GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן:
אז אתה מגיע לבית אבות ואתה שואל מתי היה לאחרונה, אומרים לך 'לפני ארבעה חודשים', הוא, אגב, רשם את הדוח שאני ראיתי בעיניי, הייתה שם מפקחת נהדרת, היא רשמה את הדוח, אבל כשהיא נתנה את זה למפקח מעליה הדוח הזה נשאר במגרה.
אורלי לוי אבקסיס:
זה גם מה שקרה כשפגשנו באילניה את המפקחת והיא אמרה 'לפני חודשיים הייתי פה, הגשתי דוח מזעזע', אמרתי לה 'ומה קרה איתו?' היא אומרת לי, 'זה כבר לא תפקידי'.
מאיר כהן:
אז בפעם הבאה שהדבר הזה יופיע, זו תהיה פשלה אישית שלי, כי אני השר.
מאיר כהן:
זה בתוך המשרד, זה לא תקציב, זה לא כלום, אלה הוראות חדשות, זה פיקוח.
מאיר כהן:
וגם לאלה שאין תקנון, אני תמיד אומר, יש תקנות של הלב.
מאיר כהן:
כשאתה נכנס למקום ואתה רואה זקן מוזנח, אתה לא צריך לחפש תקנון שכתוב, העין שלך אומרת, הלב אומר והראש, אז יש תקנות של הלב.
אורלי לוי אבקסיס:
זה בתנאי שיש לה לב.
ניסן סלומינסקי:
יש לב, צריכים להוריד את הכיסוי ממנו.
מאיר כהן:
יש לכולם לב, השאלה אם הוא נשחק.
מאיר כהן:
בנושא של התקצוב הדיפרנציאלי.
מאיר כהן:
אדוני, יש ויכוח.
מאיר כהן:
אני חייב להגיד פה משהו.
יצחק כהן:
יחד איתך בוא נוביל מהלך.
מאיר כהן:
אני חייב להגיד משהו, תראו, הדבר הקל זה לשבת כאן בישיבה כזאת של מחלקת רווחה ולחפש את האשם.
מאיר כהן:
לא היה אדם שתמך בשינוי הדיפרנציאלי יותר משר האוצר יאיר לפיד, לא היה אדם, אני חייב להגיד את זה, מותר לי להגיד את זה - - -
אורלי לוי אבקסיס:
מה עשו לו נערי האוצר?
יצחק כהן:
לא, הם בעד.
מאיר כהן:
חבריה, לא היה אדם שבא אליי ואמר לי 'מאיר, לא יהיה שום ויכוח על התקציב שלך', לא היה אדם שבא ואמר לי בנוסף ל-900 מיליון שקלים, 'אוסיף עוד 200 מיליון ועוד 500 מיליון לניצולי השואה', אז אני מבקש קצת לתקן את הרושם הזה.
מאיר כהן:
אז נכון, יש ויכוח האם הקצבאות הן קצבאות שהן מלכוד של קצבאות או - - - יש ויכוח והוא ממשיך להתקיים.
מאיר כהן:
בתכנית הלאומית שאני רוצה להציג אני מתייחס לזה.
מאיר כהן:
אבל שחלילה לא ייצא מכאן שיש אנשי רווחה ושר רווחה וחברי כנסת כמו אורלי לוי שהם מטפלים ואחרים לא.
מאיר כהן:
תאמינו לי שמה שצריך זה להקשיב לדברים ולנתח אותם לאט ולא מתוך התלהמות.
מאיר כהן:
כשבאה אורלי לוי ואומרת על ה-20 מיליון, זה הדבר שמיד קפץ, כי אני מכיר את המשפחות שאת מכירה, ובאנו עם זה וכתבנו אחרי זה, זה אורלי לוי, כי זה אחד הדברים הטובים ביותר שחשבת עליהם, באמת, זה דבר מדהים - - -
אורלי לוי אבקסיס:
זה לא עזר.
מאיר כהן:
את יודעת, כשאומרים את הדברים וחוזרים ואומרים אותם בנעימות ובנחישות, בסוף זה עוזר.
מאיר כהן:
אני לא צריך להטיף לך, את יותר ממני.
יצחק כהן:
כבוד השר, אם השר לפיד תומך בזה אז מה הבעיה להביא את זה?
ניסן סלומינסקי:
לא, יושב ראש המרכז לשלטון המקומי - - -
יצחק כהן:
אז מה?
יצחק כהן:
עם כל הכבוד, יש פה ממשלה ויש פה כנסת.
יצחק כהן:
אני לא מבין.
ניסן סלומינסקי:
לא, הוא מדבר על משהו אחר.
אורלי לוי אבקסיס:
המאטצ'ינג גם, בשניהם שר האוצר יכול להחליט.
אורלי לוי אבקסיס:
גם וגם.
ניסן סלומינסקי:
את רוצה שהוא יילך גם ל - - -
אורלי לוי אבקסיס:
הוא יכול, השאלה אם הוא רוצה.
יצחק כהן:
יש פה נציג של המרכז לשלטון מקומי.
מאיר כהן:
אני אגיד לך מה אני ומישהו שקרוב אלייך ניסינו לעשות ולא הצלחנו.
מאיר כהן:
זאת ההחלטה שלהם.
מאיר כהן:
התכנסו מרכז השלטון המקומי ובהצבעה החליטו והעבירו לאוצר 'אל תעז, אנחנו לא מסכימים לזה'.
מאיר כהן:
חבל.
מאיר כהן:
שאלתי את חבריי מערי הפיתוח 'למה הסכמתם?
מאיר כהן:
' אז אמרו 'או שאנחנו כולנו בסירה אחת או לא'.
מאיר כהן:
מחרתיים אני נוסע לכנס שלהם לשכנע אותם לשנות את זה.
מאיר כהן:
אני מקווה שאני אצליח.
יצחק כהן:
אם לא, יש כנסת ויש ממשלה.
אורלי לוי אבקסיס:
זה העניין.
אורלי לוי אבקסיס:
אנחנו מעבירים פה חוקים שמחייבים אותם לתת הנחות בארנונות, או - - - אז גם את זה אנחנו יכולים לחייב.
מאיר כהן:
איציק, אומרים חבריי ראשי ערים מעיירות הפיתוח, ואני חוזר על מה שהם אומרים, והזכירה את זה אורלי, 'תראו, ברגע שאתם מביאים את זה לשולחן שלנו, אין לנו בררה, הם החברים שלנו.
מאיר כהן:
אתם ממשלה, אתם כנסת, תחליטו ותעשו את זה'.
אורלי לוי אבקסיס:
נכון.
ניסן סלומינסקי:
תעשו קצר קצר.
<איתי חוטר:
אני גם רוצה לברך את כבוד השר על המאבק שלו במניעת הפגיעה בתקציבי הרווחה וגם הוספת תקציבים נוספים.
<איתי חוטר:
בראש ובראשונה אני רוצה להתייחס לסוגיית המאטצ'ינג.
<איתי חוטר:
מרכז השלטון המקומי מתנגד לבצע מאטצ'ינג שיפחית מאחוזי ההשתתפות הקיימים של משרד הרווחה, כך שמשרד הרווחה יפחית את השתתפותו מ-75%, אין שום התנגדות לבצע את המאטצ'ינג מעל ל-75%, והסיבה מאוד פשוטה.
<איתי חוטר:
אני רוצה להציג את נקודת המבט דרך הדוחות הכספיים של הרשויות המקומיות, שזה דרך אגב דברים שמשרד הרווחה אולי לא מודע להם, אבל הרשויות המקומיות משתתפות במאות מיליוני שקלים מעבר ל-25% מאטצ'ינג שהם מחויבות בהם.
מאיר כהן:
העשירות, לא העניות.
<איתי חוטר:
על פי הדוחות הכספיים הרבעוניים - - -
אורלי לוי אבקסיס:
הן עשירות, כי הם לא משאירים הרבה אוכלוסייה חלשה.
אורלי לוי אבקסיס:
כל מי שהוא דיור סוציאלי, שולחים אותו לפריפריה, אמהות חד הוריות לפריפריה.
אורלי לוי אבקסיס:
ואז אחר כך אפשר - - -
ניסן סלומינסקי:
זה לא הם שולחים, זו מדיניות של ממשלה לפעמים.
<איתי חוטר:
אם אפשר להשלים?
<אסתר אשל:
יש דיור סוציאלי וגם בפריפריה אין דיור סוציאלי.
<אסתר אשל:
חבל שאת הולכת, כי יש לי להגיד לך כמה דברים.
<אסתר אשל:
ממש חבל, כי אני באה מהשטח ואני מנהלת אגף רווחה ואני באה כנציגת השלטון המקומי ואני חושבת שכל הנושא הזה שאת דיברת על ילדים בקהילה, לעומת פנימיות, ואת אמרת את זה בלשון של ביקורת, בעיניי זה נשמע ממש לא נאות כלפי העובדים הסוציאליים.
אורלי לוי אבקסיס:
לא, חלילה, מה פתאום?
אורלי לוי אבקסיס:
כלפי התקציבים.
אורלי לוי אבקסיס:
על מה את מדברת?
<איתי חוטר:
אני אסיים, אני רק רוצה לומר שעל פי נתוני 2009, 2010, 2011, ההשתתפות שמעבר למאטצ'ינג, כמו שאמרתי, עמדה על 300-400 מיליון שקל.
<איתי חוטר:
לפי הדוחות הכספיים הרבעוניים, עוד לא המבוקרים הסופיים, של 2012, אנחנו רואים קפיצה ל-600 מיליון שקל השתתפות מעבר למאט'צינג.
<איתי חוטר:
אם זה לא מעיד - - -
יצחק כהן:
מי שיכול, יש כאלה שלא יכולים.
<איתי חוטר:
אם זה לא מעיד על תת התקצוב של המדינה לשירותי רווחה, אז אני לא יודע מה כן.
<איתי חוטר:
זהו, תודה.
<שמואל רון:
אני מייצג את ועד מנהלי הפנימיות, אותן פנימיות שמשרדך שולח את הילדים אליהן.
<שמואל רון:
זו באמת אוכלוסיית קצה.
<שמואל רון:
שמענו תכניות לעתיד, מקסים, מחמם את הלב, הלוואי שתצליחו או נצליח להגשים אותן, אבל אני רוצה לדבר על נטל העבר, הקושי של העתיד הקיומי היומיומי.
<שמואל רון:
אני אביא אולי שתי דוגמאות לסבר את האוזן.
<שמואל רון:
בעוד עשרה ימים הילדים יוצאים לחופשת קיץ, הילדים שלנו לא יוצאים, כי חלק אין לאן לשלוח אותם וחלק לא רוצים ללכת הביתה.
<שמואל רון:
אנחנו פתוחים 365 ימים בשנה.
<שמואל רון:
אני בקייטנה של הקיץ צריך לשלש את המשרות.
<שמואל רון:
בתי ספר סגורים, אנחנו צריכים להחזיק את הילדים מהבוקר עד הערב, זה שתי משמרות, עובדים שזכאים לחופש יוצאים לחופש ולקייטנת קיץ אנחנו מקבלים 216 שקלים לילד.
<שמואל רון:
216 שקלים לילד בשביל להחזיק אותו חודשיים.
<שמואל רון:
אבל בואו נתקדם קצת קדימה, בעוד חודשיים מתחילה שנת הלימודים, צריך לקנות ספרים לילדים, שהילדים שלנו חלילה לא יחסרו כלום בבית הספר.
<שמואל רון:
התקציב שלנו לספרים לשנה הוא 223 שקלים.
<שמואל רון:
יש עכשיו מבצעים, ארבע במאה, לא בספרי לימוד, זה 2.5 ספרים, מה עם הספרים האחרים?
<שמואל רון:
לפני שלוש שנים פנינו למשרד, הקימו ועדה, שלחו אלינו רואה חשבון, המסקנה הייתה שהחסר, שהמשרד מודה בו, הוא בין 1,000 ל-1,500 לילד לחודש, במה שהמשרד דורש מאיתנו, שצריך להחזיק ילד.
<שמואל רון:
אנחנו חושבים שצריך יותר, אבל בואו נסתפק בזה.
<שמואל רון:
לפני שנתיים הוקמה ועדה, ועדת גדעון, לפני שנה הוועדה הציגה את מסקנותיה.
<שמואל רון:
מדינת ישראל, משרד האוצר ישב שם.
<שמואל רון:
עברה שנה, עדיין לא קיבלנו אגורה מהכסף שהובטח לנו בשנה שעברה.
<שמואל רון:
מדברים איתנו על חמש פעימות.
<שמואל רון:
חמש פעימות שהיו צריכות להתחיל בשנה שעברה - - -
<חנן פריצקי:
אפשר לגמור את הדיון בחצי שנייה.
<חנן פריצקי:
אנחנו הולכים לקיים את המסקנות של הוועדה הזאת החל ב-1 לתשיעי.
<חנן פריצקי:
מסקנות הוועדה עולות 47 מיליון שקל לקופת המדינה, אנחנו הולכים ליישם אותם, בדיוק כפי שנכתב בוועדה.
ניסן סלומינסקי:
יפה, זו בשורה גדולה.
<שמואל רון:
אני רק מדבר על חמש פעימות.
<חנן פריצקי:
1 לתשיעי 2013.
<שמואל רון:
פריצקי, אתם מדברים איתנו על חמש פעימות - - -
מאיר כהן:
עם כל הכבוד לכם, אבל אני לא מתכוון לנהל איתך שיחות עכשיו מתי תהיה הפעם הראשונה ומתי הפעם השנייה.
מאיר כהן:
מה שהוא אמר, אנחנו התייחסנו לדוח הזה, תקצבנו אותו בשלוש פעימות וזהו.
מאיר כהן:
אני מצטער.
מאיר כהן:
עם כל הכבוד.
ניסן סלומינסקי:
מכובד.
<שמואל רון:
אנחנו מברכים על זה, רק אנחנו כבר עכשיו בפערים של העבר ואנחנו בקושי גדול לקיים את מפעלי הקיץ, אנחנו בקושי גדול להתחיל את שנת הלימודים, ותחשבו, אני עושה חשבון שלי, שעם הכסף שהוועדה קבעה שחסר לי אני כבר בפער של 3 מיליון שקלים על העבר.
<שמואל רון:
בואו נחשוב גם על העבר.
<שמואל רון:
אנחנו מברכים על העתיד ואני חושב שזה יביא לתנופה וישים אותנו במקום הנכון, נוכל לתת לילדים את השירותים המתאימים, אבל אנא, בואו תחשבו על הפעימות האלה כדי שאנחנו נמשיך לפעום והלב לא יפסיק לפעום.
<שמואל רון:
ואנחנו מברכים, ההצלחה שלך היא ההצלחה שלנו ואני חושב שאני פה משתדל לשמש פה לילדים.
<שמואל רון:
אז תודה ושיהיה לנו רק טוב.
<סמאח אלחטיב-איוב:
לקראת הדיון בוועדה שלחתי נייר עמדה, אני מקווה שהוא הגיע לכבוד השר ואני גם מברכת אותו ומצטרפת למברכים.
<סמאח אלחטיב-איוב:
שני משפטים קצרים.
<סמאח אלחטיב-איוב:
בשנת 2011 אנחנו עסקנו בתחום של רווחה וחקרנו בעמותה את חלוקת התקציבים של רווחה והתמקדנו בדיוק בסעיף התקציבי של תקינה.
<סמאח אלחטיב-איוב:
כפי שציין קודם חבר הכנסת טיבי, הוא ציטט מהנתונים שלנו, שעלו במחקר, ש-20% מכלל המטופלים הם ערבים, כאשר חלקם בתקציב עומד רק על כ-10% בלבד.
<סמאח אלחטיב-איוב:
לא נלאה אתכם בנתונים, לפי המחקר גם עלתה הסוגיה של המאטצ'ינג כחסם בפני הקצאה שוויונית ואני שמחה מאוד לשמוע שאתה בעד שינוי כזה ואני מקווה גם שזה יתקדם לכיוונים חיוביים יחד עם מרכז השלטון המקומי והאוצר.
מאיר כהן:
בקרנות של הביטוח הלאומי השינוי, אמרתי ואני חוזר, יהיה שינוי.
מאיר כהן:
במשרד הרווחה צריך להיות שיח עם האוצר, עם מרכז השלטון המקומי.
מאיר כהן:
אנחנו לא לבד בקבלת ההחלטות.
מאיר כהן:
זה לא משנה שאני אחליט כך, אלא אם כן הכנסת והממשלה יקבלו החלטה לעשות את השינוי ואז זה לא בא לשולחן שלהם, זו הוראה מלמעלה.
מאיר כהן:
כל עוד מבקשים מאיתנו לשבת סביב שולחן כזה, אנחנו לא יכולים לשנות את המאטצ'ינג, אבל בקרנות אנחנו נעשה את זה.
<סמאח אלחטיב-איוב:
אז אנחנו מברכים על זה.
<סמאח אלחטיב-איוב:
מה שכן, אנחנו יכולים לקרוא לך, כבוד השר, למשל לגבי סוגיית התקינה.
<סמאח אלחטיב-איוב:
הייתה רפורמה, שציינתם, אחד הדברים שהמשרד מאוד מוביל ואנחנו גם מברכים על הרפורמה, אבל במסגרת הרפורמה חולקו 300 תקנים ונכון להיום המשרד לא פרסם איך 300 התקנים האלה חולקו ואנחנו לא יכולים לבחון איך הדבר הזה מיטיב עם האוכלוסייה הערבית.
<סמאח אלחטיב-איוב:
עוד משהו, בשבוע שעבר, במסגרת הכנס שהיה פה בכנסת, יחד עם טיבי ועוד עמותות נוספות, הצהרת על 40 תקנים חדשים, זה בתוספת ל-300 תקנים או שזה במסגרת ה-300?
מאיר כהן:
40 תקנים חדשים, אנחנו במשא ומתן שיאשרו אותם כתוספת.
<סמאח אלחטיב-איוב:
אוקי.
<סמאח אלחטיב-איוב:
אז אנחנו מאוד נשמח אם ה-40 האלה ישמשו את המשרד כדי לסגור את הפער התהומי בין אחוז הנזקקים בקרב האוכלוסייה הערבית לבין חלקם בתקציב, שזה חצי.
מאיר כהן:
ברגע שנקבל את התקנים האלה ויש אנשים מוועדת הכספים, זה יגיע גם ליושב ראש, אנחנו צריכים לתקן את זה, כי אנחנו מבינים שבמגזר הערבי יש בעיה גדולה מאוד של תקנים, אני רואה את זה בשטח, אנחנו צריכים לתקן את הדבר הזה ואנחנו חייבים לתקן את הדבר הזה.
<סמאח אלחטיב-איוב:
כן, כי בלי תקינה אי אפשר להתקדם.
מאיר כהן:
לגמרי.
<אסתר אשל:
בקצרה.
<אסתר אשל:
אני מאוד שמחה, כבוד השר, על זה שאתה בחרת להיות שר הרווחה, זה לא מובן מאליו, זה כבוד גדול לנו ומחמאה מאוד גדולה ואנחנו מצפים באמת לעבודה משותפת טובה ויעילה.
<אסתר אשל:
אני מדברת מהשטח, אני מנהלת אגף רווחה באור יהודה ואני 37 שנה עובדת בשלטון המקומי, שלוש שנים באקדמיה ושירות בתי הסוהר, אבל כל החיים שלי נשמתי ואני אוכלת עבודה סוציאלית ברשויות המקומיות.
<אסתר אשל:
אני רוצה להגיד לכם שתקופה כזו כל כך קשה לא נתקלתי בה מעודי, וזה נובע משני דברים.
<אסתר אשל:
קודם כל הנושא הזה שכל משרדי הממשלה פונים אלינו בעקבות חוקים.
<אסתר אשל:
חוקי מדינת ישראל מאוד מפותחים מבחינה חברתית והמעמסה והדרישה של העובדים הסוציאליים למלא אחרי החוקים מוצדקת ונכונה, אבל היום בתי משפט, ביטוח לאומי, וכל יום בא לפתחנו איזה רעיון חדש של גורם זה או אחר, ואם אתם תרצו, אני אוכל לפרט את זה, אבל אולי זה לא המקום פה, וזה אומר שזו מעמסה מאוד רצינית, שלא נגמרת בשיחה אחת או שתיים.
<אסתר אשל:
אתה גם לא יכול לעשות סדר עדיפויות, זה בית משפט, זה ביטוח לאומי, זה קצבאות נכות שפתאום עכשיו צריכים לעשות ועדות אבחון למפגרים, שזה בסדר, אבל זה אומר שזה לוקח זמן, בינתיים עוצרים להם את הקצבה, ואז אני מגיעה פה לנושא האלימות.
<אסתר אשל:
האלימות הולכת וגואה בתוך המחלקות לשירותים חברתיים.
<אסתר אשל:
יש חוק, צריך למצות אותו קודם כל להגן על העובדים.
<אסתר אשל:
עובד סוציאלי בא לעבודה עם כל הנשמה, עם לב ענק, נכון שיש שחיקה, אבל השחיקה הזאת לא משפיעה על העבודה בשטח, כי כשהבן אדם נמצא מולו אז הוא כולו שם והוא מוותר על המשפחה שלו ונוסע ועושה את מה שהוא צריך.
<אסתר אשל:
לכן קודם כל צריך להגן עליהם, לא יכול להיות שאנחנו נהיה במצב כל כך חשוף בתקופה הזו, בפרט עכשיו, אחרי כל הגזרות, שעובדים לא יהיו מוגנים.
<אסתר אשל:
צריכים ללכת עם החוק הזה ואולי לעשות תעדוף שקודם כל יהיה הנושא הזה של החוק.
<אסתר אשל:
בנושא המעמסה, אני מבינה שאין תקציב, אני מבינה שיש תעדוף, אני מבינה את כל הדברים האלה, למה לא ניקח החלטות אמיצות ונקבע באיזה נושאים אנחנו לא מטפלים.
<אסתר אשל:
זה אולי לא יהיה פופולרי ואולי זה לא פוליטי בכלל, אבל אנחנו לא יכולים לטפל בכול.
<אסתר אשל:
לא יכולים.
<אסתר אשל:
לא רק זה שאנחנו לא יכולים לטפל, אלא מגיעים אלינו גם כל מיני - - -
מאיר כהן:
אתי, הייתי ראש רשות ואם אנחנו נדאג להגן על העובדים הסוציאליים, יש להם מספיק כתפיים רחבות, אנחנו לא צריכים לצמצם להם, הם גם לא ירצו את זה.
מאיר כהן:
אנחנו לא יכולים, מדינה לא יכולה להגיד במה היא לא מטפלת, מדינה צריכה כל הזמן להרחיב את המניפה של הדברים שבהם היא כן מטפלת.
מאיר כהן:
ונכון, את צודקת מאוד, את באה מהשטח ואני שומע את זה בדברים שלך.
מאיר כהן:
היום עובדת סוציאלית מטפלת בכול, כמו שראש עיר בשטח מטפל בכול, מה לעשות?
מאיר כהן:
אבל אנחנו לא יכולים לרשום סילבוס של מה שאנחנו לא עושים.
מאיר כהן:
אין לזה אח ורע.
<אסתר אשל:
נכון, כבוד השר, אבל כשאתה נדרש היום לעבוד על פי חוק, יהיה מצב שעובדים סוציאליים יילכו לכלא, בגלל שהם אנשים טובים, בגלל שהם באו לעבוד ורוצים לחזור הביתה בשלום.
<אסתר אשל:
קורים בשטח דברים נוראיים וכל יום כשאני חוזרת הביתה אני אומרת תודה לאל שלא קרה שום דבר.
<אסתר אשל:
בעבודה שלי אני מקפידה על דברים שהם לא בסדרי עדיפויות להתעקש, זה שירות בתי הסוהר שרוצה ממני דוחות של מישהו שנמצא בכלא ורוצה חופשה, לא נותנת דוחות, כי זה לא בסדרי עדיפויות.
<אסתר אשל:
כל מיני דברים כאלה.
ניסן סלומינסקי:
אסתי, אני פשוט מתנצל, כי אני חייב כבר לסגור את הישיבה.
<אסתר אשל:
עוד משפט אחד, לגבי הנושא של ילדים בסיכון והנושא של הרפורמה.
<אסתר אשל:
נעשית עבודה נהדרת, הילדים בסיכון מקבלים התייחסות מדהימה וכל מי שצריך ללכת לפנימייה הולך לפנימייה, וכל מי שצריך להיות בקהילה נמצא בקהילה, ואם הוא לא מתאים הוא יילך לפנימייה.
<אסתר אשל:
הנושא הזה של מחסור במכסות אמנם קיים, אבל משרד הרווחה נותן את כל המענים שהוא יכול לתת.
ניסן סלומינסקי:
דקה אחת לגידי כרוך.
<גידי כרוך:
אני מנכ"ל לקט ישראל.
<גידי כרוך:
רק לקונטקסט, אחד הארגונים הגדולים בארץ שעוסק בתחום של הצלת מזון וחלוקת מזון לנזקקים.
<גידי כרוך:
קודם כל אני רוצה לברך אותך, הקשבתי למה שאמרת בהתחלה ואחד הדברים שבלטו לי שאמרת זה שאתה רוצה להוביל, אתה רוצה להיות הקטר שמוביל את כל הנושא של הרווחה וזה דבר שאנחנו, כארגונים במגזר השלישי, משוועים בעצם לדבר הזה כבר הרבה זמן וקוראים לזה שהממשלה תוביל אותנו.
<גידי כרוך:
אנחנו מחכים להובלה של הממשלה בדברים האלה.
<גידי כרוך:
כרגע כל אחד עושה כטוב בעיניו ובאמת אנחנו משתדלים לעשות מה שאנחנו יכולים, אבל אנחנו חייבים הובלה של הממשלה בדבר הזה, ופה אני מאוד מתחבר למה שאמרת בנושא הזה שאתה רוצה להיות הקטר שיוביל את הדברים האלה.
<גידי כרוך:
אני קורא, וגם אתה ציינת את זה, לשיתוף פעולה בינך לבין הארגונים במגזר השלישי.
<גידי כרוך:
מאוד יהיה קשה להעביר את זה מהובלה כרגע של ארגונים במגזר השלישי בתחום של הביטחון התזונתי, שהם מובילים כרגע את הפעילות הזו.
<גידי כרוך:
מאוד יהיה קשה להעביר את זה בן לילה לממשלה.
<גידי כרוך:
הלוואי שזה יקרה, אני חושב שאנחנו צריכים לעבוד בשיתוף פעולה מאוד מאוד גדול בנושא הזה.
<גידי כרוך:
יש לנו מה להגיד, יש לנו דרכים, אנחנו חיים את השטח ואנחנו נשמח מאוד לשתף פעולה בתחום הזה.
מאיר כהן:
שבוע אחרי העברת התקציב, כש-200 המיליון יגיעו לשולחני, אתם תוזמנו בכבוד רב, כי אנחנו צריכים ללמוד מכם.
<גידי כרוך:
תודה רבה.
מאיר כהן:
זה יהיה.
ניסן סלומינסקי:
אדוני השר, סיימנו.
ניסן סלומינסקי:
שמענו את כולם.
ניסן סלומינסקי:
אני רוצה רק לומר, ושזה ייכנס לפרוטוקול, שאתה נמצא באחד המשרדים הכי מרכזיים והכי חשובים לעם ישראל, הכי קשים והכי מסובכים, ולא ראיתי אף פעם ששר כזה קיבל כל כך הרבה קומפלימנטים.
ניסן סלומינסקי:
אז תדע, זה מחזק, זה אומר שאנשים נותנים בך אמון ויש להם על מה לסמוך וזה צריך לשמש לך כוח נגד כולם כדי להמשיך הלאה.
ניסן סלומינסקי:
אנחנו נעמוד לרשותך כל הזמן.
ניסן סלומינסקי:
תודה רבה לך, אדוני.
ניסן סלומינסקי:
בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
ניסן סלומינסקי:
ראשית, אני מודיע שכשקבענו את סדר-היום שחולק, היינו מייד אחרי חוק הריכוזיות, ועוד לא הספקתי לעבור על כל חוק ההסדרים.
ניסן סלומינסקי:
קבענו את זה בלארג'יות כזאת, אבל אחר כך ישבנו גם עם שגית וטמיר, וראינו שחוק ההסדרים גדול ורב, ואנחנו חייבים להגביר את הקצב.
ניסן סלומינסקי:
לכן מעבר לשינוי של היום עצמו, ייצא לו"ז שאנסה להוציא אותו עד 27 בחודש או משהו כזה, שבו אנו רוצים לגמור את ההצבעות.
ניסן סלומינסקי:
ייצא לו"ז מפורט עם כל יום, מה אנחנו משתדלים לדון.
ניסן סלומינסקי:
אנחנו נעשה את זה צפוף יותר, ענייני יותר, וגם נפעל ביום חמישי, כפי שאמרנו.
ניסן סלומינסקי:
גם קיבלנו אישור מהיושב-ראש לפעול גם על חשבון המליאה.
ניסן סלומינסקי:
למשל, ביום רביעי תהיה הפסקה מ-11:00 עד 14:00 להצבעות, ומ-14:00 נוכל, אם נרצה, להמשיך את הדיונים.
ניסן סלומינסקי:
אני אומר לחברי הוועדה שאל פחד – לא נחטוף הצבעות.
ניסן סלומינסקי:
אתם מכירים אותי.
ניסן סלומינסקי:
כל ההצבעות תהיינה בסוף.
ניסן סלומינסקי:
יהיה יום או יום וחצי שנקדיש להצבעות, כך שבמהלך הזמן יהיו דיונים.
ניסן סלומינסקי:
אם מישהו לא יכול, אם הוא לא בא, הוא יצטרך בסך הכול להשלים את החומר, אבל הוא לא הפסיד הצבעות או משהו כזה.
ניסן סלומינסקי:
אז שוב – אני מקווה שייצא היום לו"ז הרבה יותר צפוף, ותקבלו תמונה על כל התקופה עד 20 ביולי, משהו כזה, כי אנחנו צריכים לתת גם זמן לכתוב, ואחר כך לכנסת להצביע.
ניסן סלומינסקי:
את ההצבעות נעשה ביומיים האחרונים במרוכז.
ניסן סלומינסקי:
זו הערה אחת.
ניסן סלומינסקי:
הערה שנייה, הוגשה בקשה על-ידי יושב-ראש ועדת המדע, שהנושא של השלטון המקומי יידון בוועדה שלו.
ניסן סלומינסקי:
אני מציע לא לגחך.
ניסן סלומינסקי:
יכול להיות שהוא עושה את זה ברצינות, אחרי שנתנו את הנושא של הגז – יכול להיות ששם עשינו את הטעות הראשונה.
ניסן סלומינסקי:
אני מניח שזה תרגיל של האופוזיציה, שמנסה לנצל פרצה בתקנון, שאומרת שכל יושב-ראש ועדה רשאי להגיש התנגדות לקיום דיון בוועדה אחרת, עד שוועדת הכנסת תחזיר את זה, כי זה דבר שאושר במליאה אפילו, אבל לפחות מרוויחים יום, כאילו לשתק ליום את העבודה, אז כל יום יגישו דבר כזה, כדי לשתק כל יום את העבודה.
ניסן סלומינסקי:
אני מניח שיתקנו את התקנון, וימצאו דרך כדי שזה לא מצב שהאופוזיציה רוצה לשתק – לא רק הוועדה שלנו; בטח יהיה בכל הוועדות האחרות.
מיקי רוזנטל:
איך אתה יכול לחשוד בקשרים?
ניסן סלומינסקי:
אל"ף, אני לא חושד.
ניסן סלומינסקי:
בי"ת, השאלה, אם זה כשר?
אלעזר שטרן:
כשמדברים על דיון בכנסת – הרי לדבר אפשר על מה שרוצים.
אלעזר שטרן:
האם מתכוונים לזה שזה לא יוחלט, וההצבעות ממילא בסוף?
ניסן סלומינסקי:
לכן היה השינוי, שלא נדון על הסעיפים אלא על ההסכם.
ניסן סלומינסקי:
כפי שעשינו בזמנו, נדון על כל מה שצריך.
ניסן סלומינסקי:
את ההצבעות בין כה וכה אנחנו לא עושים, וגם לא נקריא את הסעיף.
גילה גמליאל:
מישהו קיבל את ההסכם?
משה גפני:
למה אתה מדבר על זה באירוניה?
משה גפני:
כתבתי ברצינות.
ניסן סלומינסקי:
אז עוד יותר, אז הקושייה שלי יותר חזקה.
משה גפני:
למה את רבני ההתיישבות לא העבירו אליך?
משה גפני:
למה את זה לא שאלת?
ניסן סלומינסקי:
מי אמר לך שלא שאלת?
ניסן סלומינסקי:
על זה תערער.
משה גפני:
רק עליי את מגחך?
משה גפני:
את כל הנושאים הדתיים הוציאו ממך.
ניסן סלומינסקי:
אז על זה תערער, אם אתה רוצה.
ראובן ריבלין:
מה השינוי בסדר-היום?
ניסן סלומינסקי:
מאחר שהצטרפו כמה ח"כים, שתי נקודות קצרות: אל"ף, יגיע סדר-יום, בלי קשר להיום, צפוף הרבה יותר, שמכסה את כל חוק ההסדרים שברשותנו.
ניסן סלומינסקי:
אני מקווה שהיום נכין אותו, והוא יגיע לכולם.
ניסן סלומינסקי:
גם יום חמישי יופעל וגם יום רביעי – לאחר 14:00 קיבלנו אישור להפעיל, אז גם נפעיל.
ניסן סלומינסקי:
ההצבעות יהיו בין כה וכה בסוף, אז מי שלא יכול, יוכל להשלים.
ניסן סלומינסקי:
בדרך כלל אנחנו משתדלים שבימי ראשון וחמישי זה יהיה עד 16:00, ורביעי תהיה הפסקה ב-11:00, ונחזור ב-14:00 – קיבלנו את האישור.
ניסן סלומינסקי:
פרט ליום חמישי, שאחרי שטמיר יעשה בדיקה אישית עם כולם, הוא יודיע את זה.
ראובן ריבלין:
יש בעיה עם ימי ראשון וחמישי, שאנחנו חייבים להיות בוועדות המשנה האחרות.
ראובן ריבלין:
שכאתה תוקע ימי ראשון או חמישי - - -
ניסן סלומינסקי:
אז יצטרכו למצוא סידור עם הוועדות האחרות.
ניסן סלומינסקי:
אם אנחנו רוצים לדון בכל הסעיפים – ישבנו וראינו שהעומס הוא עצום.
ניסן סלומינסקי:
הזמן שנשאר נטו הוא כלום - חודש פחות שלושה ימים, מה שנקרא.
ניסן סלומינסקי:
נוציא את ימי ששי ושבת ותשעה באב, אני חושב שאף פעם לא היה כל כך הרבה.
ניסן סלומינסקי:
ערב תשעה באב זה יום שני, אז אנחנו דנים רק חצי יום.
ראובן ריבלין:
אם בי"ז בתמוז הליכוד עושה ועידה, אפשר בתשעה באב להקים את בית המקדש.
ניסן סלומינסקי:
רבותיי, אנחנו מתחילים את הישיבה.
ניסן סלומינסקי:
שינינו את הנושא, כי הוגשה בקשה.
ניסן סלומינסקי:
ראובן, נתחיל.
ניסן סלומינסקי:
שאלת למה שינינו את סדר-היום.
ראובן ריבלין:
אם אמרת קודם, אל תחזור.
ראובן ריבלין:
אין פרס למאחרים.
ניסן סלומינסקי:
ראובן, בבקשה תציג את הנושא.
<ראובן קוגן:
לקראת דיוני התקציב ל-2014-2013 – התקציב מורכב מבחינה פיסקלית.
משה גפני:
אתה לא יכול לדבר על התקציב.
משה גפני:
אתה יכול לדבר על ההסכם עם הרשויות המקומיות.
ניסן סלומינסקי:
הדיון הוא דיון כללי.
ניסן סלומינסקי:
אנחנו לא מקריאים את הצעת החוק ולא מתייחסים אליה כרגע.
ניסן סלומינסקי:
הפרצה הזו, אני מקווה, תתוקן.
<ראובן קוגן:
הפער התקציבי בין התקציב של השלטון המקומי בהצעת פער במענקי האיזון.
משה גפני:
את הכול מעבירים אליך חוץ מכמה דברים מאוד מוגדרים.
משה גפני:
למה ברשויות המקומיות לא דנים בוועדת הפנים?
<ראובן קוגן:
הפער התקציבי בין התקציב של השלטון המקומי בהצעת התקציב למה שהיה ב-2012 הסתכם בסך הכול סביב מיליארד וחצי ₪, כלומר זה כ-400 מיליון שקל בשנה פער במענקי האיזון.
ניסן סלומינסקי:
מגדילים להם?
<ראובן קוגן:
כן.
<ראובן קוגן:
בסיס תקציב מענק האיזון בשנת 2012 עמד על 2.4 מיליארד שקל.
גילה גמליאל:
אפשר לקבל עותק מההסכם?
גילה גמליאל:
יש אותו ליועצת המשפטית.
גילה גמליאל:
אפשר שיצלמו לנו את העותקים?
ניסן סלומינסקי:
תצלמו את זה.
<ראובן קוגן:
התחלנו דיון מול השלטון המקומי.
<ראובן קוגן:
ברגע שהתברר גודל הפער בין מה שהשלטון המקומי דרש לקבל כתקציב בסיסי כדי לקיים את השירותים שלו לבין מה שהממשלה יכלה לתת מבחינת המסגרת התקציבית, קיימנו דיונים, הנציגות של השלטון המקומי, גם פורום 15, גם מרכז השלטון המקומי וגם מרכז המועצות האזוריות, שזה שלושה גופים שמייצגים את שלושת הזרמים בשלטון המקומי יחד עם משרד הפנים.
<ראובן קוגן:
בסופו של יום הגענו להסדר, שתקציב השלטון המקומי יישמר ברמתו בשנת 2012 לרבות איזון ופיתוח, וכנגד זה, כדי לסגור את הפער, שמסתכם בכמיליארד וחצי שקלים על פני שנתיים, כ-760 מיליון שקל בשנה- - -
<ראובן קוגן:
נאלצנו לקצץ מתקציב 2012 סביב 760 מיליון שקל סך הכול, שרצינו להפחית בגלל הבעיות בתקציב.
<ראובן קוגן:
השלטון המקומי, כמובן, דרש את הסכומים הללו לפחות באותה רמה.
<ראובן קוגן:
הוא ביקש גם הגדלות, אבל בשלב די מוקדם הבנו שהגדלות לא ניתן יהיה לתת בתקציב מורכב כפי שהוא כרגע.
יעקב ליצמן:
מתי זה היה?
<ראובן קוגן:
התנהל בחודש מאי השנה, עם כינונה של הממשלה פחות או יותר, כשהתחלנו את הדיונים בתקציב המדינה – גם הנושא הזה עלה.
ניסן סלומינסקי:
המשא ומתן היה עם מי?
ניסן סלומינסקי:
עם הגוף היציג של השלטון המקומי, אם יש כזה גוף?
<ראובן קוגן:
אין גופים יציגים רשמיים, אבל יש נציגויות של השלטון המקומי - הם כולם מיוצגים כאן, גם פורום 15 וגם מרכז השלטון המקומי.
<ראובן קוגן:
מרכז המועצות האזוריות – אני לא רואה, אבל יכול להיות שאני סתם לא מכיר.
<ראובן קוגן:
חלק גם מראשי הערים, כלומר גם ראשי ערים שמרכיבים את הארגונים.
<ראובן קוגן:
בסופו של דבר הגענו להסדר שמצד אחד, משמר את המסגרת התקציבית של השלטון המקומי לשנים 2013 ו-2014 באותה רמה שהיתה ב-2012, וחלק מהמאמץ לגישור הפער יבוא מתקציבי השלטון המקומי העצמאי, נקרא לזה, נטולת מענקי האיזון, שזה 57 רשויות מקומיות, שיעבירו לאוצר המדינה ב-2014 450 מיליון שקל, וההעברה - או העברה תקציבית רגילה או בסוג של קיזוז כזה או אחר.
<ראובן קוגן:
אם הכול בסדר, זו העברה שהרשויות מעבירות לאוצר המדינה, ואם יש בעיות, מטפלים בזה בדרכים אחרות.
ראובן ריבלין:
מאילו מקורות מעבירים את זה?
ניסן סלומינסקי:
זה משהו דיפרנציאלי, מה שנקרא.
ניסן סלומינסקי:
מה שרב יצחק כהן עשה בזמנו לגבי מועצות דתיות.
יצחק כהן:
אני רוצה שזה יהיה זה, אבל זה לא זה.
<ראובן קוגן:
הדיון אמנם נגע גם לנושא דיפרנציאליות, אבל בשלב מסוים היתה הבנה עם השלטון המקומי שכרגע הדיון הזה לא בשל בשביל ליישם אותו בחקיקה או בהחלטה מינהלית אחרת.
<ראובן קוגן:
לכן הסכמנו להקים צוות שיבחן את הדברים ויביא המלצות לקראת דיוני תקציב 2015, כלומר זה בעוד כתשעה חודשים מקסימום – ינסה לעשות את זה כמה שיותר מהר, כמובן.
<ראובן קוגן:
בינתיים, כדי להשתתף במאמץ התקציבי, נקרא לזה, השלטון המקומי העצמאי יעביר כסף שיממן, בין היתר, את תקציבי האיזון והפיתוח של השלטון המקומי הנתמך.
<שגית אפיק:
הכסף יממן רק את זה – לא בין היתר.
<ראובן קוגן:
בין היתר סוכם על זה.
<שגית אפיק:
לכמה זמן?
<ראובן קוגן:
זו העברה חד-פעמית בשנת 2014.
<ראובן קוגן:
ההסכם מדבר גם על המסגרת של התקציבים הגדולים של השלטון המקומי, איזון ופיתוח, 2.8 מיליארד שקל יעמוד לטובת תקציבי האיזון של השלטון המקומי הנתמך, ו-280 מיליון שקל בשנה – תקציבי הפיתוח.
<ראובן קוגן:
זה כמו 2012.
<ראובן קוגן:
כלומר האיזון – 2.8, ו-280 – פיתוח.
<ראובן קוגן:
450 מיליון שקל יועברו חד-פעמי מהשלטון המקומי העצמאי לאוצר המדינה למימון מענקי איזון ופיתוח בשנת 2014, של אותם סכומים, זה באותן מסגרות.
ראובן ריבלין:
אתה רשאי לקזז את זה?
<ראובן קוגן:
אני בונה על זה שהשלטון המקומי יעמוד בהסכם ויעביר מרצונו, ולא נצטרך להגיע לעולם של קיזוזים, אבל החקיקה מסמיכה- - -
משה גפני:
על החקיקה אתה לא יכול לדבר.