GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גליה מאיר-אריכה: אם אתם רוצים, אתם יכולים שלא לעדכן.
<גליה מאיר-אריכה: אל תעדכנו.
יעקב ליצמן: מישהו יכול לערער.
ניסן סלומינסקי: לא שווה לנו להרע - - -
<שגית אפיק: אפשר לעדכן רטרואקטיבית גם את 2011.
<גליה מאיר-אריכה: זה מעודכן רטרואקטיבית.
<ולדימיר סברדלוב: עדכנו רטרואקטיבית.
<שגית אפיק: מ-2010 ואילך?
<ולדימיר סברדלוב: לקחנו את כל השינויים שהיו.
ניסן סלומינסקי: רבותי חברי הכנסת, מישהו רוצה להתייחס?
ניסן סלומינסקי: ליצמן ביקש.
יעקב ליצמן: קיבלתי את התשובות.
ניסן סלומינסקי: אף אחד לא רוצה להתייחס, אז אני מציע שנאשר את כל ששת הצווים.
ניסן סלומינסקי: אלעזר, אתה מוכן לקחת על עצמך לעשות בדיקה אם שווה להעביר את זה ממצב של צו לחוק, לבדוק את כל ההיבטים?
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שלפעמים צו כן טוב, וכך אתה רואה את זה בעיניים.
ניסן סלומינסקי: לא יודע מה קורה, תבדוק את זה.
ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את ששת הצווים, ירים את ידו.
<גליה מאיר-אריכה: תודה רבה.
<גליה מאיר-אריכה: כפי שאמרתי נפעל כך שזה יעודכן כבר בתגמול הקרוב.
ניסן סלומינסקי: אנחנו שמחים מאוד.
אלעזר שטרן: תעשו עבודה, תגידו לי, גם אנחנו נשב לראות מה עדיף.
ניסן סלומינסקי: רצית לומר משהו?
ניסן סלומינסקי: סליחה, רק רגע.
ניסן סלומינסקי: הצבענו וכבר אישרנו.
ניסן סלומינסקי: אם את מרגישה שאת רוצה לומר משהו, אנחנו נשמח.
<מרים גרייבר: יש דברים אחרים שצריך להעלות כאן.
<מרים גרייבר: עניין הקניין של ניצולי השואה, שזה לא הועלה.
<מרים גרייבר: ועדת דורנר לא מולאה לגמרי, בצורה מושלמת.
<מרים גרייבר: זה דבר אחד.
<מרים גרייבר: דבר שני, אנחנו חייבים לדבר על אלה שמקבלים את סעיף 2 מוועידת התביעות.
<מרים גרייבר: חייבים לעשות משהו בנוגע לזה, כי הם מקבלים מעט מאוד כסף ואין להם זכויות, ואנחנו חייבים לתקן את זה.
ניסן סלומינסקי: אני מתנצל שלא נוכל לדון בזה היום.
<מרים גרייבר: אני מקווה שנדון בזה מאוד בקרוב.
ניסן סלומינסקי: מה שאני מבקש, אלעזר - - -
עדי קול: עושים עוד שלושה חודשים שינוי של תקנות - - -
ניסן סלומינסקי: אלעזר, תעמוד בקשר אתה.
אלעזר שטרן: אנחנו בקשר.
ניסן סלומינסקי: היא אומרת שיש שני דברים שעדיין לא באו על פתרונם.
ניסן סלומינסקי: מייד אחרי התקציב תבדוק, ואם זה שייך וכן הלאה, נעלה את זה לדיון פה.
ניסן סלומינסקי: תעמדי מול חבר הכנסת אלעזר שטרן בנושא.
ניסן סלומינסקי: רבותי, תודה רבה לכם ושיהיה לכם בהצלחה.
ניסן סלומינסקי: על סדר-היום: הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 70), התשע"ג-2012.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מקבלים בברכה את האורחים שנמצאים איתנו.
ראובן ריבלין: מתי תהיה ההצבעה?
ניסן סלומינסקי: כשהדיון יסתיים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו שואפים שזה יהיה בין 13:30 ל-13:45.
ראובן ריבלין: אני צריך להיות בהר ציון.
ניסן סלומינסקי: אני אגיד לך עם מי להתקזז.
ניסן סלומינסקי: החוק הזה לא מופיע בחוק ההסדרים.
ניסן סלומינסקי: מאחר ויש לנו כזה עומס, אני משתדל לא להכניס חוק שאין לו קשר לתקציב.
ניסן סלומינסקי: לחוק הזה, למרות שהוא לא בחוק ההסדרים, יש לו קשר חזק לתקציב.
ניסן סלומינסקי: אם הוא לא יאושר, יכול להיות שיצטרכו למצוא מקורות אחרים למיליארד שקלים.
ניסן סלומינסקי: למרות שהוא לא מופיע בחוק ההסדרים הוא חלק אינטגראלי מהתקציב.
ניסן סלומינסקי: לכן הסכמתי שהוא יעלה היום ולכן גם נסיים.
משה גפני: אתה אומר שזה יכול לעלות מיליארד שקל.
משה גפני: קיבלת איזה נייר שמספר התושבים השתנה?
ניסן סלומינסקי: הכול רק ניירות?
ניסן סלומינסקי: אני עשיתי עבודה וכך נמסר לי ויימסר גם פה בוועדה.
ניסן סלומינסקי: אם לא ימצא חן בעיניך הדיווח שיתקבל, זה משהו אחר.
ניסן סלומינסקי: אנחנו עוסקים בחוק הזה.
ניסן סלומינסקי: החוק מכיל שני אלמנטים.
ניסן סלומינסקי: הוא מכיל את החוק עצמו והוא מכיל את תאריך התקפות שלו.
ניסן סלומינסקי: נמצא איתנו משה אשר, מנהל רשות המיסים שיציג את החוק.
ניסן סלומינסקי: נמצא איתנו גם המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, אבי ליכט שיציג את הנושא של התאריך.
ניסן סלומינסקי: אם תרצו, עוד מישהו מכם יוכל להתייחס.
ניסן סלומינסקי: לאחר מכן יתייחסו חברי הכנסת.
ניסן סלומינסקי: נציגים של האורחים יוכלו לדבר בקיצור, יקבלו תשובות.
ניסן סלומינסקי: אח"כ נצביע על החוק הזה.
ניסן סלומינסקי: משה, המיקרופון לרשותך.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש שתעשו את זה בקיצור.
ניסן סלומינסקי: אני מפעיל שעון חול ל-3 דקות.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש לא להפריע ולתת למשה לומר את דבריו.
ניסן סלומינסקי: אחריו ידבר אבי ואח"כ חברי הכנסת.
<משה אשר: תודה רבה, צהריים טובים לכולם.
<משה אשר: חוק עידוד השקעות הון, כמו שכולם מכירים, זה חוק שנחקק עוד ב-1959 ונותן הטבות משמעותיות בשיעורי מס ואפילו בפטורים למפעלים שהם יצרניים ומייצאים לחו"ל וגם יצרנים.
<משה אשר: אלה פחות או יותר שתי הנקודות שעוברות כחוט השני בחוק הזה.
<משה אשר: עד תיקון 60 לחוק בשנת 2005 זה נכתב במפורש בכתבי האישור של מרכז ההשקעות שהוציא אישורים.
<משה אשר: משנת 2005 ואילך, מתיקון 60 ואילך, זה נכתב בדרך קצת שונה.
<משה אשר: בסעיף 18א לחוק עידוד השקעות הון נקבע התנאי ש-12% מכלל הכנסתו בשנת המס של המפעל המוטב יהיו במכירות בשוק מסוים המונה 12 מיליון תושבים לפחות בהגדרת שוק.
<משה אשר: שוק זה ישראל וטריטוריית המכס שלה, דהיינו, ישראל והרשות הפלסטינית.
<משה אשר: באותה תקופה 12 מיליון תושבים היה משמעותית מעבר לאוכלוסיה שהיתה בישראל וברשות הפלסטינית.
<משה אשר: ברור היה לכולם, למנסחי החוק, למי שהפעיל את החוק, למפעלים בישראל ולכולם - - -
זבולון כלפה: בשנות החמישים לא היתה רשות.
<משה אשר: אני מדבר על 2005.
<משה אשר: היה ברור לכולם שמדובר במכירות לחוץ לארץ.
<משה אשר: הכוונה היתה לאפשר לאותן חברות שמייצאות להתמודד בשווקים גלובאליים, בשווקים בינלאומיים.
<משה אשר: אפילו לאחרונה, בפסק דין שיצא בחוד הזה מבית מדרשו של בית המשפט המחוזי בת"א, פסק דין כצת, מיוני השנה, כותב השופט בצורה ברורה: "המחוקק ביקש להיטיב רק עם מפעלים שגם מייצאים וגם ויצרים.
<משה אשר: חברה שמצליחה לקיים את שתי הפעולות הללו היא חברה התורמת לכלכלת ישראל, לגישת המחוקק.
<משה אשר: חוק העידוד מתגמל חברות אלו בגין הסיכון הכפול שהן נושאות על עצמן, סיכון הייצור וסיכון הייצוא.
<משה אשר: מאחר והמחוקק חשש שבמצב שבו סיכונים אלו ירתיעו חברות מצמיחה לכיוון השוק הבינלאומי.
<משה אשר: תכלית החוק, לפיכך, היא להיטיב עם היצרן, יצואן ולא עם נישום המייצר בלבד כדוגמת המערערת".
<משה אשר: היה שם הקשר קצת שונה, אבל התכלית של החוק, ממש בפסק דין מחודש יוני השנה.
<משה אשר: באותו תיקון בשנת 2005 נעשתה תיקון שלא נקבע ל-12 מיליון התושבים מנגנון התאמה לקצב גידול האוכלוסין המקובל בישראל ובעולם.
<משה אשר: יצא מצב כזה שבשנת 2011, לפי בדיקות שאנחנו ערכנו באמצעות דמוגרף, מדינת ישראל לקראת סוף השנה נושקת לכמות הזאת.
<משה אשר: לפי טיוטה אחרונה שהתקבלה לידנו ותתקבל באופן סופי בימים הקרובים, אנחנו נמצאים ב-11,997,000 כולל הרשות הפלסטינית.
<משה אשר: זה בסוף 2011 והחוק לא דן ב-2011.
<משה אשר: עם זה אנחנו נתמודד בשומות, למי שיטען שאנחנו כבר אז עלינו מעבר ל-12 מיליון תושבים.
<משה אשר: משנת 2012, ככל הנראה, ישראל והרשות הפלסטינית עלו מעבר לדבר הזה.
<משה אשר: המשמעות היא שיוצא מזה, שבגלל היעדר עדכון טכני של כמות האוכלוסין, משתבשת, או עלולה להשתבש תכלית החקיקה, כך שחברות משמעותיות במשק, שמייצרות ומוכרות במשק הישראלי ייהנו ממס חברות מופחת של 7%, 12%, 12.5% או 0% ומי שייכנס למסלול של 0% יחזיק אותו לפי סעיף יציבות ההטבות במשך 10 שנים באזור פיתוח א'.
<משה אשר: בסופו של יום המשמעות הכספית הזאת בחברות הגדולות, לפי בדיקה שערכנו – אם תרצו לקבל נתונים אז רן יעקב, סמנכ"ל הרשות ייתן את הפרטים והמתודולוגיה.
<משה אשר: ההערכה שלנו היא אבדן הכנסות של 1 – 1.5 מיליארד שקלים לשנה.
<משה אשר: עוד ב-2012, כאשר התגלה לידינו הנושא הזה, פנינו לתקן את החקיקה.
<משה אשר: הגשנו הצעת חוק.
<משה אשר: הודענו לציבור שאנחנו לא מקבלים את הגישה שב-2011 הכמות עלתה.
<משה אשר: אנחנו, כמובן, ב-2012 הגשנו תיקוני חוק.
<משה אשר: הגשנו את הצעת החוק באוקטובר ובכנסת הקודמת היא עברה בקריאה ראשונה.
<משה אשר: היא עברה רציפות ובגלל חילופי הכנסות הגענו לפה עם הצעת החוק הזאת.
<משה אשר: בשעתו היו לנו שיחות עם משרד המשפטים.
<משה אשר: משרד המשפטים גם סבור שהנושא הוא לא רטרואקטיבי ועל זה ירחיב המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, עו"ד אבי ליכט.
ניסן סלומינסקי: מבחינתכם, אם זה בשנת 2012 זה לא משנה אם אתה מתקן את זה בינואר, בפברואר או באוקטובר?
ניסן סלומינסקי: זה חל על כל השנה?
<משה אשר: אנחנו מחילים את זה על כל השנה.
<משה אשר: בהצעת החוק אנחנו מבקשים שהתנאי יעלה מ-12 מיליון תושבים ל-14 מיליון תושבים עם מנגנון התאמה של תוספת של 2% לשנה, בצורה כזאת שתבטיח שאנחנו נתייחס לאותן חברות שפועלות בשווקים הגלובאליים, כפי שהתכוון החוק.
<משה אשר: זאת תכלית החקיקה.
<משה אשר: אני לא חושב שיש חברות שבנו על זה.
<משה אשר: אני חושב שגם התאחדות התעשיינים תתייחס לזה.
<משה אשר: היה ברור לכולם שיש פה עניין שצריך להסדיר את העניין בחקיקה ולא יותר מזה.
אראל מרגלית: למה אתם עושים את זה על בסיס מספר ולא אומרים יצוא?
<משה אשר: עד תיקון 60 זה היה המצב.
<משה אשר: זה היה בכתבי האישור שכל מפעל קיבל.
<משה אשר: כאשר הוא קיבל את ההטבות היה כתוב לו תנאי יצוא.
<עופר מנירב: זה לא מדויק.
<עופר מנירב: פריפריה קיבלו אישור גם בלי יצוא.
<עופר מנירב: בוא נדייק בעובדות.
<משה אשר: החוק הזה נועד ליצוא.
<משה אשר: כתבי האישור יצאו.
<משה אשר: אם היו נקודות שבהם לא יצאו, אנחנו נברר את הנושא הזה.
<משה אשר: מבחינתנו, זה היה עם יצוא וכך נבחנו התנאים.
<משה אשר: בתיקון 60 הנושא הזה של הייצוא נכתב בצורה כזאת שתנסה פחות להפר הסכמים ומחויבויות של ישראל להסכמים בינלאומיים, אבל הכוונה היא אותה כוונה.
<משה אשר: לכן 12 מיליון תושבים, הכמות הזאת נבחרה ולא בכדי.
ראובן ריבלין: זה בהתאם לאמנה, לא?
<משה אשר: בהתאם להערכה של כמות הישראלית כולל הרשות הפלסטינית, עם מקדם מסוים של מרווח.
<משה אשר: לשם כיוונו.
<משה אשר: הכוונה היתה לרשום את תנאי היצוא בצורה אחרת.
ניסן סלומינסקי: צריך דרך לתת עידוד ליצוא בלי לעבור על אמנות בינלאומיות.
<יונתן רגב: אין לי מה להוסיף.
<יונתן רגב: העלות התקציבית, כמו שנאמדה, הן על-ידי רשות המיסים והן על-ידי מנהל הכנסות המדינה היא מעל מיליארד שקל מיידית.
<יונתן רגב: המשמעות היא חברות רבות שייהנו מאותם שיעורי מס.
<יונתן רגב: זה דבר שנצטרך לתת לו פיתרון מיידי.
<יונתן רגב: כמובן שאם זה לא יחול גם על 2012 יהיה לנו עוד תשלום אחורה של הסכומים שאמרתי, שיצטרכו לקבל מענה בצד ההכנסות.
<יונתן רגב: כולם כאן מכירים את הבעייתיות הקיימת ואת הפיתרונות שכולנו הן בממשלה והן פה, מנסים להגיע בצד ההכנסות וההוצאות.
<יונתן רגב: לכן אנחנו חושבים שאין ברירה.
<יונתן רגב: ברור שהעניין פה הוא איזו פרצה.
<יונתן רגב: אין מישהו שחושב שכוונת המחוקק לא היתה כפי שמשה אשר הציג את זה.
<יונתן רגב: לכן לדעתנו החקיקה הזאת היא קריטית והכרחית.
<יונתן רגב: הסיבה שהיא לא חלק מחוק ההסדרים היא - - -
ראובן ריבלין: אפשר לחוקק רטרואקטיבית?
<יונתן רגב: אבי יסביר.
ראובן ריבלין: אני יודע שאפשר אבל למה זה מוצדק?
ראובן ריבלין: אם הם התחייבו על דבר, אנחנו יכולים להפר את ההתחייבויות שלהם?
<אבי ליכט: תודה רבה אדוני.
<אבי ליכט: אני אתייחס לנושא הרטרואקטיביות אבל לפני כן אומר למה אני לא אתייחס.
<אבי ליכט: יש שאלה שגם עלתה בחוות הדעת שהגישה לכם היועצת המשפטית של הוועדה, האם בכלל נכון להעדיף יצוא או לא להעדיף יצוא.
<אבי ליכט: מבחינתי, זאת שאלת מדיניות.
<אבי ליכט: זאת היתה כוונת החוק.
<אבי ליכט: אם גם אתם וגם הממשלה תחליטו שצריך לבנות קריטריונים אחרים, אז מבחינתי זה פחות עניין משפטי.
<אבי ליכט: אני לא בטוח שצריך לעשות את זה בעיתוי הנוכחי, אבל זה עניין שלכם.
<אבי ליכט: לכן בזה אני לא אתעסק.
<אבי ליכט: קודם כל, בלב העניין עומדת שאלת עידוד היצוא.
<אבי ליכט: אני אסביר שכל החוק הזה נועד, בסופו של דבר, לעודד מפעלים שמייצאים, אבל לא רצו להגיד את זה ברחל בתך הקטנה בגלל הבעיות בהסכמים הבינלאומיים.
<אבי ליכט: לא מקובל להעניק סובסידיות לייצוא כי זה יוצר בעצם תחרות לא שווה בין מדינות.
<אבי ליכט: אם יצרן אחד במדינה מקבל סובסידיה וחברו במדינת היעד לא מקבל, זה יוצר בעיה.
<אבי ליכט: לכן, מצד אחד, רצו לעודד ייצוא, מצדי שני, לא רצו לחדד את הסוגיה.
<אבי ליכט: לכן בחרו רף מספרי שאומר בעצם את אותו דבר.
<אבי ליכט: הוא אומר 12 מיליון מתוך נקודת מוצא שיחלפו הרבה שנים עד שנגיע ל-12 מיליון.
<אבי ליכט: יכול להיות שהיתה טעות והיה צריך להגיד את זה ברחל בתך הקטנה, כי באמת המספרים האלה הם בעייתיים.
<אבי ליכט: להגיד מספר בלי להגיד איך סופרים אותו ואת מי בדיוק סופרים.
<אבי ליכט: מאחר ואנחנו מעטפת מכס אחידה עם הרשות הפלסטינית, אנחנו לא בדיוק יודעים מה קורה ברשות הפלסטינית.
<אבי ליכט: קשה מאוד לאמוד את מה שקורה שם.
<אבי ליכט: לא ברור איך סופרים כל מיני תושבים.
<אבי ליכט: יש לזה גם היבטים מדיניים ופוליטיים.
<אבי ליכט: לכן, ספק אם היה נכון לבחור בהיבט המספרי אבל זה מה שקרה וזה מה שעשו.
<אבי ליכט: עכשיו הגענו למצב שב-2011 נתוני רשות המיסים אומרים שעדיין לא חצינו את הקו של 12 מיליון ובשנת 2012 כנראה כן חצינו את ה-12 מיליון בזמן כזה או אחר.
<אבי ליכט: זאת נקודת המוצא לדיון.
משה גפני: מה זה ה"כנראה" שאתה אומר כל הזמן?
<אבי ליכט: אין לנו דוח סופי של דמוגרף אבל לצורך הדיון אני מוכן להניח את ההנחה הכי מיטיבה לטובת אלה שמתנגדים לחוק.
משה גפני: אין נייר על זה?
משה גפני: אני אומר שאין נייר אבל אני מסביר לאדוני שמכיוון שאין לנו נייר סופי אז אני מניח את ההנחה הכי טובה לטובת אלה שמתנגדים לחוק, שבשנת 2012 עברנו את ה-12 מיליון.
<שגית אפיק: זה לא בדיוק.
<שגית אפיק: בדברי ההסבר נאמר שאין גידול גם עכשיו.
<אבי ליכט: שמעתם עכשיו את יו"ר רשות המיסים.
<אבי ליכט: הוא אמר את הנתונים שיש לנו נכון לעכשיו.
<שגית אפיק: זאת פעם ראשונה ששמענו את הנתונים.
<אבי ליכט: אני חושב שזה נכון שהוא אמר, וטוב שהוא אמר.
משה גפני: איפה הנתונים?
<שגית אפיק: הוא אמר עכשיו את הנתונים פעם ראשונה.
<אבי ליכט: החוק אומר שאנחנו רוצים להעלות ל-14 מיליון.
ניסן סלומינסקי: הדמוגרף שנשלח לרשות עדיין לא חזר.
משה גפני: אני ביקשתי את הנתון הזה לפני חצי שנה ולא קיבלתי.
<אבי ליכט: אפשר להתמודד עם השאלה המשפטית בשתי דרכים.
<אבי ליכט: הדרך הראשונה היא לבוא ולומר שזה הדין הקיים.
<אבי ליכט: בעצם, מה שאנחנו עושים כאן זה לא לשנות את הדין הקיים.
<אבי ליכט: הפרשנות הסבירה של הדין הקיים היא שממילא התנאי הזה מתייחס רק לייצוא וכיוון שכך, אנחנו לא משנים רטרואקטיבית.
<אבי ליכט: כיוון שכך, השאלה המשפטית לא מתעוררת.
<אבי ליכט: לחילופין, אפשר לומר שגם אם אנחנו עושים פה משהו רטרואקטיבי, עדיין אפשר לחוקק לעיתים חקיקה רטרואקטיבית, כולל פסיקה עדכנית של בית המשפט העליון על מעשה שנעשה בוועדת הכלכלה - - -
ראובן ריבלין: אלא אם כן הם שינו את מצבה לרעה.
<אבי ליכט: על זה אדבר מייד.
<אבי ליכט: עכשיו לגבי פרשנות הדין הקיים.
<אבי ליכט: חשוב להבין שכל מי שעסק בתחום הזה, בין בתוך הממשלה ובין מחוץ לממשלה קרה לתנאי ה-12 מיליון תנאי הייצוא.
<אבי ליכט: זה היה הז'רגון, כולם דיברו על זה.
<אבי ליכט: אני לא חושב שיש אחד במשק שחשב שזה לא מתייחס לתנאי הייצוא.
<אבי ליכט: זה הופיע בדברי הכנסת.
<אבי ליכט: חברי הכנסת ידעו בדיוק, גם בתיקון הקודם וגם בתיקון שהגענו ב-2010.
<אבי ליכט: יש לי פה ציטוט של חבר הכנסת משה גפני, יו"ר הוועדה, אני מוכן להקריא.
<אבי ליכט: אומר חיים שני שהיה מנכ"ל משרד האוצר: "אם כן, 8% בפריפריה ו-12% במרכז, זה שיעור מס החברות שנקבע על כל הכנסה ולא רק על הכנסה מוטבת".
<אבי ליכט: אומר היו"ר משה גפני: "זה בתנאי ש-25% הולך לייצוא".
<אבי ליכט: לכן, לכולם היה ידוע על השולחן - - -
ראובן ריבלין: זה בתיקון 60.
<אבי ליכט: זה היה בתיקון 68.
<אבי ליכט: זה היה תיקון מ-2010 שבעצם שינה את המספרים על בסיס ועדת שני.
<אבי ליכט: לכן, היה ברור לגמרי, גם לכנסת, גם לעוסקים בתחום, גם לנו וגם לאנשי רשות המיסים, גם בהתנהלות בפועל, גם בדיונים שהיו אצלנו, כולל עם אנשים שכתבו חוות דעת.
<אבי ליכט: כולם ידעו שמדובר בתנאי הייצוא.
<אבי ליכט: הסברתי לכם מדוע לא כתבו ייצוא.
<אבי ליכט: לא כתבו ייצוא כי זה מאוד רגיש וזאת האמת.
<אבי ליכט: אולי היו צריכים לחדד את זה קצת יותר אבל לא כתבו.
אראל מרגלית: אז מי שמכר לדנמרק לא קיבל את ההטבה?
<אבי ליכט: היתה שאלה.
<אבי ליכט: לגבי האיחוד האירופי זאת כנראה מעטפת מס אחידה ואז מי שבאיחוד האירופי מקבל ממילא כי סופרים את כולם יחד.
<אבי ליכט: היו מקרים בכל מיני מדינות שהן לא שייכות והן קצת פחות, שגם כתוב בדברי הכנסת, לפי מה שאני מבין מצאו להם פתרונות פרטניים.
<משה אשר: אם שוויץ באפת"א, אז היא באיחוד מכס של אפת"א.
<אבי ליכט: אומרים לנו כך: חצינו עכשיו את 12 המיליון ולכן כתוצאה מהדבר הזה, צריך עכשיו לתת לכולם את ההנחות.
<אבי ליכט: אם נקבל את הפרשנות שאומרת שה-12 זה תנאי טכני שברגע שחוצים אותו הכול מסתדר ואפשר לתת בעצם לכולם, חשוב להבין שבעצם זה מעוות את הפרשנות הסבירה של החוק.
<אבי ליכט: מה אומר חוק עידוד השקעות הון?
<אבי ליכט: כשקוראים אותו הוא אומר דבר מאוד פשוט: לי יש סל נתון של הטבות.
<אבי ליכט: אני רוצה לקחת אותו ולתת אותו ליעדים שיגשימו בצורה הטובה ביותר את האינטרס של המחוקק.
<אבי ליכט: בעצם אתה מחליט וקובע סדרי עדיפויות.
<אבי ליכט: אני אומר למי כן ולמי לא.
<אבי ליכט: זאת המשמעות של עידוד.
<אבי ליכט: ברגע שאתה אומר: מעל 12 מיליון אני נותן, וזאת המשמעות שזה גם לשוק המקומי, אז בעצם זה אומר שכולם מקבלים.
<אבי ליכט: אז מה העידוד פה?
<אבי ליכט: אם נותנים לכולם זה פשוט לא עידוד.
<אבי ליכט: לכן לפרש את זה כך, זה בעצם לחתור תחת היסודות של חוק עידוד השקעות הון.
<אבי ליכט: דבר שני זה הדרמה.
<אבי ליכט: בעצם, בהנחה שלא תתקבל החקיקה, אנחנו מחליטים במחדל לשנות את שיעורי המס על חלק גדול מהחברות במשק.
<אבי ליכט: כשהממשלה רוצה להעלות או להוריד שיעור מס, היא באה אל הכנסת ואומרים: אנחנו עכשיו מחליטים להעלות את המס.
<אבי ליכט: ברגע שאנחנו אומרים שהשוק המקורי נכנס, זה אומר שבמחדל, כל החברות שמייצרות לשוק המקומי, באופן אוטומטי משלמים שיעורים משמעותית של מס חברות, בלי שמישהו עשה או אמר שזאת החלטת המדיניות של ממשלת ישראל ואח"כ של הכנסת.
<אבי ליכט: בעיניי זאת פרשנות לא סבירה של החוק.
<אבי ליכט: הדבר השני זה ההשפעה של הדבר הזה.
<אבי ליכט: שמעתם עכשיו את יוני רגב אומר לכם שההשפעה היא בין 1 מיליארד ל-1.5 מיליארד בשנה.
<אבי ליכט: כמי שראה קצת מהצד איך נראו דיוני התקציב, כפי שאני מבין איך הולכים להיראות דיוני התקציב בכנסת, זה סכום עצום.
<אבי ליכט: מכיוון שהכול בריכה אחת, זה אומר שאם לוקחים את 1.5 מיליארד האלה ונותנים את זה לחברות, יש פה שינוי בסדרי עדיפויות שאף אחד לא התכוון אליו והוא נעשה במחדל.
<אבי ליכט: מישהו יצטרך להשלים את זה ממקום כלשהו.
<אבי ליכט: הרי הכסף הזה צריך לבוא מאיזה מקום.
יעקב ליצמן: אבל זה המחדל שלכם.
יעקב ליצמן: המערכת עשתה מחדל.
<אבי ליכט: אני מוכן לענות לשאלה הזאת כי זאת שאלה חשובה מאוד.
<אבי ליכט: בואו נניח לרגע שפקיד מסוים, או שר מסוים עשה מחדל.
<אבי ליכט: אז מה?
<אבי ליכט: מי צריך לשלם את זה?
<אבי ליכט: הוא משלם את זה או הציבור משלם את זה?
יעקב ליצמן: מורידים אותו מהשלטון.
<אבי ליכט: אני הולך עוד שלב.
<אבי ליכט: אליבא לאלה שטוענים שזה המצב, אנחנו בעצם החלטנו שבאמת צריך לעודד את השוק המקומי וצריך לתת לכולם אותו דבר.
<אבי ליכט: עם כך, אז למה 12 מיליון?
<אבי ליכט: כלומר, מה קדוש במספר 12 מיליון, שצריך לשבת ולכסוס ציפורניים ולעקוב אחרי שיעורי - - -
אראל מרגלית: השבטים והקטגוריות של קנט בתבונה הטהורה.
<אבי ליכט: או, לחילופין, הסרט 12 הנועזים.
משה גפני: או כמו זימבבואה.
<אבי ליכט: בעצם, אם אנחנו מחליטים להעדיף את התוצאות המקומית, החוק היה יכול לבוא ולהגיד: אני מעדיף את התוצרת המקומית.
<אבי ליכט: למה 12 מיליון?
<אבי ליכט: המספר הזה, אם אנחנו מנטרלים את העניין של הייצוא, אין לו שום היגיון.
אראל מרגלית: אין לו שום היגיון מלכתחילה.
ניסן סלומינסקי: הוא הסביר למה עוצרים אותו.
<אבי ליכט: עו"ד אפיק שואלת בצדק למה לתקן את החוק?
<אבי ליכט: אם זאת הפרשנות שלכם, תלכו לבתי משפט, תוציאו שומות ותתמודדו בבתי משפט.
<אבי ליכט: על זה אנחנו אומרים שני דברים: א', זה סכום גדול מידי בשביל להשאיר את זה ברמה של אי ודאות במובן הזה שעכשיו אנחנו נצטרך להתחיל לנהל מלחמות מאסף בכל מיני מקומות.
<אבי ליכט: לא תמיד נדע בדיוק למה עשו את כל הדברים האלה.
<אבי ליכט: זה סכום גדול מידי בשביל שלא תהיה וודאות, בשביל שהמחוקק יבוא ויגיד: זה סכום שאני לא צריך לרשום אותו עכשיו כהוצאה, זה סכום שאני לא צריך לקחת אותו בחשבון.
<אבי ליכט: דבר שני.
<אבי ליכט: בעיניי, גם יש פה איזה מסר.
<אבי ליכט: זאת לא הסיבה, אבל אני חושב שיש פה איזה סוג של מסר ערכי.
<אבי ליכט: בעצם, זה חלק ממהלך שאתם תראו בחוק ההסדרים.
<אבי ליכט: הרעיון הוא לשלם מס אמת.
<אבי ליכט: הרעיון הוא שדי עם תכנוני המס, די עם כל ההתחכמויות האלה.
<אבי ליכט: תשלמו את מה שמגיע.
<אבי ליכט: מספיק עם חוות הדעת המוזמנות.
<אבי ליכט: מי שצריך לשלם מס, ישלם מס בלי כל המשחקים.
<אבי ליכט: לכן אנחנו רוצים לסגור פה את הפרצה.
<אבי ליכט: זאת פרצה שנפתחה באמצעות חוות דעת ואנחנו רוצים לסגור אותה.
<אבי ליכט: בעזרת השם, גם נביא לכם בעתיד, אם נצליח, היבט שיתעסק בכל חוות הדעת האלה.
משה גפני: זה הפתרון לתכנוני המס?
<אבי ליכט: גם.
ניסן סלומינסקי: יש רשימה ארוכה.
<אבי ליכט: לגבי חקיקה רטרואקטיבית.
<אבי ליכט: קודם כל, לגבי הפרשנות הסברתי למה אנחנו בכל זאת רוצים לתקן את החוק.
<אבי ליכט: בואו נניח לרגע שבאמת זאת חקיקה רטרואקטיבית.
<משה אשר: זה גם באותה שנה.
<אבי ליכט: על זה אני רוצה להגיד כמה דברים.
<אבי ליכט: מבחינה משפטית - - -
<משה אשר: ב-2012 הבאנו את זה וב-2013 - - -
<אבי ליכט: מבחינה משפטית, חקיקה רטרואקטיבית היא לא חקיקה פסולה, היא חקיקה חשודה.
<אבי ליכט: אפשר לחוקק חקיקה רטרואקטיבי ת אם יש לה הצדקה ואם מערכת האיזונים החוקתית היא מערכת כזאת שצולחת את המבחנים החוקתיים.
<אבי ליכט: רק עכשיו לפני כמה חודשיים ניתן בבית המשפט העליון, בבג"צ 6971/11, שעסק בפינוי אסבסט ובהטלת חובה אחורנית על חברה שהטמינה אסבסט ועכשיו חייבו אותה לשלם על דברים שנעשו עוד בשנות החמישים והשישים.
<אבי ליכט: בית המשפט אמר שאין פסול אינהרנטי בחקיקה רטרואקטיבית.
<אבי ליכט: זאת חקיקה בעייתית, רצוי להימנע ממנה, אבל אי-אפשר לומר שאי-אפשר לעשות אותה.
<אבי ליכט: צריך בעצם לבדוק את האיזונים שעושים בכל חקיקה.
<אבי ליכט: בסוף צריך לאזן בין ההסתמכות ובין שינוי המצב לרעה, בין הצפיות ובין הפגיעה.
<אבי ליכט: כשמנתחים את זה כך, אז לא באמת היתה ציפייה אמיתית.
<אבי ליכט: צריך שים את הדברים על השולחן, לא היתה ציפייה.
ניסן סלומינסקי: יש לנו תחושה שאנחנו שופטי בית המשפט העליון.
<אבי ליכט: לא היתה ציפייה אמיתית.
<אבי ליכט: כמו שהוסבר, מ-2005 לפחות, ברור לגמרי שזה היה רק על הייצוא.
<אבי ליכט: זאת הפרשנות וכולם התנהגו לפי הדבר הזה.
<אבי ליכט: לכן, להגיד שמישהו ישב בבית וספר את שיעורי הילודה וחיכה ליום שזה יהפוך מ-11,999,999 ל-12,000,001, זה פשוט לא רציני להגיד.
<אבי ליכט: לכן מלכתחילה, הציפייה והפגיעה וההסתמכות מלכתחילה מאוד נמוכות, אם בכלל.
<אבי ליכט: דבר שני, כבר במהלך 2012, בשנה הרלוונטית, המדינה כבר הגישה הצעת חוק והסבירה את העמדה שלה.
<אבי ליכט: היה ברור לכולם לאן הולכים.
<אבי ליכט: לכן, מבחינתי, הצד של הפגיעה, אם קיימת בכלל, היא מאוד נמוכה.
<אבי ליכט: מהעבר השני יש כאן היבט כלכלי מאוד משמעותי.
<אבי ליכט: יש פה עיוות של החוק, קבלת החלטה במחדל של בעצם שינוי של כל חקיקת המס, עם השלכה מאוד רחבה.
<אבי ליכט: מכל הדברים האלה, לא נכון בעיניי לומר שרק בגלל שזאת חקיקה רטרואקטיבית בסיטואציה הנוכחית, אי-אפשר לעשות ולתקן תקלה, שבעצם מי שייהנה ממנה על חשבון הציבור, אלה אנשים שמלכתחילה לא חשבו שזה מגיע להם ולא מגיע להם.
<אבי ליכט: לכן, מבחינתנו, גם אם חקיקה רטרואקטיבית זה דבר שאנחנו לא אוהבים ולא רוצים לעשות, אנחנו חושבים שההסדר הזה הוא חוקתי.
<אבי ליכט: ח"כ ליצמן, בבקשה.
יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש.
יעקב ליצמן: קראתי את מה ששגית כתבה ושמעתי את אבי.
יעקב ליצמן: הוא כל-כך התפתל, כל-כך התפתל בהסברים שלו.
יעקב ליצמן: אני רוצה לנסות להפריך את דבריו, גם אני מייצג נישומים.
יעקב ליצמן: אני רוצה להבין מה הוא אמר לגבי האסבסט.
יעקב ליצמן: באסבסט היה חוק.
יעקב ליצמן: עכשיו בית משפט חייב אותם רטרואקטיבית מתי שהחוק היה.
יעקב ליצמן: כאן, לפי שהבנתי, באוקטובר הגשתם פעם ראשונה את החוק.
יעקב ליצמן: באוקטובר כולם ידעו שיש בחירות.
יעקב ליצמן: שנית, גם אם הגשתם את זה באוקטובר, אתה לא יכול לחייב את זה מתחילת 2012.
יעקב ליצמן: אוקטובר זה החודש העשירי.
יעקב ליצמן: אתה בא לכאן עכשיו – נניח שהגשת כבר אז, אתה גם לא הגשת את זה בתחילת 2012.
יעקב ליצמן: אם היית מגיש ב-2012 יכולת להגיד רטרואקטיבי.
יעקב ליצמן: רטרואקטיבי זה דבר נורא כי אנשים בנו על זה, אנשים החליטו על זה, גם אם נניח הם הבינו וידעו שזה לא מגיע להם.
יעקב ליצמן: אתה לא יכול לעשות חוק רטרואקטיבי כל זמן שזה לא חוק.
יעקב ליצמן: לכן אני חושב שכל הנושא של הרטרואקטיביות לא חל בנושא הזה.
יעקב ליצמן: אני רוצה להבין האם הבנתי את תוכן הדברים.
יעקב ליצמן: האם זה נכון לפי מה שאתם מחליטים עכשיו, שלפריפריה אין מילה אפילו בכל הנושא הזה, לגבי ההטבות האלה?
יעקב ליצמן: נניח שעל המשק זה לא משפיע כל-כך הרבה אבל על הפריפריה זה משפיע במאה אחוז.
יעקב ליצמן: מפעל יחיד בפריפריה, האם זה לא נכון שהוא יקבל את ההטבות?
יעקב ליצמן: נניח שהוא מציל את שדרות, אופקים, אפילו ב-70%, זה לא נכון לתת לו את ההטבות האלה?
ניסן סלומינסקי: בפריפריה יש הטבות.
<משה אשר: לא לפי החוק הזה.
<משה אשר: יש לו הטבות אחרות כפי שהיו לו כל השנים.
<משה אשר: אין לו הטבות מיוחדות.
יעקב ליצמן: אני הבנתי שאתם משנים כרגע, שהפריפריה יורד.
יעקב ליצמן: אני אשמח להבין את זה.
ניסן סלומינסקי: אלעזר שטרן, בבקשה.
אלעזר שטרן: אני מוותר.
ניסן סלומינסקי: אראל מרגלית, בבקשה.
משה גפני: אי-אפשר להצביע מבלי לשמוע את הארגונים.
<אבי ליכט: הראיתי עכשיו לחבר הכנסת ליצמן שבשנת 2005, בדיון שדיבר על היצוא, הוא היה היושב ראש.
<עופר מנירב: מפריע שפעם אחר פעם, לצערי, הנתונים שמקבלים פה חברי הוועדה הנכבדה הם לא הכי מדויקים וחבל.
<עופר מנירב: אני רואה חשבון ותיק מזה 30 שנה ואני מכיר עשרות אישורים בלי ייצוא.
<עופר מנירב: עשרות, לא בודדים.
<עופר מנירב: עשרות אישורים שנתנו כדי לעודד עבודה בפריפריה, שאין בהן תנאי ייצוא בכלל.
<עופר מנירב: משרד התמ"ת היה נותן הרבה מאוד אישורים כאלה עד שנת 2005.
<עופר מנירב: לבוא ולהגיד שלא יודעים על דברים כאלה או שיבדקו את זה עכשיו, זה נפלא מבינתי.
<עופר מנירב: אני מניח שמישהו בדק את זה קודם, או מישהו יודע את הדברים.
<עופר מנירב: החכמה היא לא רק אצלי, הידע הוא לא רק אצלי.
<עופר מנירב: חזקה שרשות המיסים יודעת יותר טוב ממני.
<עופר מנירב: רוצים פה להחזיק את המקל משני הקצוות.
<עופר מנירב: אפשר לקרוא לזה ישראבלוף או בכל שם אחר.
<עופר מנירב: מצד אחד, אומרים שזה ייצוא ומצד שני רוצים להגביל עכשיו כל מדינה, שמספר האוכלוסין שלה פחות מ-14 מיליון, אז אי-אפשר לייצא לה.
<עופר מנירב: גם היום יש מדינות שאי-אפשר לייצא להן למרות שזה נקרא ייצוא.
<עופר מנירב: מדינות פחות מ-12 מיליון תושבים אי-אפשר.
<עופר מנירב: מחר רוצים 14 מיליון ואומרים: לא, זה תנאי ייצוא.
<עופר מנירב: אני לא מבין איך זה מסתדר.
<עופר מנירב: יחליטו ייצוא או לא ייצוא?
<עופר מנירב: חוץ מזה, ממה מפחדים?
<עופר מנירב: אם מותר להגיד ייצוא שיגידו ייצוא ואם אסור, אז אסור.
<עופר מנירב: אתם מרמים את כל העולם?
<עופר מנירב: הרי כל הזמן אנחנו אומרים שאנחנו רוצים להיות הוגנים עם העולם, לא לרמות את העולם, לפעול כפי שנהוג בעולם.
<עופר מנירב: פה אנחנו מרמים את העולם.
<עופר מנירב: הכול בשביל מה?
<עופר מנירב: הצעת החוק היתה באוקטובר 2012.
<עופר מנירב: לבוא ולהגיד שכבר מתחילת השנה כולם ידעו וכל המפעלים בפריפריה ידעו?
<עופר מנירב: איך כל המפעלים בפריפריה ידעו?
<עופר מנירב: איך הם היו צריכים לדעת?
<עופר מנירב: הם קוראים את החוק ואומרים להם מה החוק.