, זה יוגש לו בכתב.
ישראל כץ: מיקי גם יצא.
ישראל כץ: זבולון, פיתוח הפריפריה – אכן ציינת את החשיבות.
ישראל כץ: קודם כול, אני מודה לכולם על השבחים, שמגיעים בראש וראשונה למי שעוסקים במלאכה, החברות ואנשי המשרד, היועצת המשפטית וכל מי שעוסק בדברים ומלווה ומתכנן.
ישראל כץ: התחבורה הציבורית במועצות המקומיות, אכן יש כוונה להרחיב את המודל הזה שמאוד הצליח, שהמועצה משתמשת בתשתית האוטובוסים שלה להסעה, אפשר בשעות השיא להשתמש בהם לתחבורה ציבורית במשך היום.
ישראל כץ: אגב, ביהודה ושומרון, במועצה האזורית שומרון יש בכלל אבסורד, שהחברה שמפעילה, היא מתקשה בהשגת אוטובוסים ממוגנים – שמחויבים לפי הוראות גורמי הביטחון – ולמועצה האזורית יש 60 אוטובוסים ממוגנים.
ניסן סלומינסקי: צריכים לעשות שדרוג.
ישראל כץ: לכן ברור שזה למשל דבר שדורש – וזה לא קשור להשקפה; אני לא יודע, חלק מחייכים – אבל זה עניין - -
זבולון כלפה: הם מסכימים, לכן הם מחייכים.
ישראל כץ: - - אגב של איכות החיים והצלת חיים, כי הם צריכים להיות ממוגנים, ואם הם קיימים, צריך לאפשר לעשות את זה.
ישראל כץ: אגב, אם את מחייכת, תמר, אני יכול לשמח אותך – תושבי אריאל מתלוננים באופן אובייקטיבי שמאז שעשינו את הסידור החדש עם הסעת הפלסטינים, בדרך חזרה הם גודשים את האוטובוסים לראשונה – אוטובוסים שלא מפלים בין גורמים.
ניסן סלומינסקי: יש מצבים לא נעימים.
ישראל כץ: יש כאן קושי.
ישראל כץ: צריך להוסיף אוטובוסים, והביקוש הולך וגובר כי עשינו להם באמת שירות ייחודי שלא היה.
ישראל כץ: חבר הכנסת אחמד טיבי איננו.
<עוזי יצחקי: אנחנו נגיב לכל אחד.
ישראל כץ: כן, לכל אחד נגיב בכתב, אני מבקש.
ישראל כץ: חבר הכנסת ליצמן, המחירים הגבוהים בתחבורה הציבורית, אני חושב שאתה מתכוון בעיקר מהפריפריה.