GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק כהן:
יש לךְ מערכת מפוארת מבחינת הרמה המקצועית, הרמה המוסרית, המסירות של הצוותים, של הרופאים, בתי החולים.
יצחק כהן:
אגב, אני גם משבח את קופות החולים עם התחרות, עם כל הכלים שיש להם שעושים את המיטב.
יצחק כהן:
יש צוות באוצר, שירה אורי ומשה שמקדישים עצמם וקואופרטיביים למערכת הבריאות.
יצחק כהן:
אגב, הסכם הרופאים זו היתה אחת ה"מסיבות" הגדולות שעשינו.
יצחק כהן:
תגידי ליאיר לפיד.
יצחק כהן:
הוא אמר שעשיתם מסיבות.
יצחק כהן:
לקחתם הלוואות ועשיתם מסיבות.
יצחק כהן:
אחת ה"מסיבות" הענקיות היתה ה"מסיבה" הזאת של הסכם הרופאים.
יצחק כהן:
תגידי לו.
יצחק כהן:
את עכשיו יודעת מקרוב מה היתה ה"מסיבה".
יעקב ליצמן:
זה אחד הדברים שמגדילים את תקציב הבריאות – השכר.
יצחק כהן:
אחת ה"מסיבות" שאת מכירה מקרוב עכשיו היתה ה"מסיבה" הזאת.
יצחק כהן:
אגב, לא פרצנו את תקרת ההוצאה עם כל זה שזה הסכם עתיר ממון.
יעקב ליצמן:
- - -
יצחק כהן:
לא הפרעתי לך.
יעקב ליצמן:
אמרת שאין פייסבוק.
יצחק כהן:
בפייסבוק הוא אמר: מצאנו גירעון ענק, לקחו הלוואות, עשו מסיבות.
יעל גרמן:
חברים, אנחנו פה בבריאות, לא בפייסבוק.
יצחק כהן:
לא, לא, לא.
יצחק כהן:
סליחה, גברתי, עם כל הכבוד.
יצחק כהן:
תגידי ליאיר לפיד שזאת אחת ה"מסיבות" הענקיות שעשינו ולא פרצנו את תקרת ההוצאה בשקל.
יצחק כהן:
יושבת פה שירה, יושב אורי, תשאלי גם את רוני וגם את סגן השר.
יצחק כהן:
תעשי שליחות.
יצחק כהן:
את רוצה – תעשי, את לא רוצה – אל תעשי, אבל שלא יטעה.
יצחק כהן:
בדרך כלל הוא טועה.
יצחק כהן:
על כל פנים, ההסכם לוקח בחשבון את הפריפריה, את המקצועות במצוקה.
יצחק כהן:
הוא פותר, לא את כל הבעיות של מערכת הבריאות, אבל פותר המון בעיות שהיו בעיות אקוטיות.
יצחק כהן:
הוא פותר אותן.
יצחק כהן:
לאחרונה בתקשורת אנחנו מתבשרים פה ושם על דבר שמאוד התנגדנו לו, להחזיר את השר"פ למערכת הציבורית.
יצחק כהן:
אנחנו שומעים שהשרה תומכת בהחזרת השר"פ.
יצחק כהן:
זה דבר שמאוד מטריד אותנו.
יעקב ליצמן:
גם אני.
יעל גרמן:
אני לא יודעת מאיזה מקורות אתם שומעים.
יצחק כהן:
דה-מרקר פה, דה-מרקר שם.
יעל גרמן:
נתייחס.
יצחק כהן:
הזכירו פה את מד"א ואת שירותי החירום.
יצחק כהן:
חברי רובי ריבלין הזכיר וכולם הזכירו, יש לתת להם את הגיבוי המתאים, הם עושים עבודה נפלאה.
יצחק כהן:
משרד הבריאות – 300 מיליון נומינלי זה קיצוץ, יותר מ-5%.
יצחק כהן:
נכון, שירה?
<שירה גרינברג:
זה לא קיצוץ, זו תוספת.
<שירה גרינברג:
זו תוספת יפה.
יעל גרמן:
איך תוספת זה קיצוץ?
יעל גרמן:
זו תוספת ריאלית של 300 מיליון, הרי אפשר היה לא להוסיף בכלל.
יצחק כהן:
ריאלית לא.
יצחק כהן:
זה נומינלי.
יצחק כהן:
זה קיצוץ.
יצחק כהן:
על כל פנים, אני תומך במה שאמר ידידי הרב ליצמן, אם כבר יש קיצוץ שזה ילך לתרופות ולטכנולוגיות ולא לקופות קטנות מסביב.
יעקב ליצמן:
לחיסונים, לא לקופות קטנות.
יצחק כהן:
המחלוקות הפנימיות צריכות התייחסות.
יצחק כהן:
המצב שם קשה מאוד.
יצחק כהן:
למרות שמערכת הבריאות מפוארת וטובה, אחת הטובות בעולם – שמעתי שברפורמה שרצה לעשות הנשיא אובמה, הוא הזכיר את מערכת הבריאות בישראל.
יצחק כהן:
כך השמועה אומרת, לא שמעתי את זה מכלי ראשון.
יצחק כהן:
השמועה אומרת שהוא מאוד התפעל ממערכת הבריאות הישראלית, הוא היה רוצה להעתיק אותה לארצות-הברית.
ניסן סלומינסקי:
חוץ מהתקציב הדו-שנתי הוא רוצה להעתיק גם את זה.
ראובן ריבלין:
מי סיפר לך את זה?
יצחק כהן:
השמועה אומרת.
יצחק כהן:
על כל פנים, הפיתוח חשוב מאוד שלא יישארו פילים לבנים, במיוחד בבריזלי.
יצחק כהן:
אני מתבשר לשמוע שיש תוספת של 120 מיליון שקלים.
<רוני גמזו:
60 פלוס 60.
יצחק כהן:
זה חשוב מאוד.
יצחק כהן:
אסור לתקוע את הבניין הזה באמצע.
יצחק כהן:
זה גם בניין שאמור לתת שירות בחירום, חדרי ניתוח מוגנים.
יצחק כהן:
יישר כוח.
יצחק כהן:
לגבי רופאי חוץ-לארץ.
יצחק כהן:
זה נכון, יש מצוקת רופאים, אני יודע שהרב ליצמן ורוני עשו המון, השקיעו בזה המון.
יצחק כהן:
ידידי, צריך לשמור על הרמה.
יצחק כהן:
איפה עליזה?
יצחק כהן:
אני מניח שאם הרמה שם היתה שווה, הבעיה תיפתר, אבל תנו לזה, כי 1,000 רופאים זה לא פשוט, במיוחד כשחסרים רופאים במערכת.
יצחק כהן:
רבותי, תמשיכו להצליח.
ניסן סלומינסקי:
יישר כוח.
ניסן סלומינסקי:
גילה, ואחריה – אראל.
ניסן סלומינסקי:
בזה תמו חברי הכנסת.
גילה גמליאל:
קודם כול, אני אתחיל בברכות לשר היוצא, לליצמן, שאכן עשה גם כן עבודה יפה מאוד במערכת הבריאות.
גילה גמליאל:
אני חושבת שהוא קידם אותה ממש שלב, גם בנושא הגדלת מספר המיטות, גם בנושא טיפולי השיניים, שזה היה משהו מאוד-מאוד חיובי, בית חולים באשדוד ועוד פעילות ענפה ורבה.
גילה גמליאל:
באמת צריך לברך אותך על כך.
גילה גמליאל:
ודאי וודאי לברך את השרה שלנו שעושה עבודה מצוינת.
גילה גמליאל:
את עושה ממש עבודה טובה.
גילה גמליאל:
יש לך מנכ"ל מעולה, רוני.
גילה גמליאל:
אני תמיד בעד קידום והעצמת נשים.
גילה גמליאל:
במקרה של רוני, שהוא באמת מנכ"ל מעולה, לפעמים גם שילובים יכולים להיות מנצחים.
גילה גמליאל:
הוא באמת מנכ"ל מעולה, אין פה בכלל ספק.
גילה גמליאל:
אני רוצה לומר מספר דברים.
גילה גמליאל:
נקודה אחת, כבר אמר כאן חברי, חבר הכנסת רובי ריבלין – אני רוצה לתת לו גיבוי מלא – הזכיר את זה גם יצחק כהן, יכול להיות שעוד חברים וחברות פה דיברו על זה, על מד"א.
גילה גמליאל:
אני חושבת שחשוב מאוד לדאוג לכך שהערכות של מד"א על מצב חירום כן יובאו בחשבון.
גילה גמליאל:
דובר גם יחסית בסכום זניח.
גילה גמליאל:
20 מיליון שקלים זה לא סכום מהותי כזה.
גילה גמליאל:
לדעתי כן צריך לעגן אותו.
גילה גמליאל:
זה לפתחך, ואנחנו כאן על מנת לעזור לך בעניין זה.
גילה גמליאל:
דבר חשוב לא פחות זו אותה סוגיה שדיברו כאן עליה קודמותי, גם חברת הכנסת אורית סטרוק וגם חברת הכנסת לביא, על נושא הסטודנטים.
גילה גמליאל:
אני נתקלת בזה בכל פעם מחדש.
גילה גמליאל:
יש פה דבר שגובל בחוסר היגיון בסיסי.
גילה גמליאל:
שולחים אלפים-אלפים למדינות אירופה בעיקר, ואת רואה אותם שם נשארים במשך שנים.
גילה גמליאל:
לימודי הרפואה זה בין שש לשבע שנים.
גילה גמליאל:
וכשבסופו של דבר הם הולכים ללמוד שם על מנת לחזור לכאן, כשכאן יש מצוקה של רופאים.
גילה גמליאל:
חייבים לתת את הדעת על הסוגיה הזאת.
גילה גמליאל:
צריך למצוא לזה פתרון.
גילה גמליאל:
צריך לעשות בדיקה מקיפה ולבדוק איפה הבעיה, ממה זה נובע.
גילה גמליאל:
לדעתי בסופו של דבר אותם רופאים יוצאים לחוץ-לארץ ובסוף חוזרים לכאן, עוברים את המבחנים והם רופאים בארץ, אז מה עשינו בזה?
גילה גמליאל:
על כן לדעתי זו נקודה לפתחך, ואת יכולה לעשות כאן בהחלט שינוי דרמטי בנושא הזה.
גילה גמליאל:
יש עוד שני נושאים: האחד זה יוקר הבריאות.
גילה גמליאל:
יש כאן אי-בהירות בסוגיית כל הביטוחים.
יעל גרמן:
העלו את זה.
גילה גמליאל:
פשוט לא שמעתי.
גילה גמליאל:
גם כאן צריך לתת את הדעת ולתת מענה בסוגיה הזאת.
גילה גמליאל:
דבר אחרון זה פנייה שהגיעה אלי מבחורה שעוברת טיפולי פוריות.
גילה גמליאל:
אני באופן אישי ליוויתי את אחי במשך 13 שנה בטיפולי פוריות.
גילה גמליאל:
תודה לאל יש להם היום שני ילדים כבר אחרי בר-מצווה.
גילה גמליאל:
מאז המערכת הזאת רק הולכת ומתפתחת.
גילה גמליאל:
יש כאן סעיף אחד שהייתי רוצה, ברשותך, לקרוא על טענה מאוד-מאוד מקוממת שהיתה כנראה בדברי ההסבר לחוק, שנשים מתפרעות על טיפולי פוריות כי זה בחינם, אז למה לא?
<רוני גמזו:
רק איזה חוק?
גילה גמליאל:
אני מדברת על החוק שרוצה להגביל את הגיל של הטיפולים.
<רוני גמזו:
אין דבר כזה.
יעל גרמן:
יש המלצות של ועדה - - -
גילה גמליאל:
אני חושבת שההמלצות בסופו של דבר מתורגמות לחוק.
גילה גמליאל:
ואם זה הכיוון - - -
<רוני גמזו:
אין.
גילה גמליאל:
מעולה.
גילה גמליאל:
כי הטענה הזאת כל-כך מקוממת.
יעל גרמן:
את מדברת על הורדת הגיל מ-45 ל - - -
גילה גמליאל:
הורדת הגיל מ-45 ל-39.
יעל גרמן:
לא.
יעל גרמן:
45 ל-44.
גילה גמליאל:
זאת הטענה כאן מהן.
יעל גרמן:
הן לא הבינו את ההמלצות.
גילה גמליאל:
אני אשמח לתקן להן את הנתונים.
יעקב ליצמן:
גילה, לא מספיק שזה לא חוק, גם בנוהל, גם בהוראות לקופות חולים - - -
<רוני גמזו:
גם לא.
גילה גמליאל:
זה מעולה.
גילה גמליאל:
קודם כול, אני אשמח להעביר לפתחך את הפנייה ולקבל תשובה מסודרת מטעם המשרד.
<רוני גמזו:
אפילו פה.
גילה גמליאל:
איך היא אמרה?
גילה גמליאל:
מכניסים לנו הורמונים, אנחנו בציפייה שבועיים ללא תפקוד מנטלי, וכל התהליכים האלה כדי שיגידו שאנחנו עושות את זה - - -
יעל גרמן:
את מדברת יותר על ההתבטאות מאשר על ההחלטה.
גילה גמליאל:
גם ההחלטה לדעתי שגויה.
גילה גמליאל:
יש הרבה מקרים שלנשים יש סיכוי יותר טוב להביא ילדים בגיל 42 מאשר מקרים פרטניים של בעיות אחרות בגילאים יותר צעירים.
יצחק כהן:
האם זה מופיע בהצעת חוק מה שאמרת?
יעל גרמן:
זה לא הצעת חוק.
גילה גמליאל:
יש פה פנייה.
גילה גמליאל:
כנראה היא שגתה בזה שהיא אמרה שמדובר בהצעת חוק.
גילה גמליאל:
דבר כזה לדעתי צריך, קודם כול, בהחלט להוקיע אותו, ודבר שני כן לבוא לקראת.
גילה גמליאל:
ישראל מובילה בתחום הזה של טיפולי פוריות.
ניסן סלומינסקי:
אראל – אחרון חברי הכנסת.
ניסן סלומינסקי:
אחר-כך ננסה לשמוע רק חלק מהמשתתפים, כי אנחנו רוצים לשמוע את התשובות.
אראל מרגלית:
תודה.
אראל מרגלית:
קודם כול, ברכות לשרה, שיהיה לך הרבה בהצלחה.
אראל מרגלית:
אמרו כבר קודם, אני חושב שרובי אמר שבתפקידיך הציבוריים הקודמים עשית עבודה מצוינת, ואנחנו מאחלים לך שתעשי עבודה מצוינת גם עכשיו.
אראל מרגלית:
גם לרוני גמזו, באמת שיהיה לך בהצלחה.
אראל מרגלית:
אנחנו מאוד-מאוד התפעלנו מעבודתך שלך, הרב ליצמן, ואני חושב שממש הצעדת בהיבט הציבורי את הרפואה קדימה בכמה מובנים.
אראל מרגלית:
אני חושב שעם ישראל חייב לך תודה.
אראל מרגלית:
באמת תודה רבה, וגם לך, אדוני המנכ"ל.
יעקב ליצמן:
בגלל זה הדיחו אותי.
ראובן ריבלין:
עם ישראל צריך להודות לו שהוא הסכים לוותר על ועדת הכספים וללכת למשרד הבריאות.
אראל מרגלית:
כל הכבוד.
אראל מרגלית:
גם השר איציק כהן.
אראל מרגלית:
באמת זו דוגמה לעבודה רצינית וכל הכבוד.
אראל מרגלית:
שני דברים: דבר אחד זה הנושא של הרפורמה בבריאות הנפש.
אראל מרגלית:
כל אחד מהדברים האלה קרוב אלי, גם בגלל אחותי וגם בגלל אחי - -
יעקב ליצמן:
כי אתה עובד בבניין הזה.
אראל מרגלית:
- - אחותי מטפלת בבריאות הנפש.
אראל מרגלית:
הרפורמה בבריאות הנפש זה משהו שניסו להעביר פה בכנסת במשך שש שנים.
יעקב ליצמן:
עשר שנים.
אראל מרגלית:
לאחר שלא הצליחו, העבירו את זה בצו ממשלתי.
יעקב ליצמן:
לא, לא בגלל זה.
אראל מרגלית:
אני רוצה על זה לשאול.
אראל מרגלית:
רציתי לדעת, כי יש נושאים מנושאים שונים, ורציתי לדעת האם הכנסת תזכה לדון בנושא הזה.
אראל מרגלית:
התחושה היא שכאילו לקחו את התהליך מבית המחוקקים.
אראל מרגלית:
אני רוצה להבין.
אראל מרגלית:
זה דבר אחד.
אראל מרגלית:
דבר שני זה לגבי שר"פים בבתי חולים ציבוריים, שזה לא דבר שכל האנשים במפלגה שלי מסכימים אתי, אבל זה דבר שאני מכיר מקרוב, דווקא דרך אחי שהוא מנתח מוח.
אראל מרגלית:
היכולת לשים שר"פים בצורה נכונה בבתי חולים ציבוריים, לדעתי תציל את בתי החולים האלה, ישאירו הרבה מהמצוינות של הרופאים הטובים ביותר בבית החולים הציבורי, יביאו הרבה מההשקעות לבית החולים הציבורי ולאו דווקא לאחיו הפרטי.
אראל מרגלית:
אני אומר לכם, אני יודע את זה מהיכרות של רופאים באופן אישי ומדיבור רב אתם, והרבה מהם מוכנים לקבל בסופו של דבר פחות משכורת – ברור שבשר"פ הם מקבלים הרבה יותר – אבל היו מעדיפים לעשות את זה בצורה מוסכמת ומשולבת בבית החולים הציבורי עצמו.
גדעון בן-ישראל:
אפשר לבקש פגישה עם הסתדרות הגמלאים בנושא הזה?
גדעון בן-ישראל:
דיברת עם הרבה רופאים, אולי תדבר גם עם עמך.
ניסן סלומינסקי:
גדעון, אני אתן לכם מייד.
ניסן סלומינסקי:
תודה, אראל.
יעקב ליצמן:
אפשר להעיר על השאלה שהוא שאל על הבריאות הנפש, למה זה בצו?
יעקב ליצמן:
רק מילה.
ניסן סלומינסקי:
אוקיי.
יעקב ליצמן:
הוויכוח היה קודם כול אם מכניסים כסף מספיק מבחוץ על בריאות הנפש או לא.
יעקב ליצמן:
זה היה אחד הדברים.
יעקב ליצמן:
בסופו של דבר, אם אני זוכר טוב את המספר, הגענו ל-420 מיליון שקל.
יעקב ליצמן:
זה מתחיל בעוד שנתיים, ב-2015, ומכינים את זה.
יעקב ליצמן:
הגענו נדמה לי ל-420 מיליון שקל ושר האוצר ברגע האחרון הוסיף עוד 50 מיליון שקל לפיתוח לבתי חולים.
יעקב ליצמן:
לכן זה היה הפיליבסטר בוועדת העבודה והרווחה, שהם לא רצו, ואנחנו התעקשנו.
יעקב ליצמן:
לצערי לא יכולנו להעביר את זה בשום דרך אחרת.
יעקב ליצמן:
היות שעשר שנים זה היה תקוע, החלטתי לעשות מעשה והעברתי את זה.
אורית סטרוק:
מה זאת אומרת פיליבסטר?
אורית סטרוק:
אני לא מבינה.
אורית סטרוק:
הכנסת חשבה שזה לא נכון - - -
<רוני גמזו:
חברת הכנסת סטרוק, אני אתן לכם הסבר מלא, מקצועי, עד הסוף.
ניסן סלומינסקי:
חברת הכנסת סטרוק, אנחנו כבר על הקצה.
יעקב ליצמן:
את הולכת להשתמש בזה גם כן בכל מיני נושאים, אני אדריך אותך.
אילן גילאון:
ליצמן, דברים כאלה מקובלים בדרום אמריקה, לא בישראל.
אורית סטרוק:
אני עדיין חושבת שאם ישבו חברי כנסת, הקדישו לזה הרבה זמן וחשבו שזה לא נכון, אז - - -
<רוני גמזו:
אני אסביר לכם הכול.
ניסן סלומינסקי:
אני עכשיו אתן לאורחים.
ניסן סלומינסקי:
אני מבקש מכל אחד מהאורחים ממש קצר.
ניסן סלומינסקי:
נתקלתי בתופעה מאוד ייחודית, ואני רוצה לשמוע.
ניסן סלומינסקי:
אסתר, תנסי להציג קצר.
ניסן סלומינסקי:
אחר-כך אני אעבור למד"א.
<אסתר רוטנברג:
אני מנהלת פיתוח פרויקטים קהילתיים במרכז בריאות לאישה – "בשבילך".
<אסתר רוטנברג:
אני שמחה להיות כאן היום ואני שמחה לשמוע את הדברים החיוביים שמשרד הבריאות מעניק לאזרחי מדינת ישראל.
<אסתר רוטנברג:
מה שלא שמעתי כאן, ובזה אנחנו מתעסקים בצורה מאוד ייחודית, אני חושבת, זה המניעה לקידום בריאות.
<אסתר רוטנברג:
אנחנו מדברים פה על מיטות, אנחנו מדברים פה על הוספת תקנים, רופאים, הכול מעולה וטוב, אבל למה לחכות למיטה של החולה?
<אסתר רוטנברג:
קודם כול, ננסה לעזור למנוע את הבעיות, לנסות לעודד את המודעות, לקדם את הידע שיש לנשים.
<אסתר רוטנברג:
אנחנו במרכז הרפואי לאישה – "בשבילך", מתמקדים כרגע במגזר הדתי והחרדי.
<אסתר רוטנברג:
זה מגזר שלצערנו רמת הידע, רמת המודעות, הזמן והיכולת מועטים בנושאים האלה.
<אסתר רוטנברג:
בנוסף, יש מחקר שהוא מאוד מעניין מבחינתי שמדבר על אחוזי תמותה.
<אסתר רוטנברג:
כשאנחנו מדברים, לדוגמה על סרטן השד, של 96% יותר מאשר לנשים במגזר הכללי.
<אסתר רוטנברג:
אישה מהמגזר החרדי או הדתי לא תשרוד את המחלה, שוב מגורמים שונים שנוכל לפרט אם נרצה.
<אסתר רוטנברג:
המרכז הרפואי לאישה – "בשבילך", מתמקד בשני מהלכים: הראשון זה הקליניקה הייחודית שלנו, שאומרת: למה לחכות לבעיה?
<אסתר רוטנברג:
למה לחכות להגיע לניתוח חירום ולשר"פ ולכל מה שאנחנו לא רוצים להגיע?
<אסתר רוטנברג:
למה שלא נעבור איזה בדיקה כללית, לבדוק שהכול בסדר, לחשוב על מניעה, לחשוב על בריאות?
<אסתר רוטנברג:
אם תשוו את זה לטסט לרכב, למה לכולנו ברור שהרכב שלנו אנחנו שולחים לטסט, לטסט-ליין – לא משנה, איפה שלא יהיה – לבדוק שכל המערכות פועלות ואת הגוף שלנו אנחנו אף פעם לא מעבירים איזה טסט כולל, איזה בדיקה מערכתית שאומרת: הכול פועל, הכול בסדר, אין משהו קטן שמסתתר שאנחנו לא מודעים אליו מספיק?
<אסתר רוטנברג:
אגב, בארצות-הברית כל בחורה מגיל 17 עוברת צ'ק-אפ כללי, וזה עדיין לא מובנה במערכת הבריאות שלנו, וזה נושא שאנחנו מאוד-מאוד רוצים לקדם.
<אסתר רוטנברג:
כרגע שוב, זה נמצא אצלנו בקליניקה, שהיא ייחודית בארץ, וכל אישה יכולה לקבל את הבדיקה הכללית, כשהערך המוסף של זה הוא כמובן גילוי מוקדם, אבל גם פתרון בעיות, כי שוב, ברגע שרופאה אחת מאבחנת את כל ההיבטים, בודקת את כל מערכות הגוף, היא יכולה לזהות דברים שגם כאשר נלך לגניקולוג, לרופא הלב או לכל דבר שלא יהיה נתקשה לאבחן.
<אסתר רוטנברג:
זה מאוד יפה שיש קליניקה, הכול בסדר ואנשים יגיעו להיבדק, אבל אנחנו לא מגיעים לזה.
<אסתר רוטנברג:
למה אנחנו לא מגיעים לזה?
<אסתר רוטנברג:
כי אין לנו מספיק מודעות.
<אסתר רוטנברג:
וזאת הפעילות השנייה של "בשבילך".
<אסתר רוטנברג:
אנחנו פועלים לקידום בריאות בקהילה.
<אסתר רוטנברג:
הרעיון הוא כשיש ידע, כשיש מידע רלוונטי, אם זה לבדיקות, אם זה לסיכונים, אם זה להיסטוריה המשפחתית, מטבע הדברים נבצע את הפעולה, אם זה יהיה בדיקה, אם זה יהיה לשנות לאורח חיים בריא, אבל כשאין לנו מודעות, לא נגיע לזה.
<אסתר רוטנברג:
מרכז "בשבילך", בשיתוף משרד הבריאות, פעלנו בשיתוף פעולה הדוק ויפהפה בפעילויות קהילתיות במגזר ולאוכלוסייה, באמת כדי לקדם את הנושא הזה ולהעביר את הידע.
<אסתר רוטנברג:
אנחנו מאוד רוצים להמשיך את הפעילות, ולא רק להמשיך, כי אני חושבת, שוב כשאנחנו מדברים על מניעה, זו פעילות שלא רק צריך להמשיך, אלא צריך להגביר, כדי שלא נגיע למצבים חמורים.
<אסתר רוטנברג:
יש לנו בקשות מבית-שמש, מבני-ברק, מדיר אל-אסד, ואנחנו רוצים לפתוח קליניקות כאלה ומרכזים קהילתיים לקידום.
<אסתר רוטנברג:
אנחנו מאוד נשמח אם נוכל להיפגש בשביל להעלות את הנושא הזה ולנסות לקדם את הפרויקט, שוב כדי למנוע את הצורך בהגדלת תקציבים לחולי, למנוע את זה כשהוא עדיין קטן, כשהוא עדיין מינורי, ולשפר איכות חיים באופן כולל.
ניסן סלומינסקי:
תודה רבה, אסתר.
ניסן סלומינסקי:
אני רוצה אולי לציין שבמגזר החרדי יש רתיעה מסוימת, בעיקר אצל נשים, ללכת לבדיקות מסוימות, ולפי הסטטיסטיקה התמותה מסרטן השד, לפחות לפי מה שהם מסרו לי, זה פי שניים יותר מהמגזר הרגיל.
<אסתר רוטנברג:
- - -
ניסן סלומינסקי:
זה פי שניים.
ניסן סלומינסקי:
לכן כאן צריך תשומת לב מאוד מיוחדת ורגישה ומודעות לנושא של הבריאות.
ניסן סלומינסקי:
אני אשמח מאוד שייווצר קשר כדי להגביר את המודעות במגזר.
ניסן סלומינסקי:
מד"א.
ראובן ריבלין:
הנקודה שהיא העלתה, לא הייתי מודע לה.
ניסן סלומינסקי:
לכן נתתי לה לדבר אפילו ראשונה, שנספיק לשמוע את זה.
ניסן סלומינסקי:
יש כאן הרבה חברי כנסת שחוו את האפקט האדיר של מד"א.
ניסן סלומינסקי:
אתם זוכים פה לתשומת לב מאוד טובה וחיובית.
ניסן סלומינסקי:
אני גם דיברתי עם השרה ונתתי להם את הנייר שלכם, לכן אתם יכולים לקצר.
ניסן סלומינסקי:
ודאי הקשר שלכם עם המשרד ועם השרה יהיה קשר הרבה יותר הדוק.
ראובן ריבלין:
אתם לא יכולים לקלקל לנו לעזור לכם אם אתם מקצרים.
אילן גילאון:
כשאתם מסיעים מישהו מאתנו באוטו שלכם, תחתימו אותו על הצעת חוק...
<אורן בלושטיין:
ראשית כול, אנחנו מודים לכם על האפשרות להציג את הדברים, ואני אמקד את הדברים.
<אורן בלושטיין:
אנחנו למעשה מדברים על הצרכים של שימור הכוננות של מד"א בשגרה לאירועי קיצון ולאירועי חירום כאחד.
<אורן בלושטיין:
כשמתה
<אורן בלושטיין:
פך אוטובוס בכביש מס' 1, כביש ירושלים - תל-אביב, מד"א נדרש להגיב במיידית, כמו שהתהפך אוטובוס בכביש הערבה לפני מספר שנים, אוטובוס התיירים, שכולנו זוכרים – גם שם מד"א נדרש לתת תשובה מיידית לכל מה שקורה.
<אורן בלושטיין:
לצורך כך אנחנו נדרשים בשגרה להחזיק מדי יום כוננות של צוותים, מכשירי ביפר, מירסים וכל האמצעים הנדרשים כדי שבשעת השי"ן, שאם יתפוצץ אוטובוס בתל-אביב או יתהפך אוטובוס בתל-אביב, מייד נוכל לגייס עשרות צוותים שייתנו מענה מיידי.
<אורן בלושטיין:
אני חושב שהארגון הוכיח את זה לאורך כל השנים, את הדריכות שלו ואת הנחישות שלו במתן המענה לכל תרחיש שלא יהיה, שלא לדבר על מלחמה, שזה ברור.
<אורן בלושטיין:
לצורך כך אנחנו נדרשים לאמן את האנשים, לתחזק את האנשים ולשמור על כוננות מדי יום של כל הצוותים.
<אורן בלושטיין:
הגשנו כאן לוועדה הנכבדה תקציב של 20 מיליון שקל שנתי, שזה העלויות הקבועות של מגן-דוד-אדום לצורך שימור הכוננות הזאת.
<אורן בלושטיין:
ככל שהתקציב הזה לא יהיה, מד"א לא יוכל להחזיק בכוננות השגרתית הזאת.
<אורן בלושטיין:
לכאורה זה נראה כחירום, אבל זה לא חירום, מדי יום אנחנו נדרשים להחזיק כוננות לכל תרחיש שייווצר בכל רגע נתון.
<אורן בלושטיין:
התרחיש הזה מחזק אותנו ונותן לנו את האפשרות להחזיק אמבולנסים בכוננות מיידית, צוותים בכוננות מיידית ולאמן את כל הצוותים שלנו על התרחישים האלה.
<אורן בלושטיין:
אלה למעשה 20 המיליון.
<אורן בלושטיין:
אני מבין שלכבודה יש המסמך הזה בפניה, ונבקש מהוועדה הנכבדה וממשרד הבריאות לתת דעתם על העניין ולאשר את התקציב הזה.
ראובן ריבלין:
מה עם בנק הדם?
<אורן בלושטיין:
בנק הדם הוא לא בתקציב הנדרש הקבוע, אבל אנחנו עדיין ממתינים לבנק הדם החדש.
<אורן בלושטיין:
כפי שכולכם יודעים בנק הדם נמצא כיום בתל-השומר.
<אורן בלושטיין:
זה מבנה לא ממוגן, אנחנו נדרשים לבנות מבנה חדש שיעמוד בכל התרחישים הקיצוניים שמבשרים לנו.
<אורן בלושטיין:
רק בתרגיל האחרון, כתוצאה מבעיה של התרגיל העבירו את התרחיש כדי שלא ייפגע בנק הדם.
יעקב ליצמן:
איפה עומדים הדברים?
ראובן ריבלין:
ליצמן שואל איפה זה עומד.
<אורן בלושטיין:
נכון לרגע זה עדיין מחכים לאישורים.
<אורן בלושטיין:
עוד לא התקבלו האישורים.
<רוני גמזו:
אני אענה על כל סוגיית מד"א בצורה ברורה ומוחלטת.
ניסן סלומינסקי:
אני מבקש ממש בקיצור.
ניסן סלומינסקי:
ההסתדרות הרפואית בישראל – ד"ר זאב פלדמן ידבר.
ניסן סלומינסקי:
רק תקצרו מאוד, כי אחרת לא יהיה מי שייתן תשובה ולא יהיה למי לתת תשובה.
<זאב פלדמן:
תודה רבה.
<זאב פלדמן:
אני מצטרף לברכות על הכניסה לתפקיד ומאחל בהצלחה.
<זאב פלדמן:
כבוד היושב-ראש רמז שיש פה הרבה מאוד כסף בתקציב משרד הבריאות ואולי הוא יכול לקחת למקומות אחרים.
<זאב פלדמן:
אנחנו אומרים שיש בור אדיר של מחסור.
<זאב פלדמן:
אני רוצה לשקף לכם איך התקציב נראה מתוך בתי החולים.
<זאב פלדמן:
אנחנו אלופי ה-OECD בתפוסה של מיטות בבית החולים.
<זאב פלדמן:
אנחנו עומדים על 94.3% תפוסה ממוצעת בשנה, כשהמשמעות היא שבעוד כמה חודשים נשב שני חדרים מכאן ונדון במצוקה ובחולים במסדרון שלא מקבלים טיפול נאות בתקופת שפעת החורף.
<זאב פלדמן:
כשבונים בית חולים, מקצים בחדר משותף 7.7 מ"ר מרחב לחולה.
<זאב פלדמן:
לא ראיתי את המרחב הזה אצל החולה במסדרון.
<זאב פלדמן:
במחלקה הנוירו-כירורגית שבה אני עובד בתל-השומר ממוצע התפוסה השנתי היה 112%, זה אומר שאין מרחב לאשפז חולה עם זיהום שלא ליד חולה בלי זיהום, ואחר-כך אנחנו נפגשים באותו חדר, שני חדרים מכאן, ודנים בסטטיסטיקה של הזיהומים הנוראיים שגורמים לתמותה בבתי החולים.
<זאב פלדמן:
בשנת 2005 יצא משרד הבריאות בתוכנית של תוספת, עם יעד של 3,000 מיטות נוספות בשנת 2015.
<זאב פלדמן:
אז היו בארץ 14,607 מיטות, היום, רגע לפני 2015, אנחנו עומדים על 14,972 מיטות.
<זאב פלדמן:
אנחנו בכלל לא שם ובכלל לא בכיוון של פתרון.
<זאב פלדמן:
לא שמעתי בהצעת התקציב לשנים קדימה איזה פתרון לנושא הזה, ואנחנו לא רוצים להיות כמו אותו סוס שמת יום לפני שהוא הפסיק לאכול.
<זאב פלדמן:
אנחנו עדיין סוחבים על הגב במצוינות מערכת בריאות נהדרת, עם הישגים נהדרים, עם מצוינות לכל רוחב החזית, אבל צריך משאבים.
<זאב פלדמן:
בנוגע לילדים שנמצאים בחוץ-לארץ, יש היום מבצעים ספורדיים של בתי חולים שונים לקלוט את הסטודנטים בשנים הקליניות, הסטודנטים שלומדים בחוץ-לארץ, להכניס אותם לארץ ולהקל על הקליטה שלהם חזרה לארץ ומעבר טוב יותר של מבחנים.
<זאב פלדמן:
זה צריך להיות משהו לאומי שיאפשר להם במחיר סביר להיקלט בארץ ולתגבר אותנו במצוקה הקשה שלנו.
<זאב פלדמן:
תודה.
ניסן סלומינסקי:
ההסתדרות החדשה.
ניסן סלומינסקי:
תחליטו מי מטעמכם ידבר.
<אלבז מאיר:
אני סגן יושב-ראש הסתדרות הגמלאים, הסגן של גדעון בן-ישראל.
<אלבז מאיר:
המצוקה הכי גדולה שלנו, ואני לא אכנס לנושאים אחרים, שהזניחו את ההצעה של סגן השר ליצמן, שבהזדמנות זו אנחנו מודים לו על פועלו ואני מקווה שהוא גם ימשיך לפעול, בנושא של האשפוז הסיעודי.
<אלבז מאיר:
בסקירה של המנכ"ל לא שמענו בכלל אם יש כוונה להמשיך את הדבר הזה.
<אלבז מאיר:
לנו היה ברור שזה לא ייכנס מיד, צריך איזה תקופת אכשרה, אבל אם אין תוכניות, סימן שיורדים מהנושא והיינו רוצים לדעת.
<אלבז מאיר:
הנושא יותר בוער נוכח העובדה ששוק ההון עשה רפורמה בביטוחים הסיעודיים וגרם לכך שאלפים, כמעט 200,000 גמלאים כבר בפועל, ישלמו, אם הם רוצים להמשיך את הביטוח, פי ארבעה, פי חמישה, ממה שהם משלמים היום, מאות שקלים לביטוח הזה.
<אלבז מאיר:
רבים מהם כבר נטשו את הביטוח, למרות ששילמו 15 ו-17 שנה, ובדרך יש עוד מיליון איש עובדים פעילים שיש להם ביטוחים שלהם.
<אלבז מאיר:
הם עשו רפורמה, גם אם היא מוצדקת, אי-אפשר לעשות אותה מהיום להיום.
<אלבז מאיר:
לכן המצוקה של הנושא הזה, של הביטוח הסיעודי היא בנפשנו, ואנחנו רואים את המקרים יום-יום וגם המשפחות רואות את זה.
<אלבז מאיר:
כל מי שראה מאושפז סיעודי, יודע על מה אני מדבר, והמצב הולך ומחמיר מיום ליום.
<אלבז מאיר:
לכן היינו רוצים לשמוע מה קורה עם התוכנית הזאת.
<אלבז מאיר:
דבר נוסף, גם אני גאה, ובשם כולם אני אומר את זה, ברמת הרפואה בארץ, אבל יש כאן עובדה שמאוד מטרידה אותנו, שהיא קשורה לעניין, שיש לנו שיא עולמי בביטוחים הפרטיים.
<אלבז מאיר:
רק לפני כמה שנים זה היה 35%, היום זה כבר 54% שמשתמשים ברפואה הפרטית - -
יעל גרמן:
לא שיא עולמי.
<אלבז מאיר:
- - אפשר להגיד שזה חלק מהעלייה ברמת החיים, אבל אין ספק שזה חלק ממה שדובר פה על התורים הארוכים.
<אלבז מאיר:
זה לא קשור לרמה, הרמה טובה ואני גאה בה, אבל הנושא של התורים והרפואה הפרטית פורחת כפי שהמספרים מוכיחים פה, והעובדה שאנחנו הראשונים ב-OECD בביטוחים פרטיים.
<אלבז מאיר:
זו עובדה.
ניסן סלומינסקי:
איגוד בתי אבות.
ניסן סלומינסקי:
רוני עוזרי.
ניסן סלומינסקי:
אני כנראה אצטרך להתנצל בפני כל האחרים שיושבים פה ואולי גם ביקשו לדבר, כי לא נספיק.
<פאולה אזולאי:
אני מבקשת אם אפשר לקבל שתי דקות, לא יותר.
ניסן סלומינסקי:
נראה אם רוני ייתן לך חלק מהזמן שלו, אחרת דיברנו, לא נשמע תשובות, זה ייסגר, וחבל.
<רון עוזרי:
אני יושב-ראש א.ב.
<רון עוזרי:
א - - -
<שמואל בן יעקב:
כדאי גם לשמוע את החולים, ואת הפן הזה לא שמענו מספיק.
ניסן סלומינסקי:
זה לא הפורום היחיד שיהיה בנושא הזה.
<רון עוזרי:
דבר ראשון, ברכות לשרה הנכנסת ובהצלחה.
ראובן ריבלין:
כדאי לחסוך בברכות.
ראובן ריבלין:
כולנו נותנים בשם כולם ברכות.
ניסן סלומינסקי:
רוץ.
<רון עוזרי:
תודה לכולם וכו', גם לכבוד סגן השר לשעבר ליצמן.
<רון עוזרי:
יש הרבה נושאים, אבל כבר ביקשנו פגישה ונדון עליהם, אבל אחד הנושאים החשובים ביותר, שציינו פה הרבה את המקבילה שלו, שזה הרופאים – הנושא שבנפשנו הוא המחסור המשווע באחיות.
<רון עוזרי:
לא מחסור, מחסור משווע.
<רון עוזרי:
היום אחיות עובדות הרבה מעבר למשרתן.
<רון עוזרי:
יש מחלקות שחסרות בהן אחיות לפי התקנים, כבר מתחילים למלא בכוחות עזר וכו'.
<רון עוזרי:
נפגשנו כבר לפני מספר שנים עם ראשי מינהל הסיעוד במשרד הבריאות, ולתדה
<רון עוזרי:
מתנו קיבלנו נזיפה – מדוע אתם טוענים שיש מחסור באחיות?
<רון עוזרי:
אין מחסור באחיות ולא יהיה, הכול בסדר.
<רון עוזרי:
איפה אנחנו מוצאים את עצמנו במחסור?
<רון עוזרי:
במקום לשים דגש על הגדלת מספר האחיות אנחנו מוצאים את עצמנו בכל חצי שנה מוציאים בתגמול עבור משמרות, עבור שתי משמרות רצופות.
<רון עוזרי:
הפתרון לכך הוא כפי שציין והזכיר פה סגן השר, הרב ליצמן – פתיחת מוסדות להכשרה.
<רון עוזרי:
נשים את הקלפים על השולחן.
<רון עוזרי:
מינהל הסיעוד, לא משרד הבריאות – מינהל הסיעוד במשרד הבריאות מתנגד להרחבת המוסדות.
<רון עוזרי:
הסיפור של אורט הוא דוגמה קטנה.
<רון עוזרי:
אני קורא לשרת הבריאות ולמנכ"ל המשרד, רוני גמזו, שהוכיח הרבה ביצועים בהרבה תחומים: תפסו מנהיגות, תנהלו את המשרד, אל תתנו למינהל הסיעוד להחליט מי מכשיר אחיות ומי לא מכשיר אחיות.
<רון עוזרי:
יש פה פשע לאומי, אני מזכיר את המילה הזאת, ויתברר בעוד מספר שנים שזה מגיע לדיני נפשות, וזה כך כבר היום.
<רון עוזרי:
פתחו בבקשה את הכשרת האחיות.
<רון עוזרי:
זה היה בעבר וזה התחיל בבתי ספר תיכוניים.
<רון עוזרי:
משפט אחרון.
<רון עוזרי:
במוסדות ההשכלה מעודדים תקשורת, את כל המקצועות, רק המקצוע שקשה להתמגנט אליו – אחיות, לא מעודדים אותו בתיכון.
<רון עוזרי:
אפשר כבר בי"ג, י"ד וכו' להכשיר אחיות.
<רון עוזרי:
תודה.
ניסן סלומינסקי:
פאולה אזולאי, אבל ממש קצר כמו שהבטחת.
<פאולה אזולאי:
תודה רבה.
<פאולה אזולאי:
הגעתי במיוחד לפה כי אני מאוד-מאוד מוטרדת מתקציב סל הבריאות.
<פאולה אזולאי:
שמעתי את הנושא של הקצבה לתרופות מצילות חיים, ואני יושבת פה בכובע של שני תפקידים: דבר אחד, אני חולה זה 11 שנה במחלת מח עצם, כאשר הובחנתי אמרו לי שהמקסימום הוא שנתיים-שלוש.
<פאולה אזולאי:
למחלה קוראים "מיאלומה נפוצה".
<פאולה אזולאי:
אז הקמתי גם עמותה גם לחולי מיאלומה נפוצה.
<פאולה אזולאי:
חשוב פה להבהיר למי שלא חולה או למי שלא מתעסק יום-יום בנושא הזה, זו ההגדרה "תרופות מצילות חיים".