GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חמד עמאר: אף אחד לא יורד למטה, כולם עוברים דרך עוספיא דליה.
חמד עמאר: היום כביש עוספיא דליה, אני נוסע לשם – אני חושב שאני נוסע הכי הרבה לשם, אתמול רק הייתי שם.
חמד עמאר: לוקח לי בשבתות שעות לחצות את שני היישובים האלה.
חמד עמאר: יש הרבה מכוניות שעוברות, גם מכביש מגאר.
ראובן ריבלין: זה כי יש הרבה מטיילים.
חמד עמאר: הנושא האחרון הוא הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
חמד עמאר: אני חושב שהרשות הזאת, צריך שתהיה רשות אמת – רשות עצמאית, סטטוטורית – שהיא יכולה לעבוד ולתפקד, והתקציב שלה צריך להיקבע מראש.
חמד עמאר: לא יכול להיות שבמשך השנה התקציב שלה, או שעולה או שיורד.
חמד עמאר: שיהיה לה תקציב שהיא יכולה לתפקד, לתת את השירות שהיא צריכה לתת, לתת את הפיקוח על כל המערכות, והרשות הזאת צריך להשקיע בה, היא עושה עבודה טובה.
ניסן סלומינסקי: מיקי רוזנטל, אחריו זבולון קלפה.
מיקי רוזנטל: קודם כול, ברכות על העשייה הנרחבת שאתם עושים, כמה שאלות קצרות.
מיקי רוזנטל: אחת, לגבי הנתיב המהיר בכניסה לתל-אביב.
מיקי רוזנטל: לפי דוח מבקר המדינה, זה לא פתר את בעיית הגודש בכניסה לתל-אביב וגם לא את כמות השימוש בו והמהירות הממוצעת, וכו'.
מיקי רוזנטל: אם תוכל לתאר את תמונת המצב כרגע.
ראובן ריבלין: הכביש המהיר מירושלים?
מיקי רוזנטל: מירושלים, כביש 1, הכניסה לתל-אביב, נבנה נתיב מהיר.
מיקי רוזנטל: שנית, לגבי האפשרות של קריסת צים.
מיקי רוזנטל: למדינה יש מניית זהב, האם יש לנו עמדה לגבי מה עלול או עשוי לקרות אם החברה הזאת - - -
ישראל כץ: מי זה הבעלים של צים.
מיקי רוזנטל: לא יודע, אני, אין לי מושג...
מיקי רוזנטל: אני לא יודע, אבל יש סכנת קריסה של החברה, והאם למדינה יש עמדה?
ניסן סלומינסקי: בנק לאומי מסודר שם, אל תדאג.
מיקי רוזנטל: שלישית, לגבי חשמול הרכבת – הפרויקט מבורך כשלעצמו, אבל בחיפה הוא עלול לגדוע את שני חלקי העיר.
ישראל כץ: לא הפרויקט.
ישראל כץ: הבריטים גדעו את שני חלקי העיר.
ישראל כץ: עכשיו רק מוסיפים קצת חשמול.
מיקי רוזנטל: עכשיו זו הזדמנות באמת נדירה.
מיקי רוזנטל: יש סכנה כזאת, ואתה בוודאי מכיר את הטענות של חלק מהתושבים.
ישראל כץ: תכתוב צ'ק של שלושה מיליארד, ופתרנו את הבעיה.
מיקי רוזנטל: לא, אפשר לעשות את זה גם בפחות וראוי מאוד להתחשב בסכנה הזאת כי אם באמת העיר תיגדע, ההתפתחות שלה וכו' וכו' – אני לא רוצה להרחיב, אתה מכיר את הנושא – אבל בסכומים גדולים, לא גדולים כפי שתיארת, אפשר להשקיע חלק מהפרויקט ולהפוך בכל אופן את העיר, שלא יהיה מצב שאנחנו נגדע את האפשרות שחיפה תהפוך להיות מטרופולין חשוב.
ישראל כץ: אני חייב כאן התפרצות של עשר שניות.
ישראל כץ: נערך הסכם עם עיריית חיפה, הוקצו חצי מיליארד שקלים, לפי בחירתם, לשקע במקום הכי רגיש, וזה הדבר שבעצם הועבר לאישור במוסדות התכנון, כך שהדברים האלה כבר נדונו, נעשה המקסימום.
ישראל כץ: מדובר על להציב את אותם עמודים שמוצבים בכל העולם, אגב, לפי קריטריון של איכות סביבה.
ישראל כץ: לא זה תופס את חוף הים, זה הבריטים כבר עשו, וזה לא מחלק את העיר, מה שנקרא.
אלעזר שטרן: אבל לא היו להם מנהרות הכרמל.
אלעזר שטרן: היה אפשר שם, לא?
מיקי רוזנטל: אני לא רוצה להיכנס ולהלאות את כל חברי הוועדה בדיון, אבל אתה מכיר את הנושא.
מיקי רוזנטל: אני מניח שחשוב מאוד שאנחנו נפעל נכון.
מיקי רוזנטל: והדבר האחרון, למרות ששר האוצר מבטיח שיהיה טוב בעוד שנתיים - -
יעקב ליצמן: הוא התחרט כבר.
יצחק כהן: הוא חזר בו.
מיקי רוזנטל: - - התחזיות העולמיות הן לא כאלה נפלאות, ומן הסתם, גם תקציב משרד התחבורה עלול להיפגע.
מיקי רוזנטל: האם לא נכון לשקול מחדש את פרויקט הרכבת לאילת?
ישראל כץ: אגב, זה לא כלול תקציבית.
ישראל כץ: מכל מה שבידינו, זה לא דבר שמכוסה תקציבית כרגע.
ישראל כץ: רק התכנון.
מיקי רוזנטל: האם לא ראוי בכלל לשקול את הדבר הזה מחדש?
ישראל כץ: לצרף את הפרויקט לתקציב.
מיקי רוזנטל: כמו שאתה יודע, ואתה יודע, ברגע שמתחילים להשקיע כסף, אומרים, אבל השקענו כבר כסף, אז לא כדאי להפסיק.
ישראל כץ: אני יכול להגיד לך, אין שום כוונה להתחיל להשקיע אם לא יהיה ברור שעושים את כל הפרויקט.
ישראל כץ: כרגע, מדיניות הממשלה היא לבצע את הפרויקט, כרגע תוקצב התכנון, קוּדם בצורה מרשימה, ממש לראשונה אחרי הדיבורים – מגולדה וכו' כבר קידמו כאילו – הממשלה תצטרך לקבל הכרעה איך ומה, עם שיתוף ממשלה אחרת, מימון ביניים וכו'.
ישראל כץ: לא ייצא שעושים מטר מהקו הזה בלי שברור שעושים אותו במלואו.
יצחק כהן: גם הרכבת הקלה בתל-אביב.
ישראל כץ: הקלה בתל-אביב עובדים, והיא תהיה.
ישראל כץ: היא מתוקצבת.
ניסן סלומינסקי: מיקי, תודה רבה – מיקי, באמת כזה ראה וקדש.
ניסן סלומינסקי: זבולון, אחריו אחמד טיבי, אם תרצה.
זבולון כלפה: אל"ף, אני מצטרף לברכות כולן ביחס לעשייה הברוכה בכל התחומים, לא רק במשרד, גם בדברים הנוספים האחרים.
זבולון כלפה: אדוני השר, סגנית השרה וכל צוות המשרד, למנכ"ל ולשאר האנשים – בתור אחד שחי בפריפריה, נולד וגדל, וגם בעזרת השם הולך להישאר בפריפריה, אי-אפשר שלא להתבונן ולראות מה קורה מסביב, בוודאי בגזרה בה אנחנו נמצאים באזור הנגב המזרחי, המערבי, ממש בכל מקום בלי יוצא מן הכלל.
זבולון כלפה: במידה רבה אפשר לומר שהפכתם את השחור לעורק חיים, כך רואים את הדבר הזה לפחות בנגב באופן ודאי.
זבולון כלפה: זרימת הכמויות של התנועה שהולכת ומתעצמת מיום ליום היא רבה מאוד, ובמידה רבה בעצם אין לי ספק שבעוד ארבע או חמש שנים, כשנסתכל על המציאות, נוכל לראות את הפריסה היותר טובה של האוכלוסייה ולא ההתמקדות הזאת בין גדרה לחדרה, אלא באמת פריסה על פני כל מרחבי הארץ כולה.
זבולון כלפה: הערה אחת קטנה – אני ראיתי אצל אלי מלכה, ואתה ציינת בדבריך – אני הייתי שמח אם הפרויקט הזה היה הופך להיות מין מודל שאפשר ליישם אותו גם ברשויות אחרות, שיתוף הפעולה הזה בין רשויות מקומיות לבין משרד התחבורה ביצירת פתרונות תחבורה מקומיים, כי בסך הכול הם מעסיקים לא מעט רכבים שלהם גם כן - -
ראובן ריבלין: זה נעשה.
זבולון כלפה: - - ועל-ידי מציאות כזו של ניצול צמתים מרכזיים באזור, במיוחד היום עם המציאות של תוספות קווי התחבורה הציבורית שקיימים באותם צמתים, ללא ספק מיישובים שהם מרוחקים יותר או בצדי הדרך, עם מעט מחשבה יצירתית ניתן לייצר פה פתרונות טובים מאוד, בעלויות - - -
ראובן ריבלין: זה נעשה גם עם רשויות אזוריות.
זבולון כלפה: כן כן, עם רשויות אזוריות, אלי מלכה זה מועצה אזורית.
זבולון כלפה: הייתי שמח שהמודל הזה ייבחן ביחס למקומות נוספים, ואני חושב שהדבר הזה יביא ברכה גדולה מאוד בכל הפרמטרים של תעסוקה, פיתוח האזור, וכו'.
זבולון כלפה: תודה רבה על הכול.
ניסן סלומינסקי: אחמד, אחריו ליצמן.
אחמד טיבי: אדוני השר, אני כבר אמרתי את זה מעל הדוכן מספר פעמים, שבכל מה שקשור להקצאות ותקציבים בהשוואה למשרדי ממשלה אחרים, אתה מתאמץ יותר.
ישראל כץ: תיזהר, מצלמים אותך בדיוק.
ישראל כץ: זה ישודר.
ניסן סלומינסקי: תיזהר, זה תזמון.
אחמד טיבי: אמרתי את זה מעל הדוכן, אני חוזר ואומר את זה.
ישראל כץ: אני כבר עברתי את הבחירות אתמול, זה לא יכול להזיק לי, אבל אתה, אתה יודע, תבדוק איפה זה משודר.
אחמד טיבי: כמי שרוצה בהרס הליכוד, אני דווקא מברך על כל התוצאות.
אחמד טיבי: אגב, מדינת ישראל היא מדינה עם פנים לעתיד – אלקין אחראי מדיניות החוץ, דנון מדיניות ביטחון, אקוניס על הממשלה.
אחמד טיבי: מעניין.
יצחק כהן: מי הכונס נכסים?
אחמד טיבי: יהיה ערבי, קרוב לוודאי.
אחמד טיבי: אדוני השר – וכבר דיברנו מספר פעמים גם בכנסת, גם ישירות – על מספר מוקדים של בעיות תשתית ותחבורה ביישובים הערבים.
אחמד טיבי: נאמר פה על חלקה של האוכלוסייה הערבית בקורבנות של תאונות דרכים.
אחמד טיבי: אנחנו מהווים חמישית מהאוכלוסייה, 20% מהאוכלוסייה, ושליש מההרוגים בתאונות דרכים.
אחמד טיבי: יש לכך סיבות רבות – תשתיות, מקומות עבודה מרוחקים, זמן נסיעה ארוך, משמעת, וכדומה, תאונות, בעיקר לגבי ילדים, בתוך הבתים.
אחמד טיבי: כל זה נכון, אבל שני-שלישים מההרוגים הערביים הם בכבישים בין-עירוניים, ידידי אלעזר.
אחמד טיבי: בין-עירוניים.
אחמד טיבי: אם כי אפשר היה להבין מהקונוטציה שזה - -
אלעזר שטרן: לא, בדיוק זה מה שאמרתי.
אחמד טיבי: - - בכבישים עירוניים.
אלעזר שטרן: זה לא קשור לתשתית.
אלעזר שטרן: אחמד, זה מה שאמרתי.
ניסן סלומינסקי: קשור לתשתית החינוכית.
אחמד טיבי: אני אתחיל בתחבורה ציבורית.
אחמד טיבי: רק 12%, אדוני השר, מהיישובים הערביים מעל 10,000 תושבים, יש בהם תחבורה ציבורית.
אחמד טיבי: ב-45 יישובים, שזה שני-שלישים מהיישובים הערביים, אין תחבורה ציבורית בכלל.
אחמד טיבי: מדובר ביישובים גדולים.
אחמד טיבי: תחבורה ציבורית, יש לה קשר ישיר למצב סוציו-אקונומי, כלומר כאשר יש נגישות אפשר לצאת לעבודה, במיוחד אם אין מקומות עבודה בתוך היישובים הערביים.
אחמד טיבי: אז נשים צריכות לצאת לעבודה, כשאין תחבורה ציבורית הן לא יוצאות, וכדומה.
אחמד טיבי: כלל האזרחים, אבל לרבות נשים ביישובים הערביים.
אחמד טיבי: יש בעיות נוספות.
אחמד טיבי: לא תמיד אתם הכתובת, אבל גם אתם הכתובת.
אחמד טיבי: אין מדרכות, אין מגרשי חנייה, וכדומה.
אחמד טיבי: אני רוצה לחזור על מספר דוגמאות, לגבי חלקן כבר פניתי אליך באופן אישי וציבורי מספר פעמים.
אחמד טיבי: טייבה – אני מגיע הבוקר מטייבה, אדוני היושב-ראש.
אחמד טיבי: בכביש 444, כל בוקר מי שיוצא לעבודה, מאחר ומתעכב ביציאה מטייבה ובכניסה אליה, בין שעה וחצי לשעתיים.
אחמד טיבי: כל בוקר, וכל ערב בחזרה מהעבודה.
אחמד טיבי: כביש 444.
יעקב ליצמן: יש אנשים שהיו שמחים שתעשה את זה עוד כמה שעות.
אחמד טיבי: ונשאלת השאלה – כבר שנים שאנחנו פונים אליך, למשרד התחבורה – וכלום לא השתנה.
אחמד טיבי: כלום לא השתנה.
אחמד טיבי: למה אתם לא מתקנים, לא משפצים, לא פותרים את בעיית התחבורה ואת התעבורה בכביש הכניסה והיציאה מטייבה?
אלעזר שטרן: מה זה, מקבילת 6?
אלעזר שטרן: מה זה 444?
אחמד טיבי: זה טייבה, כוכב יאיר, וכדומה.
אחמד טיבי: יש את הכביש של טירה – כפר סבא, שכל כמה שבועות יש שם הרוג.
אחמד טיבי: לפני שבוע נהרגה שם לובנה מנסור, בחורה צעירה – תאונת דרכים.
אחמד טיבי: קוראים לזה "כביש מוות", בין טירה לרמת הכובש, כפר-סבא.
ראובן ריבלין: מה כבש הכובש שם ברמת הכובש?
אחמד טיבי: את הנכבש.
ראובן ריבלין: תסביר להם רק, תסביר להם.
אחמד טיבי: יש את הצומת של דבוריה, אדוני השר, אנשים נפגעים שם.
אחמד טיבי: צריך למצוא פתרון תעבורתי.
<קריאה: איזה צומת, סליחה?
אלעזר שטרן: דבוריה.
אלעזר שטרן: כפר תבור.
אחמד טיבי: שלא לדבר על בעיה שאתה מכיר היטב, שוחחנו אתך, כביש 4 שחוצה שאת בית צפפא והורס למעשה את מרקם החיים הנורמליים, פוגע בתושבים, בכל הצדדים – סביבתיים - - -
ישראל כץ: לא עושים – לא טוב; עושים – לא טוב.
אחמד טיבי: אני רוצה שאתה פעם אחת כשר התחבורה תסלול כביש של שמונה מסלולים בלב יישוב כפרי יהודי.
אחמד טיבי: תן לי דוגמה אחת במדינת ישראל.
ישראל כץ: זה לא כפרי, זה בירושלים, אבל - - -
אחמד טיבי: שמונה מסלולים.
אחמד טיבי: אני הייתי עם מיקי רוזנטל שם – שמונה מסלולים, בתוך יישוב יהודי כפרי – כפרי, או בשכונה; בתוך יישוב אתה חוצה שמונה מסלולים, מה זה?
מיקי רוזנטל: אדוני השר, גם בג"ץ נתן את דעתו בעניין.
אחמד טיבי: בג"ץ נתן את דעתו לפני כמה ימים.
ראובן ריבלין: יש בעיה.
ניסן סלומינסקי: הבקשה שם הייתה לפיצויים.
אחמד טיבי: לא פיצויים.
אחמד טיבי: ישראל מכיר את זה.
ישראל כץ: קודם כול, אני חייב לומר בעניין – פועלים לפי אישורים, ובג"ץ הוא בהחלט רשות שיכולה להתערב.
ישראל כץ: המוסדות אישרו, בג"ץ אבל תמיד יכול להתערב.
ישראל כץ: בי"ת, גם הייתה לי פגישה אתם ושיפרנו חלק, ואני מתכונן לעשות שם ביקור, לפי בקשת חברת הכנסת מרב מיכאלי.
מיקי רוזנטל: תיקח את אחמד ואותי.
ישראל כץ: אתה מוזמן להצטרף לביקור אם אתה רוצה.
ניסן סלומינסקי: היה שווה.
ישראל כץ: מי שרוצה מוזמן להצטרף לביקור.
אחמד טיבי: אני ביקשתי ממך לבקר שם, אבל אני שמח שאתה - - -
ניסן סלומינסקי: אחמד, מתי הבחירות הפנימיות אצלכם, שתעשו את זה לפני?
אחמד טיבי: אני נבחר תמיד, ללא קשר.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו בבעיה של זמן.
אחמד טיבי: אלה הנקודות הספציפיות.
אחמד טיבי: הנושא האחרון שאני רוצה להציג, מה שקרוי "חוק טיבי", חוק פיצוי נוסעים.
ראובן ריבלין: בתעופה.
ישראל כץ: אתה כמעט טרפדת את השמים הפתוחים, אפרופו.
אחמד טיבי: אדוני, חברות התעופה, בעיקר הצ'רטר, עושות מניפולציות, מנסות לעקוף את הוראות החוק באמצעות אי-הנפקת כרטיס טיסה עד 48 שעות לפני הנסיעה, וכך הם מחזיקים את כל הנוסעים ופוגעים בתכנון, פוגעים באפשרויות.
אחמד טיבי: אני מתכוון להגיש תיקון להצעת החוק, ואני אתאם את זה אתכם, כמו שעשינו בחוק הקודם, ואני מבקש את התערבותך בנושא.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו ממש בלחץ זמן גדול.
ניסן סלומינסקי: דיברו רק שליש מהמבקשים, ואם אנחנו רוצים גם לקבל תשובות ולסיים בשעה 12:00, אני מבקש שכל אחד יקצר.
ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת ליצמן, אחריו חבר הכנסת יצחק כהן.
יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשבח את השר, שלא רק שהוא עשה שמים פתוחים, הוא גם עושה כבישים פתוחים.
יעקב ליצמן: כאדם שנוסע הרבה בכבישים, איפה שנוסעים – אני אומר את זה לשבח, לא כביקורת – רואים שעובדים, מסיבית אפילו, וזה טוב שמפתחים את כבישי הארץ.
יעקב ליצמן: אני רוצה לדבר על התחבורה הציבורית, ואני מדבר כמייצג חברתי.
יעקב ליצמן: המחירים של התחבורה הציבורית מדי גבוהים.
יעקב ליצמן: אני ביקשתי באמצע הישיבה מה-מ.מ.מ ונתנו לי נתונים, שמ-2008 עד היום דווקא המחירים לא עלו כפי המדד, פחות אפילו – אז אני מברך על זה – אבל מהתחלה עד עכשיו זה שמים וארץ, המחירים של התחבורה הציבורית לעומת מי שזוכר, המקשר – איך זה נקרא?
ראובן ריבלין: השחר, המקשר, והיה אגד.
ראובן ריבלין: ואיך קראו לזה?
ראובן ריבלין: דרום יהודה.
יעקב ליצמן: מי שזוכר את המחירים ועד היום, אם מכפילים באינפלציה, בכל הדברים האלה, אנחנו מגיעים הרבה מעבר למה שהיה צריך להיות.
יעקב ליצמן: אני אתן לך דוגמה, לדעתי זה חמור מאוד, ואני רוצה שתתייחס לזה.
יעקב ליצמן: הייתה תקופה שהמע"מ ירד – ב-1%, 1.5%.
יעקב ליצמן: שמת לב, אדוני השר, שמי שעולה לאגד הוא משלם שלושה שקלים, תיאורטית, ומקבל פתק, כולל מע"מ.
יעקב ליצמן: למחרת, כשהמע"מ ירד ב-1.5%, הוא היה צריך לשלם 1.5% פחות.
יעקב ליצמן: בזמנו, פניתי למבקר המדינה, גם ליועץ המשפטי, משום שזה לא תקין.
יעקב ליצמן: כל אדם שנכנס לחנות, קל וחומר כשזה מבוקר, מפוקח, אתה משלם כולל מע"מ, פתאום יורד המע"מ – פעם 1%, אחר כך עוד חצי אחוז – אבל כשמעלים מע"מ מייד אומרים, זה עלה בגלל שהמע"מ עלה.
ראובן ריבלין: כתוב כולל מע"מ כדי שהוא יוכל לנכות את זה אם הוא עוסק מורשה.
ראובן ריבלין: זה כמו קבלה.
יעקב ליצמן: אני לא יודע, אבל זה נוגע לי כאדם שעולה לאוטובוס.
יעקב ליצמן: כתוב לי – חמישה שקלים כולל מע"מ.
יעקב ליצמן: כשיורד 1.5% מע"מ, הוא היה צריך להוריד לי את המחיר הזה.
יעקב ליצמן: למה אני אומר את זה?
יעקב ליצמן: גם בימים אלה, כשעלה מחיר הדלק – עלה, עלה, עלה – העלו מחירים; כשיורד מחיר הדלק, מחיר התחבורה הציבורית צריך לרדת, ולא יורד.
ישראל כץ: בוא נסכם שעל השאלה הזאת יענה שאול מרידור.
יעקב ליצמן: את התשובה שלו אני יודע.
יעקב ליצמן: יש חור - -
<שאול מרידור: לא, אבל זה לא נכון.
יעקב ליצמן: - - יש 40 מיליארד שקל חובות, מכיר את התשובות שלו.
<שאול מרידור: מר ליצמן, אבל הפעם זה לא נכון.
<שאול מרידור: בדרך כלל זו התשובה, הפעם זה לא נכון.
<שאול מרידור: המחיר לא עלה.
יעקב ליצמן: 40 מיליארד שקל, והיה 52 לפני ארבע שנים, אני יודע להגיד לך את הכול.
יעקב ליצמן: אני אומר את זה כי לדעתי אם אנחנו רוצים לעודד את המחיר של התחבורה הציבורית, אני חושב שיש מקום להוריד את המחירים עוד יותר, לעודד את האנשים.
יעקב ליצמן: דבר שני, אני מתפלא מאוד לגבי הנסיעות במוניות.
יעקב ליצמן: יש דבר מוזר שאף פעם לא הבנתי.
יעקב ליצמן: למה למי שנוסע במונית לבד עולה X כסף, ואם הוא מצרף את שלושת הילדים שלו, הוא צריך לשלם עוד ארבעה שקלים, תוספת עבור שלושה נוסעים.
יעקב ליצמן: הרי אתה רוצה להוריד את הלחץ, אני לא מבין מה הריאקציה בזה.
יעקב ליצמן: אני רוצה לסיים בשתי ברכות, ואני מקצר.
ניסן סלומינסקי: בברכות אתה יכול להאריך דווקא.
ניסן סלומינסקי: אני צוחק, אני לא יודע את מי אתה הולך לברך.
יעקב ליצמן: אני אקבל את המלצתך ואני אתחיל להאריך.
יעקב ליצמן: קודם כול, על ניצול תקציב.
יעקב ליצמן: הניצול גבוה מאוד, וזה טוב ואני מברך אותך על זה, ואת המשרד.
יעקב ליצמן: יש משרדים אחרים שהיו כאן ולא כל כך טובים בזה, אז טוב שזה מנוצל.
יעקב ליצמן: בי"ת, אני רוצה לשמוע בנוגע למניעת תאונות דרכים לגבי בתי-ספר בכללי, מה שמחנכים בבתי-ספר למניעת תאונות דרכים, ובמיוחד אני מדבר גם על המגזר החרדי וגם על המגזר הערבי.
יעקב ליצמן: עוד דבר אחד לשבח – אני רוצה לשבח כמובן את הפקידים שלך.
יעקב ליצמן: כשיש לי הרבה כאב ראש מכל מיני מקומות או דברים, הם עונים לי בסבר פנים יפות, ואני מברך על כך.
ניסן סלומינסקי: חברת הכנסת גילה גמליאל, אחריה יצחק כהן.
גילה גמליאל: ראשית, אני רוצה לברך את השר ברכות כפולות – ברכות על הבחירה אתמול כממשיך את תפקידך המצוין אצלנו בתנועה, והדבר הנוסף זה על הפעילות שלך.
גילה גמליאל: יש לך פעילות מבורכת ביותר בתחום התחבורה, אתה עושה עבודה מצוינת.
גילה גמליאל: אני חושבת שכל מי שנוסע בכבישים ברחבי הארץ, מרגיש את השינוי שמתבצע, ואנחנו כאן על מנת לעזור לך בכל דבר שאתה צריך לקדם.
גילה גמליאל: לא רגילים לשמוע את זה ממני כאן בוועדה בכזו אהבה, אז הנה, כשמגיע אז מקבלים כנראה.
ניסן סלומינסקי: לא על הליכוד ולא על הקואליציה.
ישראל כץ: אני אמסור לשר האוצר שהאופציה הזאת קיימת.
יצחק כהן: תגיד לביבי שהמזל שלו שהיא פה בוועדה, אחרת הייתם מתרסקים לגמרי.
יצחק כהן: עוד יש מישהו שנשאר עם החמלה.
גילה גמליאל: אז תודה באמת.
גילה גמליאל: באנו להחמיא לשר היום.
גילה גמליאל: באמת, ישראל, אתה עושה עבודת קודש, בזכותך אני יכולה להגיע לחמותי בטבריה בזמן סביר בהחלט מתל-אביב ולהסתובב ברחבי הארץ, עם כל הסיורים שלנו ממטולה ועד אילת.
גילה גמליאל: ממש אנחנו מברכים אותך על כך, וכפי שאמרתי, יש לך פה בהחלט כתובת בתוך ועדת הכספים על מנת לקדם דברים נוספים מעבר להיבטים של התקציב, ויש לך פה דלת פתוחה בהחלט.
גילה גמליאל: יש פנייה שהגיעה אלי בנושא תחנת הרכבת בכפר מנחם – גם ברכות למנכ"ל החדש.
גילה גמליאל: אני הבנתי שכבר אושרה, והתחנה הזאת גם צפויה להיות רווחית.
ישראל כץ: אני מבין שאת נחפזת לברך, לא?
ישראל כץ: קרן, מה קורה?
גילה גמליאל: הבנתי שהאוצר תקצב את ההקמה שלה ב-60 מיליון שקלים.
גילה גמליאל: זה יותר פנייה לאוצר ולא למשרד.
יצחק כהן: חצי כבר באדמה – בטון - - -
<קרן טרנר: אנחנו חלוקים עם האוצר על הקטע הזה.
ישראל כץ: בשורה לא כל כך טובה, גילה.
גילה גמליאל: לא, אני אשמח לעזור, לזה התכוונו כשאמרתי שיש פה במה לעזור, אז אני באה לעזור.
גילה גמליאל: מה שאני אומרת, שבאמת יש להבנתי את אותה תחנה שכבר האוצר אמור היה לתקצב אותה ב-60 מיליון שקלים, ועל סמך זה יצאו לביצוע.
ישראל כץ: יש לי שאלה.
ישראל כץ: להערכתך, אם תהיה התחנה הזאת, גם תושבי גדרה ייסעו לשם?
יצחק כהן: גם הסטודנטים באחוה.
גילה גמליאל: לא רק.
גילה גמליאל: קריית-מלאכי, באר טוביה, נחל סורק, גדרות, גדרה, בני עיש.
גילה גמליאל: מכללת אחוה, שזה הכי חשוב, זה יסייע לסטודנטיות בדואיות בתחבורה, שזה חלק מהדברים שהם מאוד קשים, להוציא אותן מרהט על מנת להגיע ללימודים במכללת אחוה.
גילה גמליאל: חלק ממטה יהודה.
גילה גמליאל: בהחלט מדובר כאן בחלק ניכר.
גילה גמליאל: 30 מיליון שקלים כבר הושקעו ברציפים, במעברים, וכאן האוצר לקח את ה-30 מיליון הנותרים והעביר אותם, הבנתי, למקורות אחרים.
גילה גמליאל: אני פונה גם לשאול, שכאן באמת צריך להרים את הכפפה.
גילה גמליאל: נושא האקדמיה מאוד חשוב בעיני.
גילה גמליאל: אני חושבת שכאן אנחנו מדברים על השקעות תמיד בין מנגנוני צמיחה של הכלכלה, כמה שיותר נשים מהמגזר הלא-יהודי כן ישתלבו באקדמיה, זה בהחלט חלק מהתוכניות של המדינה בעניין הזה.
גילה גמליאל: הרציף הזה והתחנה הזאת, הם בהחלט יכולים לסייע למכללת אחוה.
גילה גמליאל: מרבית הסטודנטיות שיבואו לאזור, זה ייתן בהחלט מענה לעניין, אז כאן אני אשמח דווקא לא לשמוע את משרד התחבורה אלא לשמוע את משרד האוצר, איך אנחנו יחד אתכם יכולים לעזור על מנת לקדם את הפרויקט הזה.
ניסן סלומינסקי: רב יצחק ואחר כך אראל.
יצחק כהן: אני קודם כול מצטרף לברכות.
יצחק כהן: אני את שר התחבורה מכיר הרבה שנים, הוא רב-יכולות, ברוך השם, הוא מדבר מעט ועושה הרבה, להבדיל מאחרים.
יצחק כהן: אני מברך אותך גם על השמים הפתוחים, על הנחישות שלך.
יצחק כהן: אני מאחל לך הצלחה ברפורמה בנמלים.
יצחק כהן: על כל פנים, עכשיו הזכירה חברתי גילה גמליאל את פרויקט הרכבת.
יצחק כהן: זה סוג הפרויקטים שיוצאים לדרך, משקיעים עשרות מיליונים באדמה, יוצקים בטון, פתאום אחר כך מחליטים שזה לא כדאי כלכלית.
יצחק כהן: מה שאני חושש, שפרויקט הרכבת הקלה בתל-אביב – שאין שום ספק שהמטרופולין הזה זקוק לו - עלול להגיע לאותו מצב, כששם זה לא 30–40 מיליון, שם זה מיליארדים.
יצחק כהן: מיליארדים.
יצחק כהן: וכבר היה סיבוב אחד עם המכרז שזכתה קבוצת MTS.
יעקב ליצמן: השבוע הודיעו על עוד שש שנים.
יצחק כהן: החשש הגדול שלי, אדוני השר, שהפיל הלבן הזה, לא רק שהוא יעלה מיליארדים ולא רק שיתקע את חמש הרשויות הגדולות במטרופולין גוש דן, אלא היום אף אחד לא יכול להתייצב פה בוועדה ולומר שהפרויקט הזה הוא אכן ישים.
יצחק כהן: אף אחד לא יודע מה יקרה עם מי התהום, אף אחד לא יודע מה קורה עם ביצוע הפרויקט בפועל.
יצחק כהן: גם אם תשאל את מנכ"ל נ.ת.ע, בטוח שהוא יגמגם.
יצחק כהן: אנחנו זוכרים היטב למה הקבוצה התקפלה וברחה, כנראה אחרי שהיא השקיעה מאות מיליונים היא הבינה שהעסק לא ישים, והחשש הגדול – לא רק שתתקעו את המטרופולין, אלא תבזבזו מיליארדים של כספי ציבור.
ישראל כץ: אגב, זה לא מדויק.
ישראל כץ: לא הייתה לה סגירה פיננסית.
יצחק כהן: לא, עזוב, אני זוכר היטב את הדיונים, הייתי באוצר.
יצחק כהן: תאמין לי שאני מכיר כל פרט שם.
יצחק כהן: הייתה קבוצה די רצינית, וזה תירוץ.
יצחק כהן: הם ברחו, הם פשוט ברחו.
יצחק כהן: השקיעו שם 400 מיליון, כמעט חצי מיליארד, וברחו משם.
יצחק כהן: רק חשבו על המי תהום.
אראל מרגלית: הרכבת הקלה?
יצחק כהן: כן, בתל-אביב.
יצחק כהן: זה פרויקט שנוי במחלוקת.
יצחק כהן: אל"ף, הנחיצות ידועה וצריכים את הפרויקט הזה; בי"ת, הישימות שלו מוטלת בספק מבחינה טכנולוגית.
יצחק כהן: אני מציע – הדברים האלה מוקלטים ונרשמים בפרוטוקול – בעוד כמה שנים אני לא רוצה להיות צודק, באמת לא רוצה להיות צודק.
יצחק כהן: רק היום שמענו והתבשרנו שהם מוסיפים לעצמם עוד "באפר" של שש שנים קדימה, וזה אומר שהולכים לתקוע – יש פה ראש עיר לשעבר של בני-ברק – הולכים לתקוע פה את גוש דן שנים.
יצחק כהן: אתם זוכרים מה היה פה ברכבת הקלה בירושלים, הוא חושב שזה הסתיים, אבל שם אני מאוד מאוד בספק.
יצחק כהן: אני מסתכל על השקף של הפרויקטים עם מוקדי סיכון, ואני חייב לפרוטוקול להודיע שאני תושב אשקלון ויש לי פה נגיעה אישית.
יצחק כהן: אני נוסע כל יום בכביש הזה, כביש 3.
ישראל כץ: זה לא נגיעה אישית, זה כביש ציבורי.
יצחק כהן: לא, שיידעו את זה.
יצחק כהן: מצומת סילבר עד כפר אביגדור.
ישראל כץ: עד כפר ורבורג, מקום מושבו של שר האוצר ז"ל, יגאל הורוביץ.
יצחק כהן: נכון, שם זה הכביש הזוחל, האוטוסטרדה הזוחלת.
ראובן ריבלין: משם אתה ממשיך קצת, אתה מגיע לכפר אחים.
ישראל כץ: כפר אחים כבר סלול.
יצחק כהן: ביום שישי האחרון – אתה בטח היית בבית ושמעת את יללות האמבולנסים – הייתה שם תאונה רבת-נפגעים בצומת שפיר, בכניסה למושב שפיר, שני רכבים.
יצחק כהן: וזה קורה שם, זה כביש מסוכן.
יצחק כהן: לא רק שהוא תוקע את כל התנועה מדרום למזרח, ולשפלה והפוך, זה כביש מאוד מאוד מסוכן.
יצחק כהן: קטע שהיו צריכים לסלול אותו מזמן, ותוכנן ותוקצב – אתה אישרת את זה – אני לא יודע בדיונים שלך עם האוצר מי גרע את הפרויקט הזה.
ישראל כץ: סגן שר האוצר הקודם.
יצחק כהן: לא לא.
יצחק כהן: מעולם לא.
יצחק כהן: אם זה תלוי בי, אני אומר לך שמעולם לא.
ישראל כץ: יצחק, היית אחראי – היית סגן שר, הפקידים היו כפופים לך, וזה אחד הדברים הבודדים שהם הצליחו לשים ברקס ולא הצלחנו להעביר אותו מעל המכשול.
יצחק כהן: כשאתה אומר, לא הצלחנו, זה קשה לי להאמין.
יצחק כהן: אתה אומר לא הצלחנו?
יצחק כהן: אין דבר כזה שאתה לא מצליח.
ישראל כץ: אני תמיד אחראי, אבל בסוף - - -
יצחק כהן: אם היית נחוש ורוצה את הפרויקט הזה, היית מצליח.
יצחק כהן: זה שהפקדים גרעו אותו, אני כבר - - -
ישראל כץ: אפשר להביא כאן עדויות כמה נלחמתי על הפרויקט.
יצחק כהן: נלחמתי זה לא מספיק.
יצחק כהן: הפרויקט הזה הוא פרויקט בכביש מסוכן, כביש אדום, קורות שם תאונות כל יום.
יצחק כהן: אם אנחנו מדברים על פרויקט הרכבת הקלה, שלא ברור מה הישימות שלו – רק השנה זה 600 ועוד 300, כמעט מיליארד שקלים – ועל 40 מיליון, לגמור ולהציל.
יצחק כהן: גם התנועה תזרום ממזרח לדרום והפוך, וגם תחסוך תאונות דרכים.
ישראל כץ: שיהיה ברור, כי אתה שמת על הכתפיים של כולם דברים - שתיקה אינה כהודאה, אני לא מקבל את ההנחות שלך לגבי הרכבת הקלה.
ישראל כץ: יכול להיות שזה ייקח יותר זמן.
ניסן סלומינסקי: אני אתן לך זמן לענות.
יצחק כהן: אתה תענה.
ישראל כץ: הפרויקט מתבצע, יכול להיות שהוא ייקח יותר זמן.
יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזה שווה דיון בוועדה.
יצחק כהן: זה עתיר מיליארדים, ואף אחד לא יגיד לך בביטחון – כמו שהשר אומר עכשיו – שהפרויקט הזה הוא ישים.
ישראל כץ: חלילה שלא יתפרש כאילו אני מקבל את ההנחות.
ניסן סלומינסקי: בהחלט, רק נגמור את התקציב.
יצחק כהן: אני שומע יותר קולות שהפרויקט הזה הוא לא ישים מאשר ישים.
יצחק כהן: על כל פנים, אדוני, כביש מספר 3 – כמו שאתה יודע לעשות רפורמה בנמלים ושמים פתוחים, תבצע את הפרויקט הזה.
ניסן סלומינסקי: אראל ואחר כך מיכל.
ניסן סלומינסקי: ושוב, אני מבקש מחבריי, כי אנחנו רוצים גם לקבל תשובות מהשר ואנשיו.
ניסן סלומינסקי: אני מכוון את השעון.
אראל מרגלית: קודם כול, ברכות גם על הזכייה שלך מהלילה, ובאמת נראה שמשרד התחבורה הוא משרד ביצועיסט שמבצע את העניינים – כמובן השר וסגן השר, עוזי יצחקי, וגם החבר'ה שמלווים אותך בתוך המשרד – זה נראה שאתם minded לעשות את העבודה.
אראל מרגלית: שני דברים שאני רוצה לגעת בהם.
אראל מרגלית: אחד, דווקא בהרבה מאוד מקומות בפריפריה – אני במקרה מכיר טוב טוב את תל חי כי הבת שלי לומדת שם – אבל יש מקומות שלמים בארץ שבהם התחבורה הציבורית, בעיקר לסטודנטים, זה מצב מאוד לא פשוט.
אראל מרגלית: אני רואה חבר'ה בטרמפים אחרי שהם גומרים לעבוד במסעדת התחנה במטולה או במקומות אחרים, פשוט עומדים בטרמפים כמעט לכל מקום, וכנראה שזה לא רווחי, חלק גדול מהקווים האלה.
אראל מרגלית: אני חושב שהמדינה צריכה לקחת סט של אזורים ומקומות, באיזושהי שותפות עם אחת החברות שבאמת רוצה להרוויח, אבל עם סוג של סובסידיה, ופשוט לדאוג שתהיה שם תחבורה ציבורית ברמה.
אראל מרגלית: אני לא יודע בדיוק מה התוכניות שלכם, אבל זה נראה לי מאוד חשוב ברמה הלאומית.
אראל מרגלית: הרבה מאוד חבר'ה צעירים, בכל מיני אוניברסיטאות, אין להם תחבורה ציבורית מספקת.
אראל מרגלית: דבר שני שרציתי לומר, יותר ברמה הכלכלית – אחד הדברים המרשימים ביותר היה הפרויקט של כביש 6, והיו בו כמה דברים מרשימים.
אראל מרגלית: קודם כול, הביצוע.
אראל מרגלית: הכביש באמת שינה בצורה דרמטית להרבה מאוד אנשים את מהירות ההגעה ממקום למקום, אבל חוץ מזה, זה גם היה האופן הכלכלי שבו הוא בוצע.
אראל מרגלית: העובדה שהכביש – ואני יודע כמובן שלא כל פרויקט יכול להיות ככה – אבל העובדה שהכביש היה בפרויקט סגור והמדינה נתנה בעצם את הביטוח ולא הייתה צריכה להפנות לפרויקט כל כך חשוב כסף שוטף מהתקציב - - -
ניסן סלומינסקי: היא לקחה עוד מזה כל חודש.
אראל מרגלית: אני חושב שזה יכול לתת לנו רעיון על עוד קופסאות של תקציב שאולי אפשר לבנות בחלק מהפרויקטים הלאומיים.
אלעזר שטרן: נמלים.
אראל מרגלית: יכול להיות נמלים.
אראל מרגלית: אתמול היינו בחיפה ובאמת יש מאבק בין אשדוד לחיפה.
ראובן ריבלין: כל הקרנות של העובדים במדינת ישראל, הפנסיות, שהן כסף שמושקע – פעמים רבות אנחנו רואים את זה מאכזב או בסכנה אפילו – מדוע שלא ייקחו את כל הקרנות האלה, ישקיעו בפרויקטים?
ראובן ריבלין: הם יכניסו הרבה יותר.
ניסן סלומינסקי: זה החלק השלישי של הריכוזיות שאנחנו צריכים לדון בו.
ראובן ריבלין: תן לישראל את הדברים האלה, הוא יחזיר את זה בריבית יותר גבוהה ממה שאנחנו מקבלים.
מיקי רוזנטל: ובלי תספורת.
ראובן ריבלין: איזה תספורת.
ראובן ריבלין: בונים בעצמנו ומרוויחים.