GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<פאולה אזולאי:
הרבה פעמים אנחנו חושבים שמוקצב המון כסף להאריך חיים בעוד כמה חודשים.
<פאולה אזולאי:
במחלה שלנו בעשור האחרון – הממוצע הוגדר בהתחלה שנתיים עד שלוש, הוא הוגדר רק לפני עשור שבע עד עשר שנים, זה מעט מאוד זמן - - -
ראובן ריבלין:
אורך הזמן זה בהגדרה של מצילות חיים?
<פאולה אזולאי:
אורך זמן חיים.
ראובן ריבלין:
יש מאריך חיים ויש מציל חיים.
ראובן ריבלין:
האם התרופה מבחינת התפתחות הרפואה - - -
<רוני גמזו:
זו שאלה מורכבת, זו כמעט שאלה פילוסופית.
ניסן סלומינסקי:
רובי, בוא לא נעשה את הדיון, הוא יותר מדי מסובך כשכולנו על הקצה.
<פאולה אזולאי:
אני תיכף אסביר.
ראובן ריבלין:
אם לבן אדם בן 20 אפשר לתת לו לחיות עד 70, זה לא מאריך חיים, זה מציל חיים.
ניסן סלומינסקי:
אני מסכים.
ניסן סלומינסקי:
אולי תהיה לנו אפשרות לדון במיוחד בנושא הזה, אבל לא כרגע.
<פאולה אזולאי:
אם לפני עשור זה היה מוגדר כמחלה סופנית, במשך העשור הזה זה הפך למחלה כרונית, שהרופאים לא פוחדים לדבר על זה כמחלה כרונית - - -
ראובן ריבלין:
אני חושב שבוועדת הבריאות צריך לדון דיון מיוחד בנושא הזה.
<פאולה אזולאי:
עכשיו חזרתי מסטוק
<פאולה אזולאי:
הולם שהיה שם opinion leaders בתחום ההמטולוגיה והם מדברים על "cure", מה שאתה אומר ריפוי - - -
ראובן ריבלין:
זה לא מציל, זה מאריך.
ראובן ריבלין:
זו תרופה מרפאה.
<פאולה אזולאי:
אני רוצה להביא לך דוגמה אישית.
<פאולה אזולאי:
גם הכסף שמערכת הבריאות משקיעה בחולים האלה חוזר, משום שאני מקבלת היום תרופה אורלית, לא מאושפזת, אני מתפקדת, מנהלת עסק, מנהלת עמותה, מחזירה למדינה בצורה זו שאני משלמת הרבה מאוד מס הכנסה.
<פאולה אזולאי:
אני מכירה הרבה אנשים אצלי בעמותה - - -
ראובן ריבלין:
את מהמשאבים שלך מקבלת את התרופות?
ניסן סלומינסקי:
רובי, זה חבל.
יעל גרמן:
זה מקרה ספציפי שכדאי שנלמד באופן ספציפי.
<קריאה:
התרופה שלה בסל.
ניסן סלומינסקי:
זה מקרה ספציפי שאולי מלמד, אבל על מגוון מצומצם יותר, וייווצר קשר בינך לבינם.
ניסן סלומינסקי:
הם שמעו, ירשמו.
<פאולה אזולאי:
כשהסל היה יותר גדול, 450 מיליון, לפני ארבע שנים, אושרה תרופה שנקראת "רבלימיד", אני לוקחת אותה היום, ואני יכולה להמשיך אתה שנים רבות.
<פאולה אזולאי:
יש עכשיו עוד שתי תרופות שיכולות להביא להבראה מהמחלה, ואתם מחזירים אנשים למערכת החיים הרגילה וגם את בני משפחתם.
<פאולה אזולאי:
גם הם במקום להיות משותקים בבית יכולים לעבוד.
יעל גרמן:
אנחנו לא יכולים להחליף את ועדת הסל כאן.
יעל גרמן:
את מדברת על תרופה אחת ויש עוד הרבה תרופות אחרות.
יעל גרמן:
הרי את לא מצפה שעכשיו נתחיל לפתוח את ועדת הסל.
<פאולה אזולאי:
את צודקת.
<פאולה אזולאי:
אני מדברת על תקציב.
<שמואל בן יעקב:
התקציב של 300 הוא יחסית נמוך והוא לא בהכרח יספיק לדברים האלה.
ניסן סלומינסקי:
הוא לא נמוך.
ניסן סלומינסקי:
הוא תוספת.
יעל גרמן:
ה-300 הם תוספת.
ניסן סלומינסקי:
תוספת על ה-450 מיליון.
<שמואל בן יעקב:
הוא תוספת לתרופות החדשות - - - כ-2 מיליארד שקל - - -
יעקב ליצמן:
על זה יש הסכמה בוועדת - - -
ניסן סלומינסקי:
רבותי, אני שוב מתנצל בפני אלה שאולי רצו לדבר ואני כבר לא יכול לתת להם לדבר.
ניסן סלומינסקי:
אני מתנצל ומעביר את רשות הדיבור למנכ"ל למתן תשובות, והשרה תשלים.
<רוני גמזו:
תודה רבה על כל ההערות.
<רוני גמזו:
אני אקח נושאים גדולים שעלו כאן
<רוני גמזו:
על-ידי הרבה מאוד חברי כנסת ואני אטפל בהם אחד-אחד.
<רוני גמזו:
ראשית, הכשרת הרופאים במדינת ישראל.
<רוני גמזו:
היינו לפני חמש-שש שנים ב-400 רופאים בוגרי ישראל, אנחנו עולים כרגע לפי שניים, ל-800 ויותר.
<רוני גמזו:
אנחנו רוצים לעלות יותר, אין מגבלה תקציבית.
<רוני גמזו:
איפה הבעיה בהגדלת כמות הרופאים הבוגרים הלומדים בישראל?
<רוני גמזו:
הבעיה היא עצם העובדה שמערכת הבריאות שלנו בנויה על בסיס כמות מיטות נמוכה.
<רוני גמזו:
הרופאים עוברים הכשרה במשך שלוש-ארבע שנים בבתי החולים.
<רוני גמזו:
היא תלויה בכמות המיטות.
<רוני גמזו:
אנחנו נמצאים היום בכמות רופאים בוגרים, כמות סטודנטים פר מיטה בין הגבוהות ביותר בעולם.
<רוני גמזו:
זאת אומרת, אין לנו מקום יותר מבחינת השדות הקליניים.
<רוני גמזו:
זה הסף.
<רוני גמזו:
זה הקפ שלנו, ולא בעיות תקציבית.
<רוני גמזו:
מבחינתנו הביקוש אדיר, היינו מוכנים להגדיל יותר, אבל אנחנו כבר מגיעים למצב שבו אין לנו שדות קליניים, אנחנו ברוויה של המערכת בהקשר הזה.
<רוני גמזו:
אני בודק כרגע את האפשרות, אולי לקצר את השעות הקליניות פר מיטה, אולי להגדיל את הקבוצות.
<רוני גמזו:
אבל תבינו, הדברים הללו קשים גם בהשפעה האיכותית לרמת הבוגרים שלנו.
<רוני גמזו:
כאן הבעיה.
<רוני גמזו:
אנחנו נותנים לכל מי שרוצה ללמוד רפואה, ומפני שהביקוש הוא אדיר, כמובן שילך ללמוד בחוץ-לארץ, אבל הגדלנו, הגענו ל-850-800, כמעט 900, אין לנו יותר יכולת.
<רוני גמזו:
מבחינתי כל מקום הוא שדה קליני סביר וטוב.
<רוני גמזו:
שם הבעיה שלנו.
<רוני גמזו:
באים הסטודנטים שלומדים בחוץ-לארץ, בין בהונגריה, בין באיטליה ובין במקומות אחרים, מה שאני עושה כרגע, אני נותן להם קבלת פנים טובה.
<רוני גמזו:
זאת אומרת, אני רוצה שבשנה השישית, כשהם כבר הולכים לחפש את המקומות של ההכשרה הקלינית המעשית, שהם יקבלו את זה בישראל פה.
<רוני גמזו:
הם מקבלים את זה כרגע 150 פר שנה, פחות או יותר.
<רוני גמזו:
אני רוצה להגדיל את זה, כי אז אני מושך אותם ומדביק אותם למערכת הבריאות במדינת ישראל.
<רוני גמזו:
הם נאלצים לשלם לכאן גם בחוץ-לארץ, ואז כשהם מגיעים לכאן – היום זה יהיה דרך האוניברסיטאות, כי היתה ועדה של מנכ"לית האוצר הנוכחית, שהחליטה איך זה יהיה, זו היתה ועדה משותפת של בריאות, אוצר והמל"ג, ויש איזה תוכנית איך לעשות את זה – אני רוצה ליצור מצב שהם לא יצטרכו לשלם כשהם באים לכאן לשנה השישית, כדי לחבר אותם בצורה טובה למערכת הבריאות במדינת ישראל.
<רוני גמזו:
אנחנו כרגע ב-900-800 בוגרים ישראלים, אנחנו בערך ב-400-350 אנשים שהם גם ישראלים חוזרים, שאלה אותם סטודנטים שהולכים ללמוד בחוץ-לארץ וגם עולים חדשים.
<רוני גמזו:
אז אנחנו מגיעים ל-1,300 בערך מקבלי רישיון בשנה.
<רוני גמזו:
זה הכיוון שלנו.
<רוני גמזו:
ועדת חורב – יושב כאן טוביה – בשנת 2010 זה מה שהיא תבעה.
<רוני גמזו:
היא תבעה 1,200, אנחנו מגיעים ל-1,300.
<רוני גמזו:
זה יוריד את שיעור הרופאים במדינת ישראל מ-3.4 בערך ל-2.93 תוך 15-10 שנה.
<רוני גמזו:
למה זה יוריד?
<רוני גמזו:
משום שכמות הפרישה היא עצומה בגלל גל העלייה של שנות ה-90.
<רוני גמזו:
כרגע יש לנו גל פרישה.
<רוני גמזו:
אנחנו מכינים את עצמנו.
<רוני גמזו:
אבל אני מניח שמערכת הבריאות במדינת ישראל סביב השלושה רופאים ל-1,000 איש עדיין תתפקד בצורה טובה ב-15-10 השנים הקרובות.
<רוני גמזו:
אני אגיד הערה אחת שלדעתי אלעזר אמר לגבי החולניקים שלומדים כאן ותופסים מקומות של הישראלים.
<רוני גמזו:
זו תופעה בעייתית.
<רוני גמזו:
ישבנו עם המל"ג - - -
יעקב ליצמן:
רק בבית חולים אחד.
<רוני גמזו:
לא.
<רוני גמזו:
זה בשלוש פקולטות: באר-שבע, תל-אביב והטכניון.
<רוני גמזו:
ביחד הם היו בסביבות 160, הורדנו אותם ל-120.
<רוני גמזו:
קיבלנו את ה-120.
<רוני גמזו:
אנחנו אוסרים על גידול מעל המספר הזה, וזה מספר שהוא מעבר לכמות שאמרתי כרגע, הכמות של ה-800 בוגרים.
<רוני גמזו:
אבל כן, הם תופסים קצת שדות קליניים, עם קצת בעייתיות שאני מרגיש בנושא הזה.
אילן גילאון:
רוני, תתייחס גם לאל-קודס, אם אתה יכול.
<רוני גמזו:
אל-קודס זו אוניברסיטה שנמצאת באבו דיס, חלקה פה - -
יעל גרמן:
ברשות הפלסטינית.
<רוני גמזו:
- - וחלקה פה, ואז יש בעיה שהיא עוברת על חוק המל"ג בכל דרך שהיא.
<רוני גמזו:
אם אני מסתכל עליה כאוניברסיטת חו"ל, חלקה בישראל, אם אני בא להסתכל עליה כאוניברסיטה ישראלית, היא לא קיבלה אישור מל"גי, ואז יש סיטואציה בעייתית.
<רוני גמזו:
ולכן אמרנו להם, וגם בית המשפט אמר להם, וזו הכוונה, הם צריכים לפצל את הישות – ישות כאן וישות שם.
<רוני גמזו:
הישות שם אז תוכל להיות מוכרת כאוניברסיטת חו"ל, והבוגרים שלהם יוכלו לקבל אישור לאחר שהם יעברו את הבחינות שלנו.
<רוני גמזו:
זו הסיטואציה המשפטית.
<רוני גמזו:
לבנו אתם, אנחנו רוצים אותם פה, אבל זו לא סיטואציה של משרד הבריאות, זו סיטואציה משפטית, מדינית, גבולות, אני לא יודע להיכנס לזה.
ראובן ריבלין:
אפשר לפתור את זה.
ראובן ריבלין:
זה הדבר הכי חשוב.
<רוני גמזו:
בית המשפט נתן להם את הכיוון.
ראובן ריבלין:
אני לא מדבר אליך כמנכ"ל משרד הבריאות.
<רוני גמזו:
נתנו להם את הכיוון – תפצלו את הישות.
<רוני גמזו:
יש פתרון לזה.
<רוני גמזו:
זה לגבי אל-קודס.
ראובן ריבלין:
נקים בית חולים בחברון גם יהודים, גם ערבים.
ראובן ריבלין:
למה לא?
<רוני גמזו:
ניסיתי כאן לסגור את כל הנושאים של הרופאים.
<רוני גמזו:
אני מעודד ואני עוזר לרופאים שרוצים ללכת ללמוד בחו"ל, כי הם לא מוצאים כאן את המקום ללמוד והם רוצים להיות רופאים.
<רוני גמזו:
אומרים: הייעוד שלי הוא רופא, אני אגיד לו: תישאר בארץ, תהיה ארכיטקט?
<רוני גמזו:
אני אומר לו: אם אין לך ברירה, תלמד רפואה.
<רוני גמזו:
אני צריך לדאוג שכאשר הוא חוזר לכאן, לקבל אותו בקבלת פנים נאותה, להכניס אותו למערכת, להסתכל עליו כבוגר ישראלי ולא לקרוא להם "ההונגרים".
<רוני גמזו:
כך אנחנו מטפלים בזה.
<רוני גמזו:
הבחינה היא בחינה איכותית, לא יותר מדי קשה, עוברים אותה ב-45%.
<רוני גמזו:
אלה שלומדים, לדוגמה בהונגריה, עוברים אותה ב-80%, אז מי שאמרה כאן שהממוצע, חבר הכנסת עליזה לביא, אם אני לא טועה, 10%, זה לא נכון.
<רוני גמזו:
40% הממוצע של המעבר, ואם תפצלו, יש כאלה שעוברים ב-8%, שלא ילכו ללמוד במקומות שמגיעים ל-8%, ילכו ללמוד במקומות שמגיעים ל-80%.
<רוני גמזו:
זו ההצעה האישית שלי.
<רוני גמזו:
הסל – סגן השר לשעבר ליצמן תיאר את זה.
<רוני גמזו:
אין בסל, הרב ליצמן, שום שינוי מההגדרה שהיתה לנו ב-2011, 2012, 2013.
<רוני גמזו:
בדיוק אותה הגדרה.
<רוני גמזו:
ואכן זה איזון שלנו שנצטרך לדאוג שכל ההחלטות שם הן של הוועדה הציבורית.
<רוני גמזו:
לא תהיה החלטה אחת שנכפה בסל.
<רוני גמזו:
הוועדה הציבורית תצטרך לחשוב גם על חיסונים, תצטרך לחשוב גם על מכשירי שיקום, כפי שהיא עשתה בוועדה האחרונה.
<רוני גמזו:
הוועדה האחרונה שמה 70 מיליון לטובת משרד הבריאות: גנטיקה, התמכרויות, חיסונים – 70 מיליון.
יצחק כהן:
גמ"ח.
יצחק כהן:
גמילות חסד.
<רוני גמזו:
זה לא גמ"ח, זו ההחלטה.
<רוני גמזו:
מה שהיה בעבר שהוועדה עשתה רק תוספת שנייה, ואז התוספת השלישית: פרוטזה, קידום טכנולוגי של מכשיר שיקום, חיסון – הכול נתקע, כי למשרד הבריאות לא היה שום פתרון בהקשר הזה.
<רוני גמזו:
רפורמה לבריאות הנפש, חברת הכנסת סטרוק, אני רוצה להסביר – חוק ביטוח בריאות ממלכתי בשנת 1995-1994 קבע שהתוספת השלישית נמצאת שם בחניה, היא תעבור לקופות החולים, כי זה המקום הטבעי לחבר גוף לנפש, והיא אמרה: לא צריך כנסת.
<רוני גמזו:
החוק אמר: חובתו ואחריותו של שר הבריאות לבצע העברה כמות שהיא מהתוספת השלישית לתוספת השנייה בלי לשנות זכאות.
<רוני גמזו:
חס וחלילה שייגע ושאין לה זכאות.
<רוני גמזו:
זו היתה דרך המלך.
<רוני גמזו:
לצערי שרי הבריאות לאורך 17 שנה לא עשו את המוטל עליהם.
אורית סטרוק:
למה?
<רוני גמזו:
מכיוון שהם לא היו מספיק אמיצים למול האוצר ולהביא את הכסף למול האוצר ולמול המערכת, והמערכת מלאת אינטרסים.
<רוני גמזו:
בסופו של דבר זה הגיע בדרך לא דרך לחקיקה בכנסת.
<רוני גמזו:
מה עושה החקיקה?
<רוני גמזו:
כאן ועדת הבריאות דנה.
<רוני גמזו:
כשהיא דנה בחוק היא דנה בהגבלת זכאויות.
<רוני גמזו:
היא אמרה: כן זה, לא זה, כן במרפאה הזאת, איך הוא יתקבל לבית חולים, והכנסת השתרכה עם זה והשתרכה עם זה שלוש וארבע שנים ובג"ץ בא ואמר לממשלה: רבותי, אחריותכם היא בצו, למה אתם נתלים בכל מיני פטנטים של כנסת?
<רוני גמזו:
זו האחריות שלכם.
<רוני גמזו:
בא סגן השר ליצמן ואמר: אני לוקח את זה, ועם האוצר, לאחר שרבנו אתם, השגנו למערכת הזאת תוספת של 400 מיליון שקל, וכל שנה תוספת קרוב ל-80 מיליון שקל מעצם העובדה - -
יעקב ליצמן:
לא הייתי צריך בכלל ללכת לוועדה.
<רוני גמזו:
- - מעצם העובדה שזה גדל ביוקר הבריאות, מעצם העובדה שיש לזה סוף-סוף דמוגרפיה, זה גדל, מעצם העובדה שמחר אפשר להגיש לוועדת הסל טכנולוגיות של בריאות הנפש.
<רוני גמזו:
זה נכנס למקום הטבעי שלו, שמחבר גוף ונפש למקום הנכון, יחד עם פיתוח של מרפאות.
<רוני גמזו:
מה נתן משרד הבריאות?
<רוני גמזו:
"פקקט", סליחה שאני אומר את זה, 30 נקודות ברחבי הארץ.
<רוני גמזו:
מה שצריך לעשות זה להרחיב את הנקודות האלה.
<רוני גמזו:
30 שזה מבוגרים וילדים, אז אפשר לספור אותם 60 או 50, אבל זה הכול, זה מה שהיה.
<רוני גמזו:
אל תטעו את כולם.
<רוני גמזו:
זו רפורמה טובה.
<רוני גמזו:
אני מאוד שמח שסגן השר ליצמן לקח את זה ואנחנו נמשיך את הרפורמה הזאת.
ניסן סלומינסקי:
רב יצחק, עכשיו אני מבין מה שאמרת על ההיפריות.
ניסן סלומינסקי:
עכשיו אני מתחיל להבין.
יצחק כהן:
היפריות חיוביות.
יעקב ליצמן:
רוני, שיניים.
אילן גילאון:
למה לכנסת אין שיניים?
<רוני גמזו:
על השיניים תענה שירה.
<רוני גמזו:
היא ביקשה לענות.
<רוני גמזו:
מד"א – אני רוצה לומר בצורה ברורה.
<רוני גמזו:
במנות דם טיפלנו בוועדה האחרונה.
<רוני גמזו:
נושא ההסעות נמצא על שולחננו, זה מאוד-מאוד רגיש, כי אם אני מעלה את מחירי ההסעות, זה בכיס הפרטי של האזרחים.
<רוני גמזו:
זה לא פשוט לי.
<רוני גמזו:
אני צריך לחשוב היטב לפני שאני עושה את זה, וזה יגיע לוועדת הבריאות.
<רוני גמזו:
הדרכות והתכוננות לשעת חירום – אתם כמו כל גוף במערכת הבריאות, יהיה מוכן לשעת חירום, יעשה, ידריך, יתרגל, והכול בלי להתנות את זה בכסף.
<רוני גמזו:
בין אם זה קופת חולים, בין אם זה בית חולים, זה חלק מחובות הליבה שלכם להיות מוכנים לשעת חירום, לער"נים, לכל דבר שהוא, ולא תקבלו על זה כסף, כמו שאני לא נותן לשום בית חולים ולשום קופת חולים.
יצחק כהן:
מה הם כן יקבלו?
<רוני גמזו:
מילים טובות בעניין הזה.
ראובן ריבלין:
אם אין להם יסודות?
<רוני גמזו:
חבר הכנסת ריבלין, יש להם יסודות.
<רוני גמזו:
הם כל הזמן מוכנים, והם עושים עבודה טובה, וזה טוב שהם מבקשים ותמיד זה טוב שיהיה לתת, אבל כשאנחנו מסתכלים על זה בסופו של דבר, ברגע שאני מסמן להם כסף לשעת חירום ולתרגולים, באותו רגע בתור יש לי 30 בתי חולים, ארבע קופות חולים, אף אחד לא יתרגל, כולם יגידו: תן לי כסף.
<רוני גמזו:
זה מה שאנחנו רוצים?
<רוני גמזו:
לא במשמרת שלי.
ראובן ריבלין:
אנחנו לא באים לעזור להם לקבל כסף בעד התרגילים, אנחנו רוצים שבזמן חירום תהיה להם כל המערכת מוכנה, שתהיה מוכנות, אם זה אמבולנסים, אם זה חדרים מוגנים של בנק הדם – כל הדברים האלה.
ראובן ריבלין:
לא שהם מבקשים כסף בשביל להיות מוכנים מבחינת תרגול, מדובר פה בתשתיות.
<רוני גמזו:
בקשה של תוספת או בעיות של תשתיות שלהם, אני שומע את הנושא הזה פעם ראשונה.
<רוני גמזו:
תמיד טוב לשמוע.
אילן גילאון:
זה מתקציב משרד הביטחון - - -
<רוני גמזו:
זבולון העלה את הנושא של לשכת אשקלון.
<רוני גמזו:
היה לנו רופא, שהוא היה גם רופא בריאות הציבור וגם מנהל בית החולים ברזילי.
<רוני גמזו:
מנהל בית החולים ברזילי כרגע הוא לא רופא בריאות הציבור.
<רוני גמזו:
אני צריך להכפיף את זה לרופא המחוזי של הדרום.
<רוני גמזו:
הנפה והלשכה באשקלון תמשיך להיות שם, אבל זה שינהל אותה, רופא שמנהל את המסגרת הזאת באופן רחב, לא פוגע באף אחד.
<רוני גמזו:
אני עם ארגוני העובדים בעניין הזה בלי שאני אכתיב משהו, הכול יהיה בשיתוף פעולה וזהות אתם, מבלי שזה יפגע, לא בשירותי המזון, לא בשירותי בריאות התלמיד.
<רוני גמזו:
אם תרצה, אני אשב אתך.
זבולון כלפה:
כל השירותים נשארים כרגיל?
<רוני גמזו:
אותו דבר.
יעקב ליצמן:
למה לא?
<רוני גמזו:
קידום בריאות צוין כאן על-ידי עמותת "בשבילך".
<רוני גמזו:
הרי בנובמבר 2011 העברנו החלטת ממשלה חסרת תקדים על השקעה של מערכת הבריאות בקידום בריאות: ברפואה מונעת, במניעת מחלות, עם השקעה שלנו, מתוך משרד הבריאות.
<רוני גמזו:
עקרנו 40 מיליון שקל מתוך משרד הבריאות לתוך התחום הזה.
<רוני גמזו:
יכולתי לתת את זה לחולים, אבל אני מבין את מה שאתם אומרים, ואנחנו מכירים ודוחפים את הנושא הזה של קידום בריאות – יש תוכנית לאומית משותפת גם לחינוך, גם למשרד הספורט, ואם יש עוד משהו לעשות, תמיד אני אשמח לשמוע.
ניסן סלומינסקי:
רוני, זה מגזר מיוחד שדורש טיפול מיוחד, ואני מציע לא בפורום הזה.
יעל גרמן:
אנחנו ניפגש.
יעל גרמן:
אני מסכימה שזה מגזר מיוחד וראוי לתשומת לב.
<רוני גמזו:
אני חושב שעניתי על הכול.
<רוני גמזו:
לגבי אחיות - - -
יצחק כהן:
לגבי השר"פ לא ענית לי.
<רוני גמזו:
לגבי השר"פ שרת הבריאות תענה.
אורית סטרוק:
לגבי הפריפריה.
<רוני גמזו:
לגבי הפריפריה – אנחנו ממשיכים בהשקעה שלנו בפריפריה, היא עובדת במספר רמות.
<רוני גמזו:
קודם כול, צריך לזכור שאנחנו צריכים לשפר את המשאבים.
<רוני גמזו:
שיפור המשאבים זה דרך פיזור יותר טובה של הרופאים.
<רוני גמזו:
את זה אנחנו עושים על-ידי תוספת תקנים, שזה בא מתוך הסכם הרופאים וגם על-ידי מענקים.
<רוני גמזו:
את כל תקציבי הפיתוח שלנו לבתי החולים אנחנו מעבירים רק לבתי החולים בפריפריה, אנחנו לא נותנים תקציבי פיתוח לבתי חולים במרכז, לא רוצה לתת.
<רוני גמזו:
עדיין יש מבחני תמיכה לקופות החולים להשקעה בפריפריה.
<רוני גמזו:
צריך לזכור שב-2010 שינינו את נוסחת ההקצאה לקופות החולים ואמרנו להן: אתן תקבלו כסף על-פי המרחק של התושב שלכן, המבוטח שלכן, ממרכז המדינה.
<רוני גמזו:
קופות שיש להן יותר מבוטחים בפריפריה מקבלות יותר כסף.
<רוני גמזו:
אני לא יודע אם זה מביא את הכסף לשם, זו עבודה שנצטרך לעשות.
<רוני גמזו:
זו בעיה לא פשוטה.
<רוני גמזו:
כל העולם מתמודד עם פריפריה.
<רוני גמזו:
למזלנו, הבעיה של ישראל עם פריפריה היא קצת יותר קטנה מכל העולם בגלל הרפואה הציבורית.
זבולון כלפה:
בגלל שהיא קטנה.
אורית סטרוק:
בגלל שאנחנו קטנים.
<רוני גמזו:
בגלל הרפואה הציבורית, שהרפואה הציבורית היא רפואה שמחויבת להיות פרוסה בכל הארץ.
<רוני גמזו:
אחיות – יש לאחיות במדינת ישראל כרגע שלושה מקורות: אקדמיה, והגענו כמעט להכפלה סביב ה-1,400 כסאות באקדמיה; דיפלומה זה בתי ספר לסיעוד שמלמדים היום שנתיים, שנתיים וחצי, כמעט כמו י"ג-י"ד, בתי ספר לסיעוד שפרוסים בכל המדינה.
<רוני גמזו:
היתה מדיניות בעבר של משרד הבריאות לעצור את בתי הספר לסיעוד, אפילו לסגור אותם, זה היה בתיאום עם האוצר וכו'.
<רוני גמזו:
המדיניות שלי, גם בגלל המדיניות של סגן השר ליצמן, היתה להכפיל את לימודי הסיעוד ברמה, אני לא קרא לזה הנמוכה, אבל לא האקדמית, והיתה השאלה האם גם אורט נכלל בזה, כן או לא.
<רוני גמזו:
כרגע אורט לא נכלל בזה.
<רוני גמזו:
אמרתי לאורט, כדי לפתור את הבעיה הזאת: לך, תעשה את זה במסגרת מכללה , כי יש לך מכללה, אתה לא חייב דווקא להיכנס במסגרת של הי"ג-י"ד.
<רוני גמזו:
הם בודקים את זה.
<רוני גמזו:
אני מקווה מאוד שנמצא לזה פתרון; המקור השלישי של האחיות זה הסבות אקדמיות.
<רוני גמזו:
יש לנו כ-500-400 הסבות כרגע, והדבר הזה נמשך על-ידי תקציב שאנחנו ממשיכים לתת.
<רוני גמזו:
אנחנו מגיעים כרגע ל-2,500 אחיות.
<רוני גמזו:
אני לא חושב כמו שושי.
<רוני גמזו:
אם שושי אמרה שזה מספיק, אני לא תומך בדעה הזאת.
<רוני גמזו:
יש בעיה לבתי חולים או למסגרות שבהן צריך אחיות בדרגה קצת יותר נמוכה, ורוני מתאר את האזורים שלו, שאלה בתי החולים הגריאטריים.
<רוני גמזו:
הוא צודק.
<רוני גמזו:
אין לי עדיין פתרון למקום הזה.
<רוני גמזו:
ביקשתי להמשיך דיון.
<רוני גמזו:
לא ידעתי על הדיון שהיה לך אצל שושי.
<רוני גמזו:
תחזור אלי יחד עם שושי ונחשוב על דרכים אחרות.
<רוני גמזו:
צריך להיות יצירתי פה.
<אלבז מאיר:
מה עם הרפורמה בנושא הסיעוד?
<רוני גמזו:
סגן השר ליצמן הרים, בתיאום עם הגורמים המקצועיים, רפורמה שהיא מחויבת.
<רוני גמזו:
אנחנו חייבים אותה, מכיוון שאנחנו נמצאים כרגע בצומת שבו מספר הקשישים הולך וגדל, והמצבים הסיעודיים הולכים ומתרבים, ואם אתה לא נותן תמיכה קהילתית טובה, הם מידרדרים לאשפוז.
<רוני גמזו:
הדבר הזה עולה סביב - - -
יעקב ליצמן:
האם משרד הבריאות יתמוך בהצעת חוק פרטית?
<רוני גמזו:
- - - הדבר הזה עולה סביב מיליארד שקל לפחות, אולי ברמה הקהילתית אפשר להגדיר את זה כ-700-600 מיליון שקל, אבל זה עדיין המון כסף, שאני לא יודע מאיפה להביא.
<אלבז מאיר:
עשינו סקר – 81% מהציבור תומך בזה.
<רוני גמזו:
אתם צודקים, אני לא אכחיש.
<רוני גמזו:
זה נושא שעדיין לא מטופל ונזרק לתוך ביטוחים סיעודיים עם אקטואריות קשות, עם אקטואריות שבכל פעם מתמוטטות מחדש, עם ביטוחים קבוצתיים שהממונה היה צריך לבטל.
<רוני גמזו:
וכולנו כאן במצב של פתרון לקוי שלנו.
<רוני גמזו:
גם השרה מאוד מודאגת בהקשר הזה.
<רוני גמזו:
אין לנו כרגע משהו אחר לומר בעניין.
יעל גרמן:
קודם כול, אני מודה למנכ"ל, גם על הידע הרחב וגם על התשובות, ואני רוצה להתייחס בגדול.
יעל גרמן:
אני אתחיל דווקא בחוק סיעוד ממלכתי.
יעל גרמן:
להערכתי כדי לפתור את בעיית הסיעוד, לא די שמשרד הבריאות ייקח את זה על עצמו.
יעל גרמן:
צריך להקים כוח משימה ממלכתי שידון בזה, בשיתוף משרד האוצר, משרד הרווחה, המשרד לגמלאים ומשרד הבריאות – אלה המשרדים שצריכים לטפל.
יעל גרמן:
אני רואה את הפתרון, דרך אגב, לא היום, אבל בעתיד, בתוך תמלוגי הגז.
יעל גרמן:
כבר דיברתי על זה כמה פעמים.
יעל גרמן:
למדינת ישראל יש תמלוגי גז שיתחילו לזרום - -
זבולון כלפה:
יש לך הרבה שותפים.
יעל גרמן:
רק רגע.
יעל גרמן:
- - ב-2025-2020 יהיו לנו תמלוגי גז שמיועדים לרווחה, לחינוך ולבריאות.
יעקב ליצמן:
האם את מתואמת עם שר האוצר בעניין הזה?
יעקב ליצמן:
אני לא צוחק.
יעקב ליצמן:
זו לא דקירה.
יעקב ליצמן:
אני שואל ברצינות.
יעקב ליצמן:
האם משרד האוצר מוכן לתמלוגים?
יעל גרמן:
הרב ליצמן, כידוע לך הקרן הוקמה, כידוע לך התמלוגים מיועדים לבריאות, לחינוך ולרווחה, לא ידעו אותם בצורה מפורטת, ועדיין לא יודעים.
יעל גרמן:
זה יבוא לפה.
יעל גרמן:
הנה, זה המקום שבו אני מבקשת גם מיושב-ראש ועדת הכספים לשים לב לכך שכל הנושא הגריאטרי, כל נושא הסיעוד, יהיה בנושא התמלוגים – יש בזה גם רווחה וגם בריאות.
יצחק כהן:
כל שקל שתקבלי משם ינוכה לך מהתקציב.
אילן גילאון:
את לוקחת על עצמך קיטבג, יעל.
אילן גילאון:
זה יכשיל אותך בסוף.
אילן גילאון:
הנושא הזה לא צריך להיות מותנה.
אילן גילאון:
אם לא היה גז, אז - - -
יעל גרמן:
אילן, נכון לעכשיו, כמו שאמר רוני, אין לנו, לא 600 מיליון, לא 700 מיליון ולא מיליארד.
יעל גרמן:
אין.
יעל גרמן:
בואו נשים את זה פה על השולחן.
אילן גילאון:
את לא צריכה להצביע על המקורות - - -
יעקב ליצמן:
הצעתי 0.5%, אמרו לי שלא רוצים להעלות מסים.
יעקב ליצמן:
היום זו בדיחת השנה שלא רוצים להעלות מסים.
יעקב ליצמן:
איזה מסים לא העלו?
יעל גרמן:
הרב ליצמן, זוהי משימה לאומית שהבריאות לא יכולה לקחת את זה על עצמה לבד.
יעל גרמן:
צריך לאחד כוחות.
יעל גרמן:
האוצר צריך להיות פה, משרד הרווחה, המשרד לגמלאים ומשרד הבריאות, וביחד צריך לפתור את זה.
יעל גרמן:
אני רוצה להתייחס לנושא של שר"פ, כן או לא.
יעל גרמן:
אני לא יודעת למה יש כאלה שחושבים ששר"פ זה פתרון הקסם לבעיית הבריאות הציבורית.
יעל גרמן:
יש לנו היום בעיה.
יעל גרמן:
יש לנו מערכת בריאות נפלאה, יש לנו רופאים נהדרים, ואני לא יודעת אם זה היה ברק אובמה שהמליץ לבוא וללמוד מאתנו, אבל בטוח שה-OECD נתן מחמאות מאוד-מאוד גדולות למערכת הבריאות שלנו, ודירג אותנו במקום החמישי בעולם, אז בהחלט יכול להיות שגם ברק אובמה רוצה ללמוד מאתנו, אבל אין ספק שיש לנו בעיה.
יעל גרמן:
היום הרופאים הטובים עוזבים אחר-הצהרים את בתי החולים, חדרי הניתוח שלנו עומדים ריקים, חדרי ניתוח שהם state of the art, ואנחנו רואים איך עוברים למערכת הרפואה הפרטית לביצוע ניתוחים פרטיים.
יעל גרמן:
זו בעיה שצריך לתת עליה את הדעת.
יעל גרמן:
לשם כך הקמתי את הוועדה.
יעל גרמן:
היתה לנו פגישה ראשונה לפני שבוע, אנחנו מתחילים לעבוד השבוע, ביום חמישי, הוועדה לחיזוק מערכת הבריאות הציבורית.
יעל גרמן:
ועדה שיושבים בה גם כאלה שמאמינים בשר"פ וגם כאלה שמתנגדים לו בכל כוחם.
יעל גרמן:
ועדה מאוד-מאוד מאוזנת.
יעל גרמן:
אני באה לוועדה הזאת, כמו שאני נוהגת לומר, באוזן ניוטרל.
יעל גרמן:
לא, אני לא בטוחה, ואפילו מפקפקת ששר"פ זה הפתרון, אבל אני אשמע את אלה שבעד שר"פ ואשמע את אלה שנגד שר"פ, ובסופו של דבר אני בטוחה שנגיע להחלטה.
יעל גרמן:
או שזו תהיה החלטה מאוזנת או שזו תהיה החלטה כזאת או אחרת, אבל זו לא תהיה החלטה שלי.
יעל גרמן:
זו תהיה החלטה לאחר שגם נדון בנושאים, ודרך אגב גם יופיעו בפנינו כל הגורמים של מערכת הבריאות: מנהלי בתי החולים, מנהלי הקופות, אלה שעומדים היום בראש בתי החולים - - -
יצחק כהן:
אלה שיש להם ואלה שאין להם.
יעל גרמן:
אלה שיש להם ואלה שאין להם, הסטודנטים - - -
יעקב ליצמן:
היום זה רק אלה שאין להם ואלה שאין להם.
יעל גרמן:
לא, יש גם כאלה שיש להם, והראיה שיש לנו ביטוחים פרטיים - -
יעקב ליצמן:
רק אלה שיש להם גז.
יעל גרמן:
- - ואני מייד אגע גם בעניין הביטוחים הפרטיים.
יעל גרמן:
אין ספק שברגע שאנחנו דנים בנושא הזה של חיזוק המערכת של הרפואה הציבורית, אנחנו חייבים לדון גם בנושא הביטוחים.
יעל גרמן:
הרב ליצמן, אני מסכימה אתך, ובקטע הזה אנחנו חושבים ממש זהה.
יעל גרמן:
יש לנו בעיה רצינית מאוד עם הביטוחים הפרטיים.
יעל גרמן:
הביטוחים הפרטיים הם כפל על השב"ן.
יעל גרמן:
הציבור הרחב לא יודע מה הוא קונה.
יעל גרמן:
הוא קונה את השב"ן, שזה שירות הביטוח הנוסף, שזה מה שאנחנו קוראים "המשלימים", הוא קונה את הביטוח הפרטי.
יעל גרמן:
פעמים רבות הוא משלם בכפל, פעמים רבות הוא משלם מיותר.
יעל גרמן:
תאמרו לי, איזה סיכוי יש כאן אפילו סביב השולחן שמישהו שיצטרך השתלת כבד?
יעל גרמן:
יש, כן.
יעל גרמן:
אחד ל-100,000 או 200,000 שצריך השתלת כבד, אז בשביל זה הולכים ומשלמים מאות שקלים לחודש?
יעל גרמן:
אלה דברים מיותרים שצריך קודם כול להציף אותם לציבור, להאיר אותם ולשקף אותם.
יעל גרמן:
הציבור צריך לדעת על מה הוא משלם, וגם על זה אנחנו נדון בוועדה הזאת שהקמתי.
יעל גרמן:
תיירות מרפא זו בעיה.
יעל גרמן:
היום רב הנסתר על הנגלה.
יעל גרמן:
משה כבר לא נמצא כאן וגם הראל לא נמצא, אבל אין ספק שתיירות מרפא, אני אומרת שהיום היא כמו זרם תת-קרקעי, שאף אחד לא יודע מתי זה יצוף לנו מתחת לפני הקרקע ונגלה - - -
יעקב ליצמן:
זה קיים היום בבתי חולים, שזה נגד הנוהל, אפילו נגד החוק.
יעל גרמן:
נכון.
יעל גרמן:
תיירות מרפא כרגע לא מבוקרת, לא מנוטרת, לא מפוקחת.
יעל גרמן:
מן הראוי לתת את הדעת, לבקר, לנטר, זאת אומרת, לדעת מי בא על חשבון מה בא, וכמובן, כמובן, להחיל עליה רגולציה.
יעל גרמן:
זה ברור, וגם את זה בהחלט אנחנו לוקחים על עצמנו לעשות.
יעל גרמן:
הנושא האחרון שאני רוצה לגעת בו הוא נושא קטן, אבל אני חושבת שהוא מאוד-מאוד חשוב.
אילן גילאון:
סל התרופות והעדכון שלו.
יעל גרמן:
על סל התרופות דיברנו.
יעל גרמן:
300 מיליון שקל תוספת.
יעל גרמן:
אין כל כוונה לגרוע.
אילן גילאון:
לא, לא.
אילן גילאון:
אני מדבר על מנגנון קבוע.
יעל גרמן:
כרגע אנחנו לא נמצאים במנגנון קבוע.
יעל גרמן:
אתה צודק שעל סל התרופות יש ויכוח בכל שנה או בכל שנת תקציב, שנה וחצי, שנתיים.
יעל גרמן:
זה ויכוח עם משרד האוצר, ובהחלט מן הראוי שזה ייכנס באופן קבוע על-פי פרמטרים מאוד-מאוד אובייקטים, כדי לעדכן.
יעל גרמן:
נכון לעכשיו אני חושבת ש-300 מיליון שקלים תוספת זו תוספת ראויה ביותר.
יעל גרמן:
הנושא האחרון שאני רוצה לדון בו, שהעלו אותו, ואני חושבת שהוא נושא מאוד-מאוד חשוב, שנוטים לא לדבר עליו, זה נושא ההתאבדות.
יעל גרמן:
במדינת ישראל, מעטים יודעים, שבין 400 ל-500 איש מתאבדים.
יעל גרמן:
קרוב ל-6,000 מנסים להתאבד.
יעל גרמן:
אלה נתונים שלא יודעים.
יעל גרמן:
אלה נתונים שיותר גבוהים מנתוני תאונות הדרכים שלנו.
יעל גרמן:
על תאונות הדרכים מדינת ישראל מוציאה קרוב ל-40 מיליון, אם אני לא טועה.
<שירה גרינברג:
430 מיליון.
יעל גרמן:
430 מיליון על מניעת תאונות בדרכים, וזה טוב ויפה.
יעל גרמן:
הגיע הזמן שמדינת ישראל תיתן את הדעת גם לנושא האובדנות.
יעל גרמן:
אנחנו במשרד הבריאות יחד עם משרד הרווחה ומשרד החינוך – אנחנו נגיש לממשלת ישראל תוכנית לאומית למניעת אובדנות.
ראובן ריבלין:
כמה ער"ן מתוקצבת?
<רוני גמזו:
יש על זה דיון השבוע.
יעל גרמן:
הובטח להם 3 מיליון.
יצחק כהן:
כבוד השרה, כמה מתים מזיהומים בבתי חולים?
יעל גרמן:
5,000 איש.
יצחק כהן:
וכמה שם משקיעים?
יצחק כהן:
את מדברת על 300 מתאבדים ועל 400 בתאונות דרכים.
יעל גרמן:
כבוד סגן שר האוצר לשעבר, אנחנו מתכוונים לתת את הדעת, למרות ש-5,000, וזה המספר שפורסם על-ידי מבקר המדינה, זה מספר שצריך לסייג, מפני שחלק מהזיהומים הם גם על אנשים שחולים ממילא.