GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רוני גמזו:
בזמן הצו עשינו הסכם עם הקופות של הרחבה עד הצו, עד יולי 2015, הרחבה שיכולה להגיע עד 200 מיליון שקל.
<רוני גמזו:
התוספת של הצו היא תוספת של כ-400 מיליון שקל.
<רוני גמזו:
עד 200 מיליון שקל אנחנו יכולים לעשות הסכמים עם הקופות, כדי כבר להרחיב את השירותים שם.
<רוני גמזו:
אנחנו כבר עושים את זה.
<רוני גמזו:
הסרט של המרפאה הראשונה אמור להיגזר בקופת חולים לאומית בחודש יולי.
<רוני גמזו:
כבר זה קורה.
<רוני גמזו:
סטודנטים לרפואה – לפני ארבע שנים היינו ב-400, הגדלנו באופן הדרגתי.
<רוני גמזו:
היתה פקולטה נוספת.
<רוני גמזו:
הגדלנו גם בפקולטה הנוספת.
<רוני גמזו:
כרגע בהסכם עוד קרוב ל-100.
<רוני גמזו:
נגיע קרוב ל-900 סטודנטים לרפואה ישראלים שלומדים.
<רוני גמזו:
אחיות – ממשיכים את ההסכם של הרחבת - - -
עפו אגבאריה:
900?
<רוני גמזו:
900-850 – זה נתון גם לשיקול הות"ת/מל"ג.
עליזה לביא:
האוניברסיטה החמישית רק מהשנה הרביעית.
עליזה לביא:
מה ההערכות לגבי השנה הראשונה?
<רוני גמזו:
מה זאת אומרת?
עליזה לביא:
מתחילים רק מהשנה הרביעית את - - -
<רוני גמזו:
לגבי השנה השישית זו החלטה מל"גית, זו החלטה מקצועית.
<רוני גמזו:
אנחנו בעד.
<רוני גמזו:
אין לנו בעיה.
<רוני גמזו:
מבחינת משרד הבריאות אנחנו רוצים גם שש שנים.
<רוני גמזו:
זו החלטה מקצועית מל"גית.
<רוני גמזו:
כדי להיות יותר יעיל במערכת לימודי הרפואה, יש אפילו מעבר משש לארבע שנתי.
<רוני גמזו:
יש לזה יתרון כי הם לומדים את השנים הראשונות במקומות שהם לא מוגבלים, ואז אתה יכול להשיג שדות קליניים בצורה יותר טובה, אבל זו החלטה מל"גית.
<רוני גמזו:
אנחנו נותנים את דעתנו המקצועית וזו החלטה שלהם.
<רוני גמזו:
מתמחים בפסיכולוגיה – דבר שהיה תקוע והיה לנו קשה לפתור את הבעיה, זה גם הגיע לשולחנו של הרב ליצמן.
<רוני גמזו:
מצאנו פתרון גם לזה.
<רוני גמזו:
אנחנו מרחיבים ב-40% את התקציב.
<רוני גמזו:
התקציב הוא 24-23 מיליון.
<רוני גמזו:
אנחנו מוסיפים באופן כמעט הדרגתי, אבל מגיע ב-2014 כבר להשלמה של 10 מיליון שקל לשנה למתמחים בפסיכולוגיה.
<רוני גמזו:
היום יש תור של שנה וחצי בפסיכולוגיה הקלינית, גם את הנושא הזה אנחנו פותרים.
<רוני גמזו:
מומחים בבריאות השן – גם בבריאות השן ילדים וגם ברפואת הפה, הם שני תחומים שהם רפואה ציבורית – אנחנו נממן תוכניות של מתמחים בבריאות השן עד 5 מיליון שקל לשנה כדי לפתור את בעיית המתמחים בנושא הזה.
<רוני גמזו:
אנחנו פותחים ארבע מסגרות של סיעודיים צעירים במערכת.
<רוני גמזו:
אנחנו יוצאים למכרזים בנושא הזה.
<רוני גמזו:
זה גם נושא שהיה בבג"ץ, ואין לנו פתרון לו.
<רוני גמזו:
קיבלנו לזה תקציב של כ-25 מיליון שקל כדי לפתור את זה.
<רוני גמזו:
הנושא האחרון.
<רוני גמזו:
עקב ההחלטה של שרת הבריאות לעצור את ההפלרה, היינו חייבים, וזאת היתה החלטה של השרה, למצוא תקציב כדי לפתח את הנושא של עידוד מודעות והטמעה של חינוך לבריאות הפה, כאופן תחליפי להפלרה שתסתיים בעוד שנה.
<רוני גמזו:
קיבלנו לזה תקציב של כ-25 מיליון שקל.
<רוני גמזו:
זו תוכנית שכרגע נבנית במשרד הבריאות.
<רוני גמזו:
זהו תקציב משרד הבריאות - - -
עפו אגבאריה:
לא דיברו על האחיות.
<רוני גמזו:
אמרתי.
<רוני גמזו:
ממשיכים את הליך ההכשרה, גם בנושא של הסבות, גם בנושא של פתיחת אקדמיה וגם בנושא של הדיפלומות.
<רוני גמזו:
יש לנו אותו תקציב שהיה בעבר.
<רוני גמזו:
אין שוני בעניין הזה.
<רוני גמזו:
אנחנו ממשיכים להרחיב.
<רוני גמזו:
כבר הגענו ל-2,500 אחיות לומדות.
ראובן ריבלין:
היום זה לא מספיק.
<רוני גמזו:
תזכור שלפני שש-שבע שנים זה היה 1,200.
עפו אגבאריה:
אני יודע.
<רוני גמזו:
אנחנו סגורים בנושא הזה.
<רוני גמזו:
אנחנו מתואמים עם המל"ג.
<רוני גמזו:
בתוך חודשיים, אני מניח, תאושר גם התוכנית באריאל.
<רוני גמזו:
אני מניח שגם באשקלון תאושר.
<רוני גמזו:
אנחנו כרגע בכמות סבירה.
<רוני גמזו:
עשינו את הפעולות הנדרשות.
<רוני גמזו:
לא סגרנו את בתי הספר לסיעוד, הכפלנו את הכמויות שם.
<רוני גמזו:
הדבר הזה נותן לנו פתרון במערכת.
<רוני גמזו:
יש עוד הרבה מאוד דברים לעשות, אבל הם לא קשורים לתקציב.
<רוני גמזו:
זה התקציב של משרד הבריאות.
<רוני גמזו:
כפי שאמרה השרה, תמיד אפשר להגיד "יותר", אבל בתור אחד שמלווה את המערכת הזאת שלוש שנים, אני חושב שזה תקציב הישגי.
<רוני גמזו:
אני חושב שהאוצר מבין בחשיבות של חיזוק המערכת ומבין שאנחנו נמצאים בצומת מאוד ברור.
<רוני גמזו:
שידרנו כאן מסר לקופות החולים – אנחנו רוצים לחזק אתכם, כי אנחנו רואים 20 שנה קדימה עומס מחלות כרוניות.
<רוני גמזו:
בלי קופות החולים בעניין הזה אנחנו במשבר.
<רוני גמזו:
אנחנו תלויים בהן, חייבים את האיתנות שלהן.
<רוני גמזו:
שידרנו כאן שאנחנו רוצים לשמור על האיתנות שלהן יחד עם שמירת בתי החולים בתהליך.
<רוני גמזו:
ברקע צריך לזכור שיש דברים שהתחילו בקדנציה הקודמת, שלא צריך לגעת בהם, שממשיכים.
<רוני גמזו:
זה תוספת המתמחים, 1,000 התקנים של הרופאים, זה תוספת המענקים מכוח הסכם הרופאים, זה תוספת המיטות של 1,000 המיטות, שאנחנו נמצאים כרגע בהשלמה של השנה השלישית – כל הדברים האלה ממשיכים.
<רוני גמזו:
הרפורמה בבריאות הנפש ממשיכה.
יצחק כהן:
מי עשה את כל זה?
<רוני גמזו:
הרב ליצמן.
<רוני גמזו:
הזכרתי.
<רוני גמזו:
אמרתי: טביעות אצבעותיו בתקציב הזה.
<רוני גמזו:
גם סגן שר האוצר לשעבר שהיה אחראי על הסכם הרופאים והשיג את כל ההישגים הללו, שהם קשורים במענקים, במתמחים, במקצועות במצוקה.
<רוני גמזו:
בבריאות, אני שם לב, בכל הוועדות, אין קואליציה ואופוזיציה.
<רוני גמזו:
בסופו של דבר כולנו מבינים וגם האוצר.
<רוני גמזו:
אני רואה שינוי עצום באוצר.
<רוני גמזו:
פגשתי אותו לפני שלוש שנים עם הרבה מאוד מאבקים ביני לבין האוצר.
<רוני גמזו:
יש שינוי עצום.
<רוני גמזו:
הם מבינים שבסוף זה יעלה יותר.
יצחק כהן:
זה ה"מסיבות" שעשינו.
יצחק כהן:
..
<רוני גמזו:
גם שירה וגם משה נלחמו על התקציב שלנו במסדרונות ובחלונות הגבוהים של האוצר כדי להשיג יותר.
<רוני גמזו:
צריך להודות שבסופו של דבר זה תקציב שהושג בשיתוף של כולם במערכת.
ניסן סלומינסקי:
לפני שאני אתן לחברי הכנסת, קודם כול תודה רבה לשרה ולרוני גמזו.
ניסן סלומינסקי:
שתי הערות: זו פעם ראשונה שאני לפחות שומע סקירה, שאחריה אני אומר שאם חסר לנו כסף באיזה משרד, אפשר לקחת ממשרד הבריאות.
יעל גרמן:
חס וחלילה וחס.
ניסן סלומינסקי:
הכול היה כל-כך טוב ויש כאלה תוספות.
מיקי רוזנטל:
רציתי להגיד לך שעשית טעות טקטית.
יעקב ליצמן:
חכה לי.
ניסן סלומינסקי:
נדע שיש לנו כאן איזה בנק, ואם יגיעו מים עד נפש, יש לנו.
ניסן סלומינסקי:
דבר שני ראיתי, וזה אני משבח, בעיתון "כלכליסט", שהוא לקח על עצמו – פעמיים בשבוע אנחנו מביאים לכאן את השרים כדי שיציגו את המשרד שלהם – הוא נצמד כנראה לתוכנית שלנו, ובכל יום שמגיע לכאן שר, יש כאן כתבה גדולה, סקירה על כל המשרד כולו, אפילו עם התמונה של השר.
ניסן סלומינסקי:
זה שווה, זה עוזר לנו הרבה מאוד.
ניסן סלומינסקי:
יש כאן עיגולים שמראים את המשרדים ופה משרד הבריאות, 24 מיליארד שקל ותוספת של 14% יש בתקציב הזה.
ניסן סלומינסקי:
זה מכובד.
<רוני גמזו:
התוספת השנייה אחרי משרד החינוך.
יעל גרמן:
בסך הכול זה - - -
ניסן סלומינסקי:
א', אני משבח, ושיעשו גם אחרים.
ניסן סלומינסקי:
זה נקרא "עיתונות טובה", שעוזרת לנו להכין את עצמנו.
ניסן סלומינסקי:
אלה שתי ההערות.
ניסן סלומינסקי:
ועכשיו תשבחות, אז אני רוצה לשבח את סגן שר הבריאות - -
יעקב ליצמן:
והאוצר.
ניסן סלומינסקי:
בנפרד.
ניסן סלומינסקי:
כשהוא ידבר, אני אשבח אותו.
ניסן סלומינסקי:
- - שכיהן בפאר בתפקיד הזה, אומנם כסגן שר, בגלל אידיאולוגיות שונות שלא נכנסים להיות שרים, אבל בפועל היה שר.
ניסן סלומינסקי:
אני חושב שכולנו מרגישים שעשה עבודה טובה מאוד.
ניסן סלומינסקי:
אני רואה שפה יש הרבה מאוד מההמשכיות, זה מראה על משרד בריא שלא נכנס מישהו וישר הופך הכול.
ניסן סלומינסקי:
אם יש המשכיות, סימן שהשר הקודם היה בסדר והשר הנוכחי בסדר.
ניסן סלומינסקי:
מגיע לך יישר כוח גדול, ליצמן.
ניסן סלומינסקי:
איך שזה נפל, ובמקרה אתם באופוזיציה, זה לא אומר שום דבר לגבי התשבחות שמגיעות לך על העבר ואני מניח שגם על העתיד.
ניסן סלומינסקי:
ראשון הדוברים יהיה באמת הרב ליצמן.
יעקב ליצמן:
תודה, אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, קודם כול, שבחים על ההסכם התלת-שנתי, באמת שבחים.
יעקב ליצמן:
אבל יש לי שאלה לאראל.
יעקב ליצמן:
אתה היית איש עסקים, נכון?
יעקב ליצמן:
תסביר לי אתה, אם אתה חותם הסכם עם מישהו ולא מקיימים את ההסכם, מה אתה עושה?
יעקב ליצמן:
חתמת עם מישהו על הסכם תלת-שנתי, ואני מדבר כרגע על השיניים - -
ניסן סלומינסקי:
מכה אותו בשיניים.
ניסן סלומינסקי:
..
יעקב ליצמן:
- - גיל 12 ו-14, שאני חתמתי עליו.
יעקב ליצמן:
זה הסכם, לא מקיימים אותו.
יעקב ליצמן:
מה אני צריך להגיד על האדם הזה שמביא לי עוד הסכם?
יעקב ליצמן:
אני כבר לא מאמין לו.
יעקב ליצמן:
אם לא מקיימים את ההסכם הראשון, למה שאני אאמין לו שהוא יקיים את ההסכם השני?
אראל מרגלית:
הייתי נותן לו בשיניים...
ניסן סלומינסקי:
זה שאמרתי.
יעקב ליצמן:
הבעיה שיש לו רק תותבות, אין לו שיניים.
יעקב ליצמן:
..
יעקב ליצמן:
אני מדבר ברצינות.
יעקב ליצמן:
אני יודע כמה עמלים לעשות הסכם – עובדים שעות אל תוך הלילה.
יעקב ליצמן:
אני יודע במה מדובר.
יעקב ליצמן:
רבותי, חותמים הסכם, הסכם כתוב שחור על גבי לבן, כל שנה כמה, גיל 12, 10, היה כתוב על כל שנה.
יעקב ליצמן:
למה אחרי שחתמו את ההסכם יש פריבילגיה למישהו לבוא ולהגיד שהוא לא מקיים את ההסכם?
יעקב ליצמן:
אם יש לו הפריבילגיה הזאת, למה לעמול ולעשות הסכם בכלל?
יעקב ליצמן:
דבר שני, גם בהסכם יש 40 מיליון שקל שחסרים לתמיכות בקופות חולים.
יעקב ליצמן:
קופות חולים זה לא החרדים.
יעל גרמן:
גם שיניים זה לא חרדים.
יעקב ליצמן:
גם שם לא מקיימים את ההסכם.
יעקב ליצמן:
אני מתחיל לדבר בכותרות, אחר-כך אני אולי קצת אפרט.
אראל מרגלית:
מה זה 40 מיליון השקלים של קופות החולים?
יעקב ליצמן:
כתוב בהסכם כמה צריך לתת שם – 240 מיליון שקל – ונתנו רק 215.
<רוני גמזו:
זה ב-2013 לא ירד, ירד רק בהסכם הבא.
יעקב ליצמן:
לא משנה, לקחתם את הכסף מהכיס של קופות החולים.
יעקב ליצמן:
מה זה משנה באיזה שנה?
יעקב ליצמן:
היו לו עוד 35 מיליון שקל, כשהמצב שלו קשה, הכנסת לכיס, תן לו את הכסף.
יעקב ליצמן:
לא אתה.
יעקב ליצמן:
אנחנו לא מדברים אישית כאן.
יעקב ליצמן:
מה שאני מדבר זה על ההסכמים עם האוצר.
יעקב ליצמן:
דבר אחד תנו לי להגיד לכם, אני מכיר את שיטות העבודה ואני מכיר בדיוק איך עובדים.
יעקב ליצמן:
האוצר, אני יודע בדיוק מה זה הסכמים.
יעקב ליצמן:
אולי בהמשך, כשיהיה לי מצב רוח טוב, אני אפרט.
יעקב ליצמן:
דבר שני, הסל – סל של 300 מיליון שקל, ואני מברך עליו, כי זה דבר שלא היה פשוט בתחילת המשא-ומתן.
יעקב ליצמן:
אני יודע גם לפרגן ולהגיד את האמת.
יעקב ליצמן:
אני רוצה לדעת אם זה נטו או שהכנסתם לתוך סל התרופות גם דברים אחרים?
יעקב ליצמן:
יש לפעמים חיסונים, יש חיסונים מסוימים שמכניסים שאני יכול לעבור לסדר היום.
יעקב ליצמן:
אני רוצה לדעת אם לא הכניסו עוד עיזים.
יעקב ליצמן:
אני התנגדתי בעבר להכניס לשם כל מיני דברים שכאשר אין תקציב, מכניסים את היד דרך סל התרופות.
אראל מרגלית:
מה למשל?
יעקב ליצמן:
רוני יסביר.
<רוני גמזו:
אני אענה.
יעקב ליצמן:
אני רוצה לנגוע קצת בנושא של השב"ן וחברות הביטוח.
יעקב ליצמן:
זה דבר שאני מדבר עליו הרבה.
יעקב ליצמן:
אני חושב שהשרה חושבת כמוני בקטע הזה.
יעל גרמן:
ממש.
יעקב ליצמן:
דיברנו על זה בוועדה לביקורת המדינה, ואני רוצה לפרט.
יעקב ליצמן:
היום מי שיש לו שב"ן – שירותי בריאות נוספים של קופות החולים – ויש לו גם ביטוח בחברה, כשהוא עושה ניתוח, הוא משלם כפול לאותו שירות, גם לחברת הביטוח וגם לשב"ן, והוא זכאי לקבל משניהם.
יעקב ליצמן:
חברות הביטוח אומרות לפציינט: תיקח את הכסף מקופת החולים, ניתן לך 2,000 שקל לכיס ותעזוב אותנו.
יעקב ליצמן:
זה שוד.
יעקב ליצמן:
בעברית זה שוד, ביידיש זה גם שוד.
יעקב ליצמן:
רבותי, זה אסור.
יעקב ליצמן:
ניסיתי בסוף הקדנציה לגלגל את זה, ואני פונה אליכם: רבותי, צריך לגמור את זה.
יעקב ליצמן:
לא יכול להיות שאדם ישלם פעמיים.
יעקב ליצמן:
את אמרת לי אז עם הקרייקרים והקוטג'.
יעקב ליצמן:
אני התחלתי עם הקוטג' - - -
יעל גרמן:
אני הוספתי את הקרייקרים.
יעקב ליצמן:
רבותי, צריך להפסיק את זה.
יעקב ליצמן:
או להגיד לחברות הביטוח שהן לא יכולות לעשות ביטוח בריאות, שזו דעתי – ל-80% מהאנשים כבר יש שב"ן, בשביל מה הם צריכים עוד פעם לשלם על זה?
יעקב ליצמן:
– או להגיד שמי שיש לו את שניהם חייב ללכת לחברת ביטוח, לפחות להציל את הקופה הציבורית.
יעקב ליצמן:
שב"ן זה חלק מהדבר שמציל את קופות החולים.
יעקב ליצמן:
ברשותכם, אני רוצה לנגוע בתרופות מצילות חיים.
יעקב ליצמן:
בזמני עם רובי וחיים אורון הסכמנו לבטל תרופות מצילות חיים בשב"ן.
יעקב ליצמן:
אז השאלה היתה או זה או להגדיל את הסל.
יעקב ליצמן:
450 היה, 415, אז הסכמנו.
יעקב ליצמן:
לא רציתי.
יעקב ליצמן:
חד-משמעית הייתי נגד זה.
יעקב ליצמן:
אני חושב שכשאדם רוצה תרופות מצילות חיים שלא בסל, צריך לאפשר לו את זה.
יעקב ליצמן:
מה שקורה היום שחברות הביטוח נותנות את זה, זה שוב פעם חברות ביטוח מעל השב"ן, אבל לפחות הדברים שלא נכנסים לסל, שוועדת הסל חשבה שצריך להכניס ולא היה מספיק כסף – לפחות את התרופות האלה צריך לאפשר לכל מי שרוצה, שדרך השב"ן הוא יוכל לקבל את התרופות האלה.
יעקב ליצמן:
תקציב המדען – מי שלא יודע כמה תקציב יש למדען במשרד הבריאות, אם אני לא טועה, אם אני זוכר טוב - - -
ראובן ריבלין:
הוא משלם.
ראובן ריבלין:
..
יעקב ליצמן:
זה 10 מיליון שקל.
יעקב ליצמן:
אתם יודעים מה זה בתרופות 10 מיליון שקל?
יעקב ליצמן:
הרי אנחנו עשירים בידע, עשירים בטכנולוגיות.
יעקב ליצמן:
בזה לא להשקיע כסף?
יעקב ליצמן:
פרופ' חיים ישראלי, הוא היה מנכ"ל המשרד - - -
<רוני גמזו:
אבי.
יעקב ליצמן:
אבי ישראלי, סליחה.
יעקב ליצמן:
הוא מיוחד, אבל התקציב לא מספיק.
אראל מרגלית:
מה עושים אתו?
יעקב ליצמן:
משקיעים שם כל מיני דברים של בתי חולים.
אראל מרגלית:
למה זה לא חלק מהמדען הראשי של משרד התמ"ת?
אראל מרגלית:
למה צריך משהו נפרד?
יעקב ליצמן:
זו גם שאלה, אבל תתפלא ששם לתרופות לא נותנים.
יעקב ליצמן:
גם אני שאלתי את השאלה הזאת.
יעקב ליצמן:
שם לא נותנים.
יצחק כהן:
התעשייה עושה את זה לבד.
יעקב ליצמן:
זה לא משנה אם התעשייה עושה את זה לבד, אבל המשרד צריך להתחיל.
יעקב ליצמן:
למי נותנים את 10 מיליון השקלים?
יעקב ליצמן:
למתחילים.
יעקב ליצמן:
אם אין לו כוח להתחיל, הרי אין לו שום דבר.
יעקב ליצמן:
אחרי שיש לו כבר בסיס, ברור שהוא עושה כסף.
יעקב ליצמן:
בין כך אנחנו נותנים כסף חזרה מהם לבתי חולים.
יעקב ליצמן:
לוקחים מהם כסף.
אלעזר שטרן:
הרב ליצמן, אני מפסיק אותך כי הנושא של הביטוח הכפול, של מי ההחלטה?
יעקב ליצמן:
עודד שריג.
<רוני גמזו:
שר האוצר.
<רוני גמזו:
אלה תקנות של שר האוצר.
יעקב ליצמן:
עודד שריד, הוא שייך לשוק ההון.
יעל גרמן:
אני אתייחס לזה.
יעל גרמן:
התייחסתי לזה כבר מספר פעמים, ואני אתייחס גם לזה - - -
יעקב ליצמן:
אלעזר, לא תאמין, אתה משלם פעמיים.
יעקב ליצמן:
שילמת 800 שקל לחברות הביטוח, שילמת 140 שקל לשב"ן.
יעקב ליצמן:
חלילה וחס אתה צריך ניתוח, אתה מקבל, זכאי לכל אחד, אומרים לך: קבל בכיס, אני אתן לך כסף לזה.
יעקב ליצמן:
זה ממש שוד לאור היום.
מיקי רוזנטל:
זו גם החרדה של האימא היהודייה.
יעל גרמן:
וההיפוכונדרים.
ראובן ריבלין:
נכון, אבל כולם היפוכונדרים.
ראובן ריבלין:
זה טבע האדם, שהוא היפוכונדר מלידה.
יעקב ליצמן:
חוק סיעוד ממלכתי – הרי בסופו של דבר, גברתי השרה, סיעוד ממלכתי יהיה, זה לא יעזור.
יעקב ליצמן:
למה יהיה סיעוד ממלכתי?
יעקב ליצמן:
אין מנוס, הציבור גדל, מזדקן ויש תוחלת חיים יותר גבוהה.
יעקב ליצמן:
אין מנוס, יצטרכו להגיע לזה.
יעקב ליצמן:
היום יש להרבה אנשים סיעוד פרטי.
יעקב ליצמן:
זה עולה המון כסף.
יעקב ליצמן:
זה יכול לעלות בין 800 שקל לחודש, לפעמים גם עד 3,000 שקל לחודש, זה תלוי, מוגבל בזמן לארבע שנים, אולי יש היום מישהו שיש לו חמש שנים.
יעקב ליצמן:
בעיקרון זה לא צריך להיות שם.
יעקב ליצמן:
לדעתי, וזאת היתה התוכנית שלי, כבר הנחתי את זה על שולחן הכנסת.
יעקב ליצמן:
צריך להעלות ב-0.5% את הביטוח הממלכתי.
יעקב ליצמן:
אני אפילו לא אומר שזה ביטוח, כי הפלתם לי את החוק בשבוע שעבר, אבל זה מס על בריאות, ואז אפשר שכולם יקבלו סיעוד ממלכתי.
יעקב ליצמן:
זה מכניס למשרד הבריאות 1.2 מיליארד שקל.
יעקב ליצמן:
זה בדיוק מה שחסר, מה שנותנים היום לכל המשרדים.
יעקב ליצמן:
היום הסיעוד מפוזר בתמ"ת, בבריאות, בפנים, בעובדים זרים – היכן שאת לא רוצה זה נמצא.
יעקב ליצמן:
הגיע הזמן לעשות את זה ממלכתי תחת קורת גג אחת.
אראל מרגלית:
כמה זה צריך לעלות?
יעקב ליצמן:
ביחד זה 5 מיליארד שקל.
יעקב ליצמן:
חסר 1.2 מיליארד שקל.
יעקב ליצמן:
הצעתי להעלות ב-0.5%.
מיקי רוזנטל:
מאיפה הנתון הזה?
יעקב ליצמן:
ממשרד הבריאות.
יעקב ליצמן:
זה בדוק.
<רוני גמזו:
אם אתם רוצים, אני יכול להרחיב.
יעקב ליצמן:
רבותי, הנתונים בדוקים.
יעקב ליצמן:
האוצר התנגד לזה, כי האוצר אומר שזה העלאת מס ב-0.5.
יעקב ליצמן:
היום הוא לא יכול לטעון את זה כי המע"מ הועלה ב-1%, מס הכנסה ב-1.5%.
יעקב ליצמן:
על מה הוא מדבר שהוא לא מעלה מסים?
ראובן ריבלין:
כל אחד בוכה מאיפה שכואב לו.
מיקי רוזנטל:
לכל אחד התפקיד שלו בעולם.
יעקב ליצמן:
שני דברים אחרונים, ובזה אני מסיים.
יעקב ליצמן:
רופאים ואחיות – זה לא סוד שרציתי בזמנו לאשר שרופאים מאירופה יוכלו לעבוד כאן כרופאים מלאים.
יעקב ליצמן:
הות"ת, האוניברסיטאות התנגדו לזה.
יעקב ליצמן:
אין סיבה.
יעקב ליצמן:
היום מדינת ישראל מכירה בשבע או תשע מדינות, ביניהן ארצות-הברית, קנדה, ניו-זילנד, אוסטרליה, צרפת אולי, אני לא זוכר איזה מדינות.
עפו אגבאריה:
ל-OECD אתה מתכוון?
יעקב ליצמן:
לא ה-OECD, רק מדינות מסוימות.
ראובן ריבלין:
מדינות שעומדות בתקן.
ראובן ריבלין:
צריך לעבור מבחנים.
יעקב ליצמן:
אמרתי שרופאים ישראלים - - -
עפו אגבאריה:
אתה מתכוון איפה שיש פטור, זה שבע מדינות.
מיקי רוזנטל:
איפה שלמדת רפואה.
ראובן ריבלין:
יש רופאים ערבים מובטלים?
יעקב ליצמן:
יש המון ישראלים שמוכנים לבוא לכאן, ולא מכירים להם בתעודה.
יעקב ליצמן:
יש המון ישראלים, מדובר במאות רופאים ישראלים שנמצאים באירופה.
יעקב ליצמן:
אין סיבה שנכיר בניו-זילנד ואוסטרליה, ולא נכיר בגרמניה למשל, בצרפת.
יעקב ליצמן:
אולי צרפת כן בפנים.
<רוני גמזו:
בפנים.
יעקב ליצמן:
בגרמניה לא מכירים.
עפו אגבאריה:
איטליה – לא.
יעקב ליצמן:
בהחלט אפשר לאשר את המקומות האלה כמו שמכירים בכל מקום.
יעקב ליצמן:
חסרים היום רופאים.
יעקב ליצמן:
יש כאן מאגר של ישראלים שנמצאים באירופה כי לא מכירים בהם כאן וחבל שלא עושים את זה.
אראל מרגלית:
כמה רופאים חסרים?
יעקב ליצמן:
מאות.
אלעזר שטרן:
יותר פשוט שייתנו להם ללמוד פה.
ניסן סלומינסקי:
חבר'ה, לכל אחת תהיה זכות.
יעקב ליצמן:
הדבר האחרון זה אחיות.
יעקב ליצמן:
בזמנו חברת אורט רצתה ללמד אחיות, עם כל התארים, עם כל מה שלומדים היום.
יעקב ליצמן:
וחסרות היום אחיות, במיוחד בסיעוד, אבל גם בעוד מקומות.
יעקב ליצמן:
אורט – אתה מכיר?
אלעזר שטרן:
אני מכיר הכול.
אלעזר שטרן:
אני גם יודע מה אמרה יושבת-ראש הסתדרות האחיות.
יעקב ליצמן:
היא אמרה שהיא לא תיתן להם את זה, כי לא יכול להיות שזה לא דרכם.
יעקב ליצמן:
אמרתי שבסך הכול זה אותם המבחנים, אותם הדברים שכולם עוברים.
יעקב ליצמן:
מה שהם עוברים שם, אין לי שום בעיה.
יעקב ליצמן:
הוא מוכן לתת לי פיילוט של 90 אחיות.
יעקב ליצמן:
רציתי מאוד.
יעקב ליצמן:
היא אמרה שהיא תשבית את המערכת.
יעקב ליצמן:
אני חושב שזה עוול גדול, חוצפה ממש.
יעקב ליצמן:
חסרות כאן אחיות ויש אפשרות דרך אורט לעשות את זה כפיילוט, אני חושב שהיה צריך לעשות את זה.
יעקב ליצמן:
אלה הנושאים שאני מעלה על סדר-היום.
ניסן סלומינסקי:
זה היה חריג.
ניסן סלומינסקי:
תראו איך אפשר להגיד דברים חשובים בנועם, ועוד שר לשעבר, כשלא פשוט לו כשמגיע שר חדש והרבה פעמים יש אינטרסים או יצרים, והדברים פה נאמרו כל-כך יפה וכל-כך בנואם.
ניסן סלומינסקי:
דבר אחד, יישר כוח.
ניסן סלומינסקי:
דבר שני, הפעם לא הגבלנו בזמן - - -
יעקב ליצמן:
אני מבטיח לך בפעם הבאה אני אתקן את זה.
ניסן סלומינסקי:
בגלל העניין לא הגבלתי אותו בזמן, אבל זהו.
ניסן סלומינסקי:
מעכשיו נגביל בזמן את חברי הכנסת שידברו, שכולם יוכלו לדבר ולשאול וגם כדי שנוכל לקבל תשובות.
ניסן סלומינסקי:
לכן אני מבקש שכל אחד – מקסימום חמש דקות.
ניסן סלומינסקי:
אם נראה שזה מתארך, נקצר לשלוש דקות, אבל נתחיל בחמש דקות.
ניסן סלומינסקי:
אני מבקש שכל אחד יתמצת.
ניסן סלומינסקי:
מי שיכול להגיד בשלוש דקות, זה יהיה עוד יותר טוב.
ניסן סלומינסקי:
רובי, בבקשה.
ראובן ריבלין:
אין ספק שיש פררוגטיבה לשר היוצא שיאמר את דבריו, הוא גם מעשיר אותנו.
ראובן ריבלין:
הואיל ואני מוגבל - - -
ניסן סלומינסקי:
חס ושלום, לא אמרתי שאתה מוגבל...
ראובן ריבלין:
אני מוגבל בזמני.
ניסן סלומינסקי:
עכשיו זה משהו אחר.
ראובן ריבלין:
בשבילי הדברים האחרים ברורים מאליהם, כך שאני אפילו לא נעלב.
ראובן ריבלין:
אני רוצה לגעת בנושא שנזקקנו לו, אני ושר הבריאות לשעבר, השר ליצמן, שנוגע ליוזמה שלי ושל השר ליצמן, שאני לא יודע מדוע קראו לו "סגן שר", היו לו יותר סמכויות מכל השרים עד היום, כי הוא לא היה נתון למרותו של איש.
ראובן ריבלין:
אני מוכרח לומר שנזקקנו לבעיה לא פשוטה.
ראובן ריבלין:
אני אגע רק בנישה הזאת, וזה מגן-דוד-אדום.
ראובן ריבלין:
מגן-דוד-אדום הוא חלק ממערכת הבריאות.
ראובן ריבלין:
הוא חלק ממערכת הבריאות הנותנת את העזרה הראשונה ופעמים רבות הם בבחינת מצילי נפש בישראל בכל המערכות של החברה הישראלית והחוויה הישראלית.
ראובן ריבלין:
מגן-דוד-אדום במרוצת הנשים – זה פרץ בשלהי הקדנציה הקודמת – נכנס לקשיים רבים בנושא השוטף, גברתי השרה.
ראובן ריבלין:
ויותר מכך, נדמה לי שבכל מערכת החירום שאנחנו מתכננים כתוצאה מהמלחמות העתידיות ומהסכנה שמדינתנו תופצץ על כל אזרחיה, צריך בהיערכות החירום הזאת גם לתת דעתנו על מגן-דוד-אדום, ולא נותנים את הדעת מספיק.
ראובן ריבלין:
זאת אומרת, בכל מה שקשור למערכת החירום אנחנו נמצאים בקשר ישיר, ליצמן ואני, כחברי כנסת מהשורה.
ראובן ריבלין:
וחבר כנסת חשוב מאוד להיות, השרה, זה לא דבר של מה בכך, אני חושב שזה חשוב בדיוק כמו להיות שר וכמו להיות במערכת אחרת בכנסת.
ראובן ריבלין:
אנחנו חייבים למצוא סוף-סוף את התשובות לשוטף, והשר ליצמן נכנס בשלהי הכהונה לשוטף, אבל לא במידה שהוא היה יכול לתת להם איזה פתרונות קבועים בכל מה שקשור למערכת מול כל מערכות הבריאות האחרות.
ראובן ריבלין:
בנושא החירום הכנסנו את המועצה לביטחון ואת מנכ"ל משרד ראש הממשלה, ואנחנו מקווים לעזור לך מאוד-מאוד בכל נושא זה.
ראובן ריבלין:
בשבוע הבא יתקיימו דיונים על נושא זה יחד עם אנשי מגן-דוד-אדום.
ראובן ריבלין:
אדוני המנכ"ל, לך אני מודה וממשיך להודות, והשרה שאנחנו מברכים אותה בהצלחה גדולה – כפי שהצלחת בכל תפקידיך הציבוריים אנחנו בטוחים שתצליחי גם בתפקידך כשרת הבריאות – אני חושב שעליכם לשבת על המדוכה ולא לראות פתאום שאנחנו נמצאים בפני שוקת שבורה או בפני שוקת אשר לא יכולה להכיל את המים שהיא מיועדת לטפל בהם.
ראובן ריבלין:
מערכת מגן-דוד-אדום חייבת תשומת לב ותשומת לב מיידית.
ראובן ריבלין:
בגלל היכולות שלהם עד היום לקחנו אותם כמובנים מאליהם, והדברים האלה מגיעים למצב שבו, נדמה לי, יש להם מחסור של כמה מאות מיליוני שקלים, שמפורטים לחלוטין.
ראובן ריבלין:
נשתדל לעזור לך בכל מה שקשור למערכת החירום ולחיזוק מערכת מגן-דוד-אדום והעזרה הראשונה, יחד עם עזרות אחרות שקיימות.
ראובן ריבלין:
אני לא מתעלם מכך שמגן-דוד-אדום גם מעודד אותן.
ראובן ריבלין:
את צריכה לתת דעתך יחד עם המנכ"ל לנושא השוטף ולראות איך מחזקים אותם מול כל המערכות האחרות, אשר יוצרות גירעונות גדולים במגן-דוד-אדום, שעלולות לסכן את תפעולו, והוא חשוב לכל אזרח ואזרח.
ראובן ריבלין:
דבר נוסף, אני יודע שיש במגזר הערבי רופאים לא מעטים שמשום מה לא נכנסו למערכת העבודה.
ראובן ריבלין:
לא להביא רופא משום שהוא ערבי, להביא רופא משום שהוא טוב.
ראובן ריבלין:
לא להימנע מלהכניס את הרופאים הערבים שהם טובים ומסוגלים ומיומנים למערכת, ולבדוק את העניין הזה בצורה נקודתית ואישית.
ניסן סלומינסקי:
תודה לך.
ניסן סלומינסקי:
אילן.
אילן גילאון:
לך אני רוצה להעיר.
אילן גילאון:
אמרת, רובי, שאתה מוגבל, ואמרת לו: חס וחלילה.
אילן גילאון:
נקודת המוצא היא, אדוני היושב-ראש, שכולנו או מוגבלים או ניעשה עם מוגבלות.
אילן גילאון:
זה בטח נכון בחברה שהולכת ומתבגרת, וזו גם צריכה להיות גישתה של מערכת הבריאות.
אילן גילאון:
אני רוצה רק לתת לך חיזוק חזק מאוד בעניין מגן-דוד-אדום.
אילן גילאון:
אתה בא בעיקר מהמגן דוד, אני בא בעיקר מהאדום.
אילן גילאון:
אצלנו במפ"ם תמיד היו אומרים: מגן-דוד-אדום – מה אתם רוצים?
אילן גילאון:
שיהיה יותר אדום.
אילן גילאון:
זה מה שאני רוצה להגיד כאן.
אילן גילאון:
אדוני היושב-ראש, אני מגיע לדיונים כאן רק כאשר מאוד חשוב לי המשרד, השר, ואני דואג שלא יפלו אותו לרעה לעומת הצרכים.
אילן גילאון:
והנה, אני קורא סיפור לפני שלושה שבועות בערך ב"דה-מרקר" על מומחה לענייני תיירות שמגיע ארצה – זה סיפור אמיתי – והוא מייעץ בנושא תיירות ואומר: איך מעודדים תיירות לאיזה מקום?
אילן גילאון:
תמיד מראים אגוזי קוקוס ונופים אקזוטיים ולעומת זאת מסתירים כרישים.
אילן גילאון:
כרישים לא מראים, כי כרישים זה מסוכן זה מרחיק את הציבור מן התיירות.
אילן גילאון:
מסתבר בסופו של דבר, אומר המומחה הזה, שבשנה האחרונה מתו כתוצאה מכרישים חמישה אנשים וכתוצאה מנפילת אגוזי קוקוס בראש של אנשים – 150 אנשים.
אילן גילאון:
כלומר, פי 30 יותר.
אילן גילאון:
כדי שנבין זו הסחת הדעת.
אילן גילאון:
אני אומר את הדברים ביושרה: אני שגר בעוטף עזה פחות או יותר – אשדוד – אם ישאלו אותי: מה אתה מעדיף עוד "כיפת ברזל" או עוד מיטות בבתי החולים?
אילן גילאון:
אני מעדיף עוד מיטות בבתי החולים.
אילן גילאון:
אני אומר את זה חד-משמעית.
אילן גילאון:
אני סומך על משרד הבריאות, ואני גם חושב שזאת הזדמנות להודות לליצמן – אני חושב שעשית את זה בצורות שונות, ביידיש עוד לא עשיתם, אבל גם את זה נעשה לו – ולמנכ"ל רוני גמזו.
אילן גילאון:
אני סומך את ידי על סדר העדיפויות בגדול במה שקורה במשרד הבריאות.
אילן גילאון:
אני הרבה יותר מוטרד מחוסר העדכון, זאת אומרת, מהשחיקה המתמדת.
אילן גילאון:
הבעיה המרכזית בסופו של דבר, והשאלה מה שווה לאותו אזרח אותו רגע שהוא עקוד מתחת לפנסים הגדולים בשולחן הניתוח, עקוד ככבשה, כי כולנו במצב הזה כאלה, כבשים עקודים.
אילן גילאון:
ביטוח הבריאות הממלכתי, ההוצאה הפרטית שהולכת כל הזמן ומאמירה, זה ברור לגמרי, המצב שלנו באופן יחסי, לא בהוצאה לבריאות באופן כולל, כי החלק הפרטי בהוצאה לבריאות הוא ענק, אבל באופן ציבורי לעומת מקומות אחרים.
אילן גילאון:
בסופו של דבר זה אחד המשרדים שלי הוא מאוד-מאוד חשוב במקרה הזה.
אילן גילאון:
ואז אם אני מסתכל על העניין הזה, הבעיות האקוטיות, המהותיות, זה עדכון שצריך להביא בחשבון את גודל האוכלוסייה וההזדקנות.
אילן גילאון:
אין מה לעשות במקרה הזה.
אילן גילאון:
מנתונים שאני קורא ב-15 השנים האחרונות אני חושב שבקופות החולים באופן ריאלי נמצא כשליש פחות תקציב משהיה.
אילן גילאון:
זו בעיה מאוד-מאוד משמעותית.
אילן גילאון:
לכן באנו לכאן לחזק את משרד הבריאות.
אילן גילאון:
אני באתי לכאן כדי להגדיל את תקציב משרד הבריאות.
אילן גילאון:
אגב, כל השרים האלה שאני בא לעודד כאן, כולם באים מאותה מפלגה, ואמרתי שאני סומך ידי על כולם חוץ מאחד שלא הייתי בדיון שלו.
אילן גילאון:
הייתי בדיונים עם שר הרווחה גם כן, אני סומך על האנשים האלה ומאוד רוצה בהצלחתם.
אילן גילאון:
בסופו של דבר הדיון בגדול הוא על השחיקה הנוראה, האיומה הזאת פר חולה מול מיטות, פר חולה מול אחות, פר חולה מול רופאים.
אילן גילאון:
אין יחס אחר.
אילן גילאון:
זה הנושא.
אילן גילאון:
אדם בסופו של דבר צריך לדעת שכאשר הוא קונה ביטוח בריאות ממלכתי, יש לו ביטוח מלא, ולא כאשר הוא צריך תוספת לאוזן או לאף הוא משלם ביטוח אוזן או אף ופלטינום פלוס ומושלם ויהלום וכל המונחים האחרים.
אילן גילאון:
זאת בעיה מאוד מרכזית.
אילן גילאון:
בתכלס, לו הדבר היה בידי, הסל היה צריך להיות מלא.
אילן גילאון:
אני חושב שאף אחד לא בוחר לעצמו תרופות לתאווה, אני גם לא מכיר הרבה מאוד אנשים שהולכים לפגוש רופא בתאווה.
אילן גילאון:
בסדר העדיפויות הזה בסל היה צריך להימצא הכול, חוץ מאשר ניתוח פלסטי באף או ניתוח פלסטי אחר.