GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זהבה גלאון:
אני חושבת אדוני חבר הכנסת ריבלין, שההערה שלך הייתה מאוד במקום.
זהבה גלאון:
אני חושבת שאמרתי את זה בוועדה הזאת, גם יושבי-ראש הם לא מלאכים - -
ראובן ריבלין:
אין על זה ויכוח.
זהבה גלאון:
- - וגם מלאכים זה לא מה שהיה פעם – גם את זה כבר אמרתי.
זהבה גלאון:
אני רוצה להמשיך, אדוני - - -
יעקב ליצמן:
את זה אני לא יודע.
זהבה גלאון:
אני כבר יודעת את זה – יש לי ניסיון.
יעקב ליצמן:
עם מלאכים?
זהבה גלאון:
עם מלאכים.
רוברט אילטוב:
תספרי לנו אחר כך.
יעקב ליצמן:
- - - גבריאל - - -
זהבה גלאון:
אדוני חבר הכנסת ליצמן, זה הכול תלוי איפה תהיה בהצבעה.
יעקב ליצמן:
אני דווקא - - -
זהבה גלאון:
עם המלכים?
זהבה גלאון:
הבנתי.
זהבה גלאון:
הבעיה היא שלא כולם מלאכי שרת כאן, אתה מבין?
אראל מרגלית:
מר ליצמן, תהיה עם האראלים.
זהבה גלאון:
טוב, זאת סוגיה מאוד מעניינת, אראל מעלה סוגיה מאוד מעניינת.
זהבה גלאון:
אני רוצה להמשיך, הייתה כאן הערת אגב - - -
ניסן סלומינסקי:
סיכמנו שזאת צריכה להיות שאלה או הערה אבל לא נאום.
זהבה גלאון:
זה לא נאום.
זהבה גלאון:
זאת הערה ובסופה שאלה.
ניסן סלומינסקי:
בינתיים, יש לי פטנט כזה - - -
זהבה גלאון:
בסדר, אתה יכול לקצוב לי את הזמן.
ניסן סלומינסקי:
קחי לך 3 דקות – זה הרבה.
זהבה גלאון:
אדוני, אני רוצה להמשיך, ברשותך.
זהבה גלאון:
תודה על האבחנה של חבר הכנסת ריבלין.
זהבה גלאון:
אתה יושב-ראש הוועדה ואתה אמור לייצג בהצבעה כאן או בהצעה כאן את עמדת הממשלה.
זהבה גלאון:
בישיבה הקודמת אתה הצגת כאן, אדוני – גילה, תרשי לי, אני חושבת שזה מאוד מהותי – לפני יומיים הצגת כאן הצעות משלך – טמיר, אתה מפריע לו להתרכז.
<טמיר כהן:
סליחה.
אראל מרגלית:
יש ארגז חול חדש – הם רוצים לשחק.
זהבה גלאון:
אני רוצה לסיים את הדברים שאני חושבת שהם מאוד מהותיים ואני לא חושבת שאפשר יהיה להתקדם בלי שנלבן אותם, ברשותך.
זהבה גלאון:
לפני יומיים הצגת כאן הצעות משלך – אני לא נכנסת כרגע לטיב ההצעות – ובמקביל אנחנו הצגנו הצעות שקראנו להן לצורך העניין: הצעת אראל וחברים, וחברות, זה יותר מדויק – הצעת אראל וחברות.
זהבה גלאון:
בדברים שלנו אמרנו איך התגבשנו, התייעצנו עם שורה של מומחים.
זהבה גלאון:
בשום שלב, אדוני, אתה לא אמרת לנו מאיפה הבאת את ההצעות שלך, על סמך מה - - -
ראובן ריבלין:
האם ההצעות שלו נמצאות לפנייך?
זהבה גלאון:
אני לא רואה אותן כרגע.
ראובן ריבלין:
ראיתי רק של אראל אבל לא ראיתי הצעה שלו.
ראובן ריבלין:
שמעתי, אני מוכרח לומר, אבל עד רגע זה לא קיבלתי נייר.
ניסן סלומינסקי:
את הנייר שלי קיבלת – זה נמצא בפנים.
ראובן ריבלין:
זה שאתם חודשים בכולם זה חשוב, בצדק.
ראובן ריבלין:
אני רוצה לתמוך בכל ליבי בקואליציה, יחד עם זה אני רוצה לדעת על מה אני צריך לתמוך.
זהבה גלאון:
אז אני הולכת לקראתך, אדוני.
ראובן ריבלין:
אני לא אמרתי את זה בהתרסה - - -
זהבה גלאון:
אני יודעת, אני פשוט בונה את זה - - -
ראובן ריבלין:
אתמול ראיתי ת הנייר מקופל כשדיברו אתי אבל את הנייר לא הראו לי, אולי מתוך זה שהם לא סומכים עלי.
ראובן ריבלין:
בצדק, למה צריך אדם לסמוך - - -
זהבה גלאון:
אבל אדוני, אני בונה את זה צעד צעד ועושה Build up לאט-לאט, תן לי.
ראובן ריבלין:
אני אצביע אתך, אל תדאג.
רוברט אילטוב:
תצביע איך שאתה רוצה.
ראובן ריבלין:
אני יודע על מה אני מצביע.
רוברט אילטוב:
גם אני.
ניסן סלומינסקי:
הזמן פשוט הולך להיגמר.
זהבה גלאון:
אתה לא תעשה לי את זה פה.
ניסן סלומינסקי:
אני אעשה את זה כי - - -
זהבה גלאון:
זמן פציעות של רובי ריבלין, זה לא ככה.
זהבה גלאון:
אדוני, ראשית, אני רוצה לדעת האם ההצעה שאתה המציע – אני מבינה מהערת אגב שנשמעה כאן שהיא שובצה כבר כהסתייגויות בהצעה שלפנינו – את מי היא מייצגת?
זהבה גלאון:
היא הופכת להיות חלק מהצעת הממשלה?
זהבה גלאון:
היא הסתייגות שלך ושל עופר שלח?
זהבה גלאון:
איך היא נוצרה?
זהבה גלאון:
יום אחד התעוררתם בבוקר ובאה הארה?
זהבה גלאון:
אני רוצה לדעת.
זהבה גלאון:
אנחנו לא מבינים את יחסי הכוחות - -
יעקב ליצמן:
מלאכים, מלאכים.
זהבה גלאון:
מלאכים.
זהבה גלאון:
- - אנחנו לא מבינים את יחסי הכוחות.
זהבה גלאון:
אנחנו מאוד-מאוד מודאגים, אני חייבת לומר.
זהבה גלאון:
הייתה כאן מסכת מאוד-מאוד גדולה של לחצים להתכנס לידי איזו הצעה מוסכמת.
זהבה גלאון:
מה שמטריד אותי, שגית, שההצעה של יושב ראש הוועדה כבר הוכנסה לתוך - - -
ניסן סלומינסקי:
זה מסומן בנפרד.
זהבה גלאון:
אני לא סיימתי.
זהבה גלאון:
אדוני, אני מבקשת שתקפיד על זכותי לסיים את דברי.
ניסן סלומינסקי:
אני אקפיד, אבל תסיימי את דברייך.
זהבה גלאון:
אני לא מדברת רצוף.
זהבה גלאון:
אני מבינה שההסתייגויות שלך כבר בתוך ההצעה המובאת כאן.
זהבה גלאון:
יש לנו הסתייגויות שלנו שהן לא בתוך.
זהבה גלאון:
אנחנו רוצים, לפני שמתחילים להצביע ולפני שמתחילים לקרוא את ההצעה, להבין על סמך מה התבססה ההצעה שלך, למה היא שונה מההצעה שהובאה על ידי הממשלה?
זהבה גלאון:
אם הממשלה חשבה שההצעה שלה לא מספיקה – האם כל הגורמים, כל הרגולטורים, חשבו שההצעה לא מספיקה וצריך להתכנס סביב ההסתייגות שלך?
זהבה גלאון:
איך קרה פתאום שהממשלה מגישה הצעה X ופתאום חלק מהרגולטורים תומכים בהסתייגות Y וחלק לא.
זהבה גלאון:
אני רוצה להבין איך זה מתנהל כאן.
זהבה גלאון:
אני אומנם בוועדת הכספים רק קדנציה שנייה – יושבים כאן ותיקים ממני והוותיק בחבורה – אני לא זוכרת, גם לא משיחות שניהלתי עם אחרים, שאי פעם חקיקה כל כך מורכבת, מסובכת ובעלת השלכות כאלה התנהלה באופן הזה שמתנהל כאן עכשיו.
זהבה גלאון:
אני רוצה לפני שמתחילים לקרוא שתיתן לנו את כל ההסברים, אדוני, אני חושבת שזה מגיע לחברי הוועדה.
ניסן סלומינסקי:
תודה לך על הדברים.
יעקב ליצמן:
אתם תסבירו גם איך הגעתם - - -
זהבה גלאון:
אנחנו הסברנו בפעם הקודמת.
אראל מרגלית:
אני חושב שחשוב להסביר כל הצעה בעמוד.
אראל מרגלית:
אנחנו הגענו להצעה שלנו תוך כדי - - -
ניסן סלומינסקי:
אראל, די.
ניסן סלומינסקי:
אני ביקשתי - - -
אראל מרגלית:
- - - הגענו להצעה שלנו בדרך מסוימת, אנחנו רוצים להסביר אותה.
אראל מרגלית:
אנחנו רוצים שאתה תגיד את שלך.
ניסן סלומינסקי:
זה בסדר.
ניסן סלומינסקי:
אנחנו נעשה את זה.
זהבה גלאון:
אבל לא תוך כדי קריאת סעיף-סעיף אלא איך הגעת להצעה.
ניסן סלומינסקי:
קיבלת את זכות הדיבור – נגמר, די.
ניסן סלומינסקי:
אני מבקש - - -
רוברט אילטוב:
חקירה צולבת פה של היושב-ראש?
רוברט אילטוב:
זה לא הגיוני מה שקורה פה.
רוברט אילטוב:
עם כל הכבוד, יש לו סמכויות - - -
זהבה גלאון:
עם כל הכבוד לך, אל תמציא לנו סדרי פעולה.
זהבה גלאון:
בכל הכבוד לך, כשאתה תבוא באופן קבוע לישיבות - - -
רוברט אילטוב:
- - - זה לא נעשה בשום ועדה - - -
זהבה גלאון:
תסלח לי, יש לי חדשות בשבילך – זאת הצעה שיש לה השלכות מאוד משמעותיות ואני צריכה לדעת - - -
רוברט אילטוב:
מה את אומרת, לא ידעתי עד עכשיו - - -
זהבה גלאון:
- - - פתאום הביאו אותך כחותמת גומי להצביע - - -
רוברט אילטוב:
באמת, את פתחת לכולם את העיניים.
רוברט אילטוב:
בלעדייך לא קיים - - -
זהבה גלאון:
נכון, לא שמת לב לזה עד עכשיו פשוט.
רוברט אילטוב:
שמתי לב.
ניסן סלומינסקי:
רוברט וזהבה – תודה רבה.
ניסן סלומינסקי:
זאת דוגמה למה שאני לא רוצה שיהיה, לכן עכשיו זה ייכנס להצבעות - - -
זהבה גלאון:
לא.
זהבה גלאון:
אם היית מסבר את אוזנינו זה לא היה קורה.
זהבה גלאון:
כבר ביקשנו את זה בישיבה קודמת, אדוני.
ניסן סלומינסקי:
זהבה, בבקשה - - -
זהבה גלאון:
אני רואה בחדר מאחור ניסיונות ללחצים מאוד קשים, אני רואה את נציגי ראש הממשלה – תסתכל מה קורה, תסתכל מולך.
ניסן סלומינסקי:
זהבה, תסתכלי לידך, אז מה?
זהבה גלאון:
תסתכל מה שקורה מאחוריך.
יעקב ליצמן:
זהבה, מתוך ניסיון – לראש הממשלה אין נציגים פה.
זהבה גלאון:
אני לא יכולה להתווכח על זה.
ניסן סלומינסקי:
רבותי, זו הפעם האחרונה - - -
זהבה גלאון:
תסתכל מה קורה פה.
ניסן סלומינסקי:
אני לא מבין מה קרה לך.
זהבה גלאון:
מה קרה לי?
ניסן סלומינסקי:
את טירונית או שאת רוצה למשוך את הזמן?
ניסן סלומינסקי:
אני ממש לא מצליח להבין.
זהבה גלאון:
לא, אין לי עניין למשוך את הזמן.
זהבה גלאון:
אם היית נותן לנו תשובה בישיבה הקודמת או בישיבה עכשיו אז יכו להיות שהכול היה נחסך - - -
ניסן סלומינסקי:
אני לא יודע איזו תשובה.
ניסן סלומינסקי:
אני לא יודע מה שאת רוצה, תאמיני לי, שאני לא מבין חוץ מלמשוך את הזמן - - -
זהבה גלאון:
אתה לא הבנת מה אני רוצה?
זהבה גלאון:
אני רוצה שתיתן לנו הסבר איך הבאת את ההצעה שלך.
ניסן סלומינסקי:
יום ראשון שלם עסקנו בהצעה שנתתי פה, שלוש-ארבע שעות דנו בהצעה שהעליתי.
ניסן סלומינסקי:
אני לא מצליח להבין - - -
זהבה גלאון:
רק לא אמרת איך הגעת להצעה הזאת.
ניסן סלומינסקי:
תודה רבה, ממש תודה רבה.
זהבה גלאון:
אני רק שואלת.
ניסן סלומינסקי:
אני ממש נדהם ממה שאת אומרת – איך הגעתי להצעה הזאת.
זהבה גלאון:
מה זאת אומרת?
זהבה גלאון:
זאת לא הצעת הממשלה.
ניסן סלומינסקי:
אני צריך להסביר לך איך הגעתי להצעה?
זהבה גלאון:
כן, כמו שאנחנו הסברנו.
זהבה גלאון:
שאלתם אותנו - - -
ניסן סלומינסקי:
אני לא יודע מה שאת הסברת ואני לא יודע אם מה שאמרת זה כך או לא, אין לי מושג, אני לא הולך לחקור ולא מעביר ועדה.
ניסן סלומינסקי:
יש לך הצעה וזכותך כחברת כנסת לתת הצעה – נגמר הסיפור.
זהבה גלאון:
אבל את מי מייצגת ההצעה שלך?
ניסן סלומינסקי:
תעשי לי טובה, די.
זהבה גלאון:
את הצעת הממשלה או לא?
ניסן סלומינסקי:
הסברתי, ואני מסביר שוב: הצעת הממשלה זאת ההצעה הכחולה ויש כאן הסתייגויות שהוספנו – עברנו על זה בחלק הקודם, ובחלק הקודם הכול היה ברור ונפלא.
זהבה גלאון:
לא היה ברור גם בחלק הקודם.
ניסן סלומינסקי:
אז מה פתאום התעוררת, חוץ מהנושא של משיכת הזמן?
ניסן סלומינסקי:
לכן, אני מבקש עוד פעם: אני לא רוצה שיהיה - - -
זהבה גלאון:
יושבים פה חלק מהרגולטורים ומשפיעים על חברי כנסת בחדר מאחורי.
זהבה גלאון:
אני עוד לא ראיתי דבר כזה.
זהבה גלאון:
לא ראיתי דבר כזה שיושב רגולטור בחדר מאחורי ומשפיע על חברת קואליציה, ואני לא יודעת אם הוא משפיע עליה לתמוך בהצעה הממשלתית או בהצעה של ניסן – עוד לא היה דבר כזה בחדר הזה?
ניסן סלומינסקי:
מי זה הרגולטור?
זהבה גלאון:
תסתכל כאן בחדר מאחור – אמרתי לך להסתכל.
זהבה גלאון:
הרגולטור שישב אתך אתמול על ההסתייגויות, אדוני.
ניסן סלומינסקי:
אני לא מצליח להבין מה את רוצה?
ניסן סלומינסקי:
אראל מדבר עם יעקב או עם מוישה, אז מה?
ניסן סלומינסקי:
אני לא מצליח להבין מה את רוצה, אלא אם כן את חושבת - - -
זהבה גלאון:
אראל הוא חבר אופוזיציה ואתה יושב-ראש ועדה.
ניסן סלומינסקי:
די, מספיק.
ניסן סלומינסקי:
אנחנו מתחילים עכשיו בנוהג - - -
אראל מרגלית:
ניסן, אנחנו רוצים את שני המתווים – להראות 30 עמודים - - -
ניסן סלומינסקי:
הבנתי, אראל, הבנתי.
אראל מרגלית:
זאת הצעה אחרת, ולהציג את ההצעה שלנו.
ניסן סלומינסקי:
הבנתי את מה שאמרת, לזה אני מסכים.
ניסן סלומינסקי:
כל אחד יעשה את זה בשלוש דקות ואז נתקדם.
זהבה גלאון:
- - - מה ההצעה שלו?
זהבה גלאון:
אני רוצה לדעת את מי הוא מייצג.
ראובן ריבלין:
הוא לא צריך לומר לכם איך הוא הגיע לזה, אבל להסביר לנו למה הוא הגיע, זאת מקשה אחת.
ראובן ריבלין:
כמו שאראל נתן מקשה אחת – אתה תיתן בלי הסברים, בלי סיבות - - -
זהבה גלאון:
אז הוא נגד הצעת הממשלה?
אראל מרגלית:
אני אגיד לרובי מה אי הבהירות - - -
ניסן סלומינסקי:
עזוב את אי הבהירות.
אראל מרגלית:
הייתה הצעה של הממשלה - - - איך זה ביחד?
ראובן ריבלין:
- - - אחר מול השני - - -
ניסן סלומינסקי:
רובי, בבקשה - - -
אראל מרגלית:
יש חמישה מתווים.
ראובן ריבלין:
את המתווה הראשון אנחנו יודעים – זה של הממשלה, ויש את המתווה שלך ואת המתווה שלו.
ראובן ריבלין:
זה הכול, ידידי.
זהבה גלאון:
זה נראה לך תקין?
ראובן ריבלין:
כן.
ראובן ריבלין:
הוא לא צריך להסביר מאיפה הוא הביא את זה.
ניסן סלומינסקי:
רבותי, אני מבקש - - -
זהבה גלאון:
אז אנחנו נגד הממשלה עכשיו?
ראובן ריבלין:
אני לא אומר נגד - - -
זהבה גלאון:
אני כל הזמן נגד הממשלה.
ראובן ריבלין:
אני אף פעם לא נגד - - -
ניסן סלומינסקי:
רבותי, יש - - -
זהבה גלאון:
אתה צדיק.
ניסן סלומינסקי:
רבותי, יש לנו את הצעת החוק כולה.
ניסן סלומינסקי:
אנחנו נקרא אותה עוד מעט, נקרא עם ההסתייגויות.
ניסן סלומינסקי:
אני מסכים עם הבקשה שהייתה – כך חשבתי מלכתחילה – שבשלוש דקות יסבירו הצעה אחת, יסבירו את הנקודות בהצעה השנייה, ואחר כך יקריאו והדברים יבואו גם לידי ביטוי.
ניסן סלומינסקי:
מאחר והחוק דורש שההסתייגויות, מעבר לתמונה הכוללת - - -
זהבה גלאון:
- - - אתם יכולים להגיע לאיזו הסכמה שאתם רוצים.
זהבה גלאון:
עוד לא ראיתי דבר כזה: יושב הרגולטור - - -
ניסן סלומינסקי:
זה לא נורמלי.
ניסן סלומינסקי:
אני ממשיך הלאה - - -
רוברט אילטוב:
- - - אי אפשר - - -
חמד עמאר:
אתה יכול להסביר לי מה קורה כאן?
חמד עמאר:
אם היא מתכוונת להפריע לוועדה, אני מבקש - - -
ניסן סלומינסקי:
זהבה, אני מבקש כבר פעם שנייה – אל תאלצי אותי לעשות דברים שאני לא אוהב לעשות, באמת.
ניסן סלומינסקי:
אני חוזר: יש הצעה של הממשלה, כפי שכולם קיבלו בנייר הכחול.
ניסן סלומינסקי:
גם כשדיברנו על הפירמידות בחלק הראשון היו לנו – לפחות לי – באופן טבעי, שינויים לעשות בהצעה של הממשלה והיו כאן חברי כנסת שהיו להם שינויים אחרים – הצגנו אותם, העלינו ודנו בכל נושא והחלטנו וקיבלנו הצעה סופית שונה מההצעה המקורית וזה בסדר גמור.
ניסן סלומינסקי:
הממשלה לא משכה את החוק והמשכנו הלאה.
ניסן סלומינסקי:
אותו דבר קורה גם פה: יש את ההצעה של הממשלה, יש הצעה שנקרא לה לצורך העניין: הצעה שלי.
ניסן סלומינסקי:
אבל היא לא רק שלי.
ניסן סלומינסקי:
הצעה שרוצה לעשות שינויים בהצעת החוק של הממשלה.
ניסן סלומינסקי:
ויש הצעה של חברים אחרים שרוצים לעשות שינויים.
ניסן סלומינסקי:
אז כדי שיהיה לנו קל, לפני שנתחיל להקריא כל אחד יקבל שלוש דקות – לא כל אחד אלא אראל, אם הוא מייצג – אבל איפה אראל?
זהבה גלאון:
עכשיו מנסים להשפיע על אראל.
יעקב ליצמן:
התייעצות סיעתית.
ניסן סלומינסקי:
אראל יציג בשלוש דקות את עמדתו - - -
יעקב ליצמן:
את המדבר אל הקיר.
ניסן סלומינסקי:
אראל, אתה רוצה להציג את עמדתך בשלוש דקות.
ניסן סלומינסקי:
אחר כך אני אציג את עמדתי בשלוש דקות ואחר כך נקרא את החוק.
ניסן סלומינסקי:
הדברים האלו באים לידי ביטוי בסעיפים כי אנחנו צריכים, בסופו של דבר, להצביע על הסעיפים.
ראובן ריבלין:
אני רוצה לומר שאני עתיד להצביע, אני לא מתחבא.
ראובן ריבלין:
ניהלנו פה דיונים וגיבשנו עמדות, יחד עם זה צריך להגיע בסוף להכרעה ואנחנו דנו פה בחמישה-שישה ימים האחרונים על ההבדל בין הגישות השונות והיו גם התפתחויות כאלה ואחרות בין החברים – לא אכפת לי מי השפיע על מי.
ראובן ריבלין:
אולי יהיה אפשר, כתוצאה מהצגת המתווים כפי שהם אכן מוכנסים לתוך המערכת כולה לקראת ההצבעות, לגשר.
ראובן ריבלין:
אם לא יהיה אפשר לגשר – נכריע.
ניסן סלומינסקי:
רובי, גם בפעם הקודמת הייתה הצבעה וירדו ההסתייגויות ובסוף כולם הצטרפו וקיבלנו החלטה פה אחד.
ניסן סלומינסקי:
אם זה יקרה, בכבוד.
ניסן סלומינסקי:
אם זה לא יקרה – אז לא.
ראובן ריבלין:
אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש ולפרוטוקול: חשוב ביותר שהמאבק על תופעת הריכוזיות יתקבל בקונצנזוס כמה שיותר רחב, כפי שקיבלנו בעניין השכבות.
ראובן ריבלין:
חשוב מאוד, הציבור רואה אותנו ולכן ייתכן – אני לא אומר שאפשר – ייתכן ואפשר לגשר.
מרב מיכאלי:
אבל רובי, כל הדיון בפירמידות התנהל באופן מאוד אחר ממה שהתנהל הדיון בפרק הזה.
ראובן ריבלין:
כי פה יש - - -
מרב מיכאלי:
שם היה דיון אמתי וכאן אין דיון אמתי.
ניסן סלומינסקי:
אראל, יש לך שלוש דקות - - -
אראל מרגלית:
אל תיתן לי שלוש דקות – תן לי - - -
ניסן סלומינסקי:
אם לא שלוש דקות אז אנחנו מתחילים לקרוא את החוק, אראל.
אראל מרגלית:
תן לי להסביר - - -
ניסן סלומינסקי:
אם אתה לא רוצה שלוש דקות, אז אני - - -
אראל מרגלית:
היה דיון פה - - - היה דיון של 17 שעות - - -
ניסן סלומינסקי:
לא מוכן.
ניסן סלומינסקי:
היה לך זמן ביום ראשון ועשית את זה.
ניסן סלומינסקי:
אני לא מוכן שימשכו את הזמן.
אראל מרגלית:
תן לי לדבר.
ניסן סלומינסקי:
אראל, שלוש דקות.
ניסן סלומינסקי:
אם לא ההקראה מתחילה.
אראל מרגלית:
תן לי לדבר, אני רוצה להסביר.
ניסן סלומינסקי:
בשלוש דקות.
אראל מרגלית:
אני אסביר.
אראל מרגלית:
ריכזתי את זה בעמוד אחד.
ניסן סלומינסקי:
בשלוש דקות תדבר.
אראל מרגלית:
אני אסביר את זה.
אראל מרגלית:
אתה אל - - -
ניסן סלומינסקי:
כי אני יודע מה אתם רוצים לעשות.
אראל מרגלית:
מה אנחנו רוצים לעשות?
ניסן סלומינסקי:
אתם רוצים למשוך את הזמן.
ניסן סלומינסקי:
אני לא מוכן לזה.
אראל מרגלית:
אנחנו לא רוצים למשוך את הזמן.
ניסן סלומינסקי:
יש לכם עניין – עובדה שזה מה - - -
אראל מרגלית:
אין לנו עניין למשוך את הזמן.
זהבה גלאון:
סליחה, אני מעירה לך הערות.
זהבה גלאון:
אל תגיד לי שיש לי עניין למשוך את הזמן, ממש לא.
זהבה גלאון:
בואו נצביע וגמרנו – אפילו אל תקרא – בוא נצביע.
אראל מרגלית:
רבותי, קודם כל אני אגיד בדקה איך הגענו למתווה שלנו.
אראל מרגלית:
ישבנו פה ואני מאוד הערכתי את האופן שבו ניהלת את החלק של הפירמידות בדיון מכיוון שאנחנו באנו ממקומות שונים אבל בסופו של דבר כינסת אותנו לכלל מתווה לאחר התלבטות ביחד מבלי שאף אחד זכר מי מה קואליציה ומי מהאופוזיציה.
אראל מרגלית:
דיברנו עם הרגולטורים ושאלנו ונכנסנו לחדרים וחזרנו וכולי – אותו דבר ציפיתי שיקרה פה.
אראל מרגלית:
לפני שלושה שבועות, כשזה התחיל, העליתי את הסיפור - - -
רוברט אילטוב:
דיברתם עם הרגולטורים?
אראל מרגלית:
כן.
אראל מרגלית:
דיברנו עם הרגולטורים כל הזמן – אילטוב, אל תהיה ציני.
רוברט אילטוב:
נו באמת, הרגע התעצבנתם - - -
זהבה גלאון:
בוועדה, בוועדה.
ניסן סלומינסקי:
אל תענה, זה הזמן שלך.
ניסן סלומינסקי:
אתה לא חייב לענות.
ניסן סלומינסקי:
למה אתה חייב לענות?
אראל מרגלית:
העניין הוא כזה, אני אמרתי את זה לפני שלושה שבועות ואחר כך אבי בן בסט אמר ואחר כך גם עופר שלח רצה את זה ואחרי זה התגבשנו אתך, ניסן, ויחד עם רובי וזהבה ומרב וגילה ואחרים.
אראל מרגלית:
אמרנו את הדבר הבא: חייבת להיות הפרדה בין הארגונים הפיננסיים לארגונים הגדולים הריאליים – גדולים זה לא רק 6 מיליארד.
אראל מרגלית:
הדבר המרכזי שאמרנו הוא שכמו שהבנק לא יכול לשלוט בחברה ריאלית – ככה גם הבעלים של הבנק לא יכול לשלוט בחברה ריאלית גדולה באופן כללי.
אראל מרגלית:
בנק גדול או חברה או השולטים בהם יכולים להחזיק בחברות אחרות, כולל חברות גדולות, אבל לא לשלוט בהן.
אראל מרגלית:
אז ירדנו למטה ואמרנו ישנם מקומות מונופוליסטיים וריכוזיים – קבוצות ריכוז.
אראל מרגלית:
בקבוצות ריכוז, אנחנו רוצים עוד להחמיר כי אנחנו נתנו לגוף ריאלי ששוויו מתחת ל-6 מיליארד – גוף ריאלי מעל 6 מיליארד כמובן שלא יכול לשלוט בגוף פיננסי שמעל 6 מיליארד – במתווה שיש פה, שנתנו אתמול, אפשרנו לגוף ריאלי שמתחת ל-6 מיליארד לשלוט בגוף פיננסי שמתחת ל-6 מיליארד.
אראל מרגלית:
אפשרנו את הדבר הזה בהסתייגויות מסוימות.
אראל מרגלית:
זה מה שהנחה אותנו.
אראל מרגלית:
אנחנו לא רוצים שיקרה שעם כל היציאה של הגופים מהפירמידות והגופים הפיננסיים הגדולים – בין אם הם בנקים או בין אם הם חברות ביטוח או בין אם הם חברות שמנהלות את הפנסיה של הציבור – אסור שהם יוכלו לשלוט בגופים גדולים אבל רק קצת מתחת לרף 6 מיליארד.
אראל מרגלית:
אם מישהו קנה עכשיו חברת תקשורת מאוד גדולה בשוק ריכוזי – הוא יכול שיהיה לו בנק.
אראל מרגלית:
לפי המתווה שלהם, אם מישהו קנה חברת מזון גדולה – יכול שיהיה לו בנק; אם מישהו יש לו חברת דלק גדולה יכול שיהיה לו בנק; אם מישהו שיש לו חברת משקאות גדולה – יכול שיהיה לו בנק.
אראל מרגלית:
לכן אנחנו אומרים שאנחנו משחררים את רוב המשק לפעול.
אראל מרגלית:
אבל אם באמת רוצים לעשות הבדל בריכוזיות – יש רק 13 חברות במשק מעל 6 מיליארד, תבינו.
אראל מרגלית:
בעצם אנחנו עושים חוק נגד ריכוזיות רק ל-13 חברות.
אראל מרגלית:
אנחנו משאירים כמעט את כל המשק בתוך המתווה שיכולות להיות בו בעלויות צולבות.
אראל מרגלית:
אנחנו לא נגד זה שהבעלים של הבנקים או ארגונים פיננסיים אחרים יהיו בעלים של חברות במשק.
אראל מרגלית:
אנחנו אומרים: אדרבה ואדרבה, תהיו בעלים אבל בהגבלה של 20% ולא של שליטה.
אראל מרגלית:
אז יש מצב שמי שלוקח על עצמו בנק או חברת ביטוח או חברת פנסיה של הציבור, לא יוכל באותה מידה לשלוט בארגון גדול ריאלי כי זה קונפליקט שמשפע על האשראי של אותו פלח שוק, הוא משפיע על המתחרים האחרים של אותו פלח שוק ויוצר מצב של חוסר תחרותיות.
ניסן סלומינסקי:
אראל, 5 דקות.
אראל מרגלית:
אני מסכם.
אראל מרגלית:
אנחנו הקלנו, תסתכלו על הנייר הזה – הנייר הזה הקל - - -
ניסן סלומינסקי:
אראל, כבר עברו 5 דקות.
אראל מרגלית:
אני מסביר את זה, עוד פסקה אחת קטנה.
אראל מרגלית:
אנחנו אומרים שגוף ריאלי לא משמעותי, אנחנו נותנים לו מגבלות למה שהוא יכול לשלוט במשמעותי אבל לשליטה של גוף ריאלי לא משמעותי בגופים פיננסיים לא משמעותיים אנחנו אומרים שזה בסדר, אפשר לפעול.
אראל מרגלית:
כלומר, אם מישהו נגיד עשה אקזיט גדול או שיש לו פתאום כסף מחברה ריאלית, הוא יכול להיכנס לגוף פיננסי אם הגוף הפיננסי הזה לא משמעותי, אנחנו מאפשרים את זה.
אראל מרגלית:
אבל אנחנו אומרים לגופים הגדולים, הגורמים המרכזיים במשק – תהיו בעלי מניות אבל אל תשלטו.
אראל מרגלית:
זה המצב על רגל אחת.
אראל מרגלית:
אני רוצה להעיר על זה עוד מילה.
אראל מרגלית:
ההצעה שלך מיום ראשון – אתה תציג אותה, אולי עשית בה שינויים – הבעיה המרכזית שלה היא שהבעלים של גוף פיננסי גדול יכול להיות הבעלים של כל חברה מתחת ל-6 מיליארד.
אראל מרגלית:
רבותי, זה כמעט כל המשק.
אראל מרגלית:
בשביל מה הגענו הנה?
אראל מרגלית:
בשביל קואליציה ואופוזיציה?
אראל מרגלית:
אתם רוצים להתווכח על זה עוד?
אראל מרגלית:
בואו ניקח עוד זמן.
אראל מרגלית:
אני לא רוצה להשהות אבל אני שואל את עצמי: בשביל מה כל אחד מכם עושה עבודה, ובאמת ראינו בחלק הראשון.
אראל מרגלית:
בשביל מה הגענו הנה, בשביל קואליציה ואופוזיציה?
אראל מרגלית:
הולכות לצאת מתוך הפירמידות המון חברות לתוך המשק - -
ניסן סלומינסקי:
אראל, הסברת את זה כבר ביום ראשון, אני מבקש ממך.
אראל מרגלית:
- - אם אתה גוף פיננסי גדול, בעלים של חברה בגודל 5.9 מיליארד מכירות, זה נשאר פיננסי-ריאלי ריכוזי.
אראל מרגלית:
זה הסיפור על רגל אחת.
אראל מרגלית:
הנושא השני זה המונופול שלך – אתה אמרת מונופול של שני מיליארד, יכול להיות שאתה מוסיף משהו ואז זה יהיה טוב – בגוף ריכוזי המצב הוא בעייתי ביותר כי אם יש שלוש חברות מזון, אנחנו רוצים להגביל את היכולת שלהן להשתתף בתוך בנקים או שלוש חברות דלק או שלוש חברות משקאות.
אראל מרגלית:
גוף שהוא לגמרי ריכוזי והאו גדול מספיק, לא במשק לא חשוב.
אראל מרגלית:
השליטה שלו בארגון פיננסי מרכזי יוצרת המצב של הפרעה למתחרים שלו לפעול אפילו אם הוא לא מונופול, זאת הנקודה - - -
אראל מרגלית:
אני קורא לכם לחשוב על זה באופן אמתי ולא לעשות מזה עניין של קואליציה ואופוזיציה – הגענו בשביל זה.
ניסן סלומינסקי:
אני אציג בקצרה את ההצעה ואחר כך נתקדם עם החוק.
ניסן סלומינסקי:
בניגוד לחלק הראשון של הפירמידות שם חשדנו בהעברת חברות חלשות מגוף שליטה אחד לשני וסגרנו את זה בחלק הראשון, פה מדובר על בעלי חברות טובות, בעלי בנקים טובים – אנשים טובים שעושים עבודה טובה – קיים חשש שיכול להיות מצב - - -
ראובן ריבלין:
תאמר את המתווה.
ראובן ריבלין:
אני לא מבין, ניסן.
ראובן ריבלין:
אני רוצה להצביע אתך – תאמר לי את המתווה.
ראובן ריבלין:
אתה כל הזמן מספר לי את הסיפורים האלה שכמה זה חשוב.
ראובן ריבלין:
אנחנו יודעים כמה זה חשוב.
ראובן ריבלין:
תן לי - - -
ניסן סלומינסקי:
רובי, התחלתי להסביר רק לפני חצי דקה, אני לא מצליח להבין מה קרה.
ראובן ריבלין:
את זה אמרת כבר.
ראובן ריבלין:
אני אתך, אני רק רוצה לשמוע מה המתווה.
ניסן סלומינסקי:
אני חושב שחלק מהח"כים כאן
ניסן סלומינסקי:
נמצאים עדיין בפירמידות – אני רוצה להוציא אותם.
ניסן סלומינסקי:
כן, הם נמצאים בפירמידות, תאמין לי.
ניסן סלומינסקי:
כאן החשש הוא איפה שיש אפשרות שגוף אחד ישפיע על התחרות בגוף השני בדרך של מתן אשראי.
ניסן סלומינסקי:
לכן במקום שאין את החשש הזה, זה לא רלוונטי.
ניסן סלומינסקי:
הממשלה הניחה – אתה מבין אראל עכשיו למה אני לא רציתי לתת לך לדבר?
ניסן סלומינסקי:
הרי אני לא מדבר בשביל אנשים שכבר יודעים.
ניסן סלומינסקי:
כשאני מדבר אתם לא שומעים, אז בשביל מה היה על העסק הזה?
זהבה גלאון:
אנחנו רוצים לשמוע אותך.
אראל מרגלית:
זה לא נכון, אני מקשיב.
אראל מרגלית:
מישהו נתן לי - - -
ניסן סלומינסקי:
לא מקשיב, באמת.
אראל מרגלית:
אני מקשיב לכל מילה שלך.
ניסן סלומינסקי:
אז רק שתביני עכשיו למה התכוונתי קודם.
ניסן סלומינסקי:
הממשלה הניחה בפנינו הצעת חוק שאומרת שבגוף משמעותי ריאלי, מ-6 מיליארד ומעלה, וגוף פיננסי משמעותי שהוא מ-40 מיליארד ומעלה – אסור שבעל שליטה בגוף אחד יהיה בעל שליטה גם בגוף השני.
ניסן סלומינסקי:
זה כול.
ניסן סלומינסקי:
זאת הצעת החוק הממשלתית.
ניסן סלומינסקי:
ההצעה שלנו אומרת שאנחנו לא מסתפקים בזה.
ניסן סלומינסקי:
באותם מקומות שיש בהם חשש מוגבר אנחנו מחמירים גם בהצעת החוק הממשלתית - - -
אראל מרגלית:
זה המונופולים - - -
ראובן ריבלין:
תן לו להמשיך.
ניסן סלומינסקי:
אנחנו מחמירים בשני מקומות מרכזיים.
ניסן סלומינסקי:
במקום אחד, מבחינת הממשלה, גוף פיננסי משמעותי יכול להחזיק בגוף ריאלי משמעותי אפילו ב-49% כל זמן שהוא לא שולט ויש בעל שליטה אחר.
ניסן סלומינסקי:
ברגע שיש בעל שליטה אחר חשבו בממשלה ובוועדת הריכוזיות שאז החשש להשפעות הוא קטן כי יש בעל בית אחר שדואג.
ניסן סלומינסקי:
אנחנו אומרים שברגע שיש מעל 10% אחזקות, אנחנו מחמירים, לא רק על הממשלה, אפילו על ברודט שאמר 20%.
ניסן סלומינסקי:
אנחנו מחמירים יותר ואומרים שאסור שיהיה למי שמחזיק בגוף פיננסי משמעותי יותר מ-10% בגוף ריאלי משמעותי – זאת החמרה ראשונה.
ניסן סלומינסקי:
דבר שני – ראינו בגופים ריאליים בשווי של פחות מ-6 מיליארד שבדרך כלל אומרים שההשפעה לא יכולה להיות רצינית מידי.
ניסן סלומינסקי:
אנחנו אומרים לא.
ניסן סלומינסקי:
ישנם בתוכם גופים, וזה יכול להיות חלק גדול מהחברות שאולי אתה רוצה לתפוס, שאצלם קיים חשש מוגבר להשפעה על התחרות.
ניסן סלומינסקי:
מי הם הגופים האלה: המונופולים.
ניסן סלומינסקי:
כלומר, למונופול ששולט בשטח גדול בתחום מסוים שי לו עניין גדול ואינטרס גדול לנסות ולנטרל את המתחרים כי הוא נמצא שם, ולכן החמרנו מאוד פה והורדנו את הרף מ-6 מיליארד ל-2 מיליארד.
זהבה גלאון:
כמה מונופולים בכלל הוכרזו?
זהבה גלאון:
איך אנחנו יכולים לקבל החלטה כזו?
זהבה גלאון:
אני שואלת ברצינות.
ניסן סלומינסקי:
נתתי לאראל לדבר עד שיגמור ושמרתי שלא יפריעו לו – אז אל תפריעי.
ניסן סלומינסקי:
תשמעי, אולי תנסי להבין.
זהבה גלאון:
אני אשמור עליך.
ניסן סלומינסקי:
באמת תנסי להבין.
זהבה גלאון:
אני מנסה.
זהבה גלאון:
אני באמת שואלת שאלת הבהרה: כמה מונופולים בכלל הוכרזו?
ניסן סלומינסקי:
אני אומר שבגוף שהוא מונופול הרף ירד ל-2 מיליארד.
אראל מרגלית:
כל השוק הוא 2 מיליארד או המכירות?
ניסן סלומינסקי:
אני מדבר על המכירות.
אראל מרגלית:
אבל זה שוק שכולו 2 מיליארד?
ראובן ריבלין:
אותה הגדרה שיש ל-6 מיליארד – יש גם פה.
ניסן סלומינסקי:
אם יש גוף שהוא מונופול ויש לו מכירות של 2 מיליארד – הוא נתפס.
ניסן סלומינסקי:
הסף ירד ל-2 מיליארד.
ניסן סלומינסקי:
בנושא המונופולים אמרנו עוד דבר: ברוב המקרים אין לנו מצב שכל הגוף הוא מונופול – יש תאגיד.
ניסן סלומינסקי:
התאגיד הזה הוא לא מונופול אבל בתוכו יש חברות או חלקים שהוכרזו כמונופולים – גם בזה אנחנו מטפלים.
אראל מרגלית:
לא הבנתי.
ניסן סלומינסקי:
יש תאגיד שהוא לא הוכרז כמונופול – נניח תנובה, אולי אני טועה – אבל בתוכו יש חלקים – כמו קוטג' – שהוכרז כמונופול, זאת רק דוגמה, אני לא יודע אם זה נכון או לא.
ניסן סלומינסקי:
אנחנו אומרים שאנחנו לוקחים את כל אותם חלקים שהוכרזו כמונופול ומחברים אותם, לא עוזבים את הגוף הזה.
ניסן סלומינסקי:
כלומר בודקים את הגוף פעמיים: פעם אחת – כמה המכירות של הגוף עצמו.
ניסן סלומינסקי:
אם הם 6 מיליארד, אז הוא נתפס בסף הראשון ואם הוא פחות אז אנחנו נכנסים פנימה ובודקים את המונופולים שבו: אם המכירות של המונופולים שבו הן 2 מיליארד – הוא נתפס גם כן בסף.
אראל מרגלית:
ואז גם אצלו זה 10%?
ניסן סלומינסקי:
הוא משמעותי – אז אסור בכלל.
ניסן סלומינסקי:
יש עוד כל מיני פרטים אבל זאת התמונה בכללותה.
ניסן סלומינסקי:
אנחנו צריכים לזכור שמצד אחד אנחנו לא היינו רוצים - - -
אראל מרגלית:
כלומר, אם יש לך - - -
ניסן סלומינסקי:
אראל, תן לי לסיים.