GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אבי ליכט: לא דיברתי על המהות אלא על הנוסח כי אנחנו סופרים את תקופת המעבר ממועד התחילה.
<אבי ליכט: עכשיו, כשקיצרנו, צריך לקחת את זה בחשבון.
ניסן סלומינסקי: בגלל שקיצרנו בחצי שנה, אז איפה שכתוב 3 ו-5 ישתנה בהתאם.
ניסן סלומינסקי: את ההצבעה עצמה, אמרנו שיותר הגיוני לעשות כשנדע כבר ממתי החוק חל.
ניסן סלומינסקי: אם נספיק לגמור את הכול ונכין את זה לקריאה שנייה ושלישית לפני חוק ההסדרים וחוק התקציב, יכול להיות שבמליאה כן יצליחו להצביע על זה.
ניסן סלומינסקי: אם לא נספיק לסיים, זה יידחה רק אחרי ההצבעות על התקציב.
ניסן סלומינסקי: אחרי שנסיים את כל הדיון בשלושת הפרקים ונצביע, אז נדע לפי זה מתי לקבוע.
אראל מרגלית: אז בואו נקבע התאריך הזה כתאריך - - -
<שגית אפיק: זה יהיה מינימום של 3.5 אחרי חצי שנה, ו-5.5 אחרי חצי שנה.
ניסן סלומינסקי: אם נעבוד טוב ונגמור לפני ה-11.6 זה יכול לרוץ טוב.
זהבה גלאון: אז אני מסירה את ההסתייגות שלי ומקבלת את ההצעה שהוצעה כאן בהקשר הזה.
<שגית אפיק: אנחנו עוברים לסעיף קטן ג'.
<שגית אפיק: בסעיף קטן ג' אני משנה קצת את הנוסח.
<שגית אפיק: אני אקריא אותו לעומת מה שיש אצלכם: "על אף הוראות סעיף קטן ב' בסעיף 19 רשאית חברת שכבה שנייה להמשיך לשלוט בחברת שכבה אחרת גם לאחר המועד האמור בסעיף קטן ב', עד תום 5.5 שנים מיום התחילה, אם שלטה בה לפני יום הפרסום.
<שגית אפיק: בסעיף קטן זה, חברת שכבה שלישית.
<שגית אפיק: אין בהוראת סעיף קטן זה כדי להתיר שליטה של חברת שכבה שלישית בחברת שכבה אחרת לאחר המועד הקובע".
<שגית אפיק: זה הניסוח שמבהיר שאי-אפשר יהיה לשלוט בחברת שכבה שלישית.
מרב מיכאלי: משרד המשפטים הבטיח להבהיר איך מוודאות שאי-אפשר להקים חברה חדשה בזמן - - -
<רוני טלמור: קודם כל, אנחנו מקבלים את ההערה.
<רוני טלמור: בסעיף קטן ב' הרעיון יהיה כזה: סעיף 19 שאומר שלא תשלוט חברת שכבה שנייה בחברת שכבה אחרת, תיכנס לתוקף במועד הקצר, תוך 30 יום או מה שתחליטו, אבל תהיה הוראה דומה למה שיש בג', שאומרת שחברה שנשלטה לפני יום הפרסום, אפשר להמשיך ולהחזיק בה עד לתקופה שתקבעו.
<רוני טלמור: פה אנחנו מדברים על השכבה הרביעית ומעלה, עד שהתקופה תיגמר, אפשר יהיה להמשיך להחזיק בו עד תום אותה תקופה.
<רוני טלמור: זאת אומרת, האיסור יחול באופן מיידי - לגבי קיימות, יחולו המועדים שייקבעו כפי שתסכמו.
מרב מיכאלי: איפה זה נמצא?
<רוני טלמור: ב' מכיל את סעיף 19 בעוד איקס שנים.
<שגית אפיק: סעיף ד' עמ' 6 למעלה.
<שגית אפיק: גם יש פה תיקון.
<שגית אפיק: זה יהיה: "מיום התחילה יחולו על חברת שכבה שלישית ועל חברת שכבה בשליטתה".
<שגית אפיק: ירדו המילים "שהן חברה ציבורית הוראות אלה".
<שגית אפיק: ב-ד'3 זה דירקטורים חיצוניים שמינויים נדרש לפי סעיף קטן זה ימונו בחברה ציבורית על-ידי האסיפה הכללית.
<שגית אפיק: יתווספו המילים: "בחברה ציבורית".
<אבי ליכט: שגית, אני אסביר.
<אבי ליכט: זה תיקון שאנחנו מבקשים להוסיף גם בעקבות העובדה שאנחנו מכניסים חברות אג"ח.
<אבי ליכט: עשינו פה כל מיני תיקוני נוסח שהמשמעות שלהם שהמגבלות האלה יחולו גם על חברות אג"ח.
<אבי ליכט: כלומר, החלפת רוב חברי הדירקטוריון ומספר הדירקטורים החיצוניים יהיה גם בחברות אג"ח ולא בחברה ציבורית.
<אבי ליכט: לכן ביקשנו להשמיט חברה ציבורית.
<אבי ליכט: הוספנו את חברה ציבורית בסעיף קטן 3 כי שם הליך הבחירה המיוחד של דירקטורים דח"צים משודרגים רלוונטי רק לחברות ציבוריות ולא לחברות אג"ח.
<אבי ליכט: בחברות ציבוריות יש מיעוט ולכן אנחנו נותנים לו את הכוח להצביע.
<אבי ליכט: בחברות אג"ח אין מיעוט ולכן ההסדר הזה לא רלוונטי.
<אבי ליכט: אין בעלי מניות מיעוט כי זאת חברה פרטית.
<אבי ליכט: הסעיף עכשיו יחול בעצם גם על חברות ציבוריות וגם על חברות אג"ח, כשסעיף קטן 3 יחול רק על חברה ציבורית.
<אבי ליכט: זאת משמעות התיקון.
אראל מרגלית: למה צריך לתת 3 חודשים אם קודם החלטנו על חצי שנה.
<אבי ליכט: בגלל כל הצורך להתחיל לכנס אספות.
<אבי ליכט: האדם צריך לדעת איפה הוא עומד.
<אבי ליכט: זה נראה לי לא הגיוני להתחיל לכנס אספות ולהתחיל את כל ההליכים עוד לפני שהוא יודע בכלל אם זה חל עליו.
ראובן ריבלין: מה קורה אם זה חל בתקופת החגים?
<אבי ליכט: אין לי תשובה טובה לזה.
ראובן ריבלין: יכול להיות מצב שפתאום תשרי יהיה במניין הימים.
<שגית אפיק: אנחנו עוברים לעמוד 8 שהוא העמוד האחרון.
זהבה גלאון: מה עם עמוד 6 למטה?
זהבה גלאון: לי יש בעיה עם מה שהיה ב(ט).
זהבה גלאון: הייתי בכנסת לשכת עורכי הדין ואני רואה שהוכנס כאן סעיף חדש.
זהבה גלאון: לא הספקנו להכניס הסתייגות אבל אני רוצה להתנגד לכל הסעיף זה.
זהבה גלאון: זה סעיף חדש שהוכנס.
זהבה גלאון: אני רואה את כולו.
זהבה גלאון: הוא מאפשר לבעלי שליטה לקנות בכל מיני תנאים מקלים את כל החברות שהם צריכים לקפל.
זהבה גלאון: זה מצב בלתי שוויוני, אני לא מבינה איך הוא נכנס לפה.
זהבה גלאון: אני מתנצלת, לא הייתי כאן.
זהבה גלאון: אני מניחה שדנתם בזה אבל אני רוצה שתהיה הסתייגות שלנו.
<שגית אפיק: את רוצה למחוק את הסעיף, אז לא צריך להצביע על זה כי אנחנו מצביעים על הסעיף.
בועז טופורובסקי: אני רוצה לוודא שו' נכנס בתוקף 30 יום – זאת אומרת, יש 5 חודשים עד יום התחולה, שיש את ההסדר המקל הזה.
<אבי ליכט: כן, זאת הכוונה.
זהבה גלאון: הבעיה זה לא משך הזמן.
<שגית אפיק: את מבקשת במליאה למחוק את הסעיף הזה.
זהבה גלאון: אני לא מבינה למה צריך הסדר מקל.
עפר שלח: למרות שאנחנו בעיצומו של תהליך הצבעות, אולי שווה שכן נעצור ונקדיש כמה דקות להסדר הזה ונקבל החלטה.
<שגית אפיק: זה אותו סעיף שמשרד המשפטים ביקש להוסיף כדי לתת תשובה למה שהעלה נתן חץ לגבי כוח המיעוט לסכל הצעת רכש.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים על סעיף ז'.
אראל מרגלית: העניין הוא כזה: יש לנו בדרך-כלל הגנה של 95% של בעלי זכויות המיעוט.
אראל מרגלית: אנחנו ביקשנו שהפעם בגלל שיש לחץ יחסית כבד על המכירה, שהדבר הזה ירד.
אראל מרגלית: אבל, הורידו את זה ל-50% ולדעתי זאת הורדה מוגזמת.
אראל מרגלית: אני עדיין הייתי רוצה לבקש שנשקול רוב מיוחס של 75%.
מרב מיכאלי: אין בזה צורך.
אראל מרגלית: בטח שיש בזה צורך.
אראל מרגלית: אתם יודעים כמה בהליכים של מכירת חברות יכול לבוא משקיע אחד או שני משקיעים.
אראל מרגלית: צריך להחליט מה הרוב שאותו צריך לשכנע שזה נכון למכור את החברה.
אראל מרגלית: אז 5% יכול היה להיראות מעט מידי כי זה נותן כוח ל-5% במצבים קיצוניים.
אראל מרגלית: אבל 25% צריכים לשכנע.
אראל מרגלית: לא צריך להגיע למצב שצריך לשכנע 50%.
יצחק כהן: זה פתח לצרות.
עפר שלח: מה שאראל אומר יש בו היגיון במובן הזה שכאן אתה מקבל גם את הרוב וגם את המיעוט.
עפר שלח: אין לך מיעוט שבמיעוט שיכול לחסום אותך.
ניסן סלומינסקי: אבי תסביר.
יצחק כהן: סוף סוף עשו משהו טוב במשרד המשפטים, למה לקלקל?
<אבי ליכט: חשוב להבין גם מה אנחנו עושים פה.
<אבי ליכט: יש פה מהלך מאוד דרמטי שמגביל מאוד את בעלי השליטה ואני לא רוצה להיסחף מעבר לזה.
<אבי ליכט: גם בעקבות הערות של חברי כנסת שביקשו מאיתנו לעשות הסדר מקל שיעזור וגם בעקבות דיבורים של בעלי השליטה, אלה שאזרו אומץ לבוא - - -
ראובן ריבלין: העיקר שניתנה להם ההזדמנות.
ראובן ריבלין: מי שלא בא, כנראה יודע שלא - - -
זהבה גלאון: אבל מי שבא השפיע על משרד המשפטים להקל עוד יותר.
<אבי ליכט: נכון להיום, אם רוצים לקנות את המיעוט החוצה, צריך רוב אבסולוטי של 95% כולל בעל השליטה.
<אבי ליכט: חשבנו שזה משהו שאולי נכון במצב קבע של מחיקה, אבל במצב שבו בעל השליטה נמצא במצוקה, כלומר, הוא רוצה לבצע - - -
ניסן סלומינסקי: הנקודה היא שאנחנו מכריחים אותו למכור.
<אבי ליכט: - - - אז בעצם מערך האיזונים בתוך החברה משתנה.
<אבי ליכט: לכן הצענו לרדת לרוב מקרב בעלי מניות המיעוט.
<אבי ליכט: חשוב להבין, זה לא 50% מהחברה, אלא זה רוב מקרב בעלי מניות המיעוט.
<אבי ליכט: למשל, מתמטית, אם בעל השליטה מחזיק 60% - - -
אראל מרגלית: זה אומר שדה-פקטו זה 80%.
<אבי ליכט: בעצם צריך 80%.
<אבי ליכט: לכן זה לא מצב של 50%.
<אבי ליכט: 50% בשליטה בישראל, זה אומר שבעל השליטה מחליט לבד.
<אבי ליכט: בעצם הרעיון הוא שיש רוב מקרב האנשים שאליו מכוונת ההצעה.
<אבי ליכט: כלל רוב, אגב, זה כלל מאוד מקובל בדיני חברות.
<אבי ליכט: פה, בגלל שזה באמת הליך מיוחד של מחיקה, אז בחוק החברות מלכתחילה הלך על הסדר מאוד קיצוני.
אראל מרגלית: אם כך, אני מסכים.
אראל מרגלית: זהבה, אני מניתי את כלל מחזיקי החברה.
אראל מרגלית: אני אומר שברגע שיש 75% מבעלי מניות החברה, שזה אומר גם חלק גדול מבעלי מניות המיעוט רוצים למכור את החברה.
אראל מרגלית: אנחנו בתקופה שבה צריכים להגיע למכירה של החברות האלה כי אנחנו אמרנו להן למכור.
אראל מרגלית: זה נראה לי סביר.
אראל מרגלית: הכלל שאבי מציע, הוא יותר מחמיר.
אראל מרגלית: כי אם לבעל השליטה יש יותר מ-50%, זה פחות מהחצי.
<אבי ליכט: חשוב להגיד שהוספנו עוד "שלייקס".
<אבי ליכט: כלומר, צריך אישור של בית משפט.
<אבי ליכט: גם אם הרוב מקרב בעלי מניות רוצה ויש בעל מניות מיעוט שחושב שהוא נפגע, הוא יכול ללכת לבית משפט ולהגיד: לא קיבלתי את מה שמגיע לי.
בועז טופורובסקי: אני עדיין מציע שלא יהיה 5 חודשים ההפרש הזה.
בועז טופורובסקי: הנושא של 55% זה משהו שכבר נדון בבית המשפט, זה חוק.
בועז טופורובסקי: אני מציע שההקלה של 50% מבעלי מניות המיעוט תיכנס לתוקף רק כאשר סעיף ד', נכנס לתוקף, כשיש רוב דירקטוריוני.
מרב מיכאלי: זאת בדיוק היתה ההסתייגות שלי.
<אבי ליכט: הצביעו על ההסתייגות של חברת הכנסת מיכאלי שאמרה בדיוק אותו דבר.
<אבי ליכט: נתתי תשובה ואני מוכן לחזור על התשובה שנתתי.
מרב מיכאלי: אני מצטרפת לדברים, זה מאוד חשוב.
ניסן סלומינסקי: אראל, על זה הצבענו.
ניסן סלומינסקי: היא ביקשה להפריד ביניהם.
ניסן סלומינסקי: להיפך, רצית לחבר את שניהם ביחד, שזה יהיה באותו זמן, אנחנו הצבענו רק על החלק האחד.
מרב מיכאלי: הצבענו על זה בסעיף אחר ועכשיו חבר הכנסת טופורובסקי מציע את זה בסעיף הזה.
מרב מיכאלי: בינתיים מתנהל פה דיון.
מרב מיכאלי: יכול להיות שחלק מחברי או חברות הכנסת שינו את דעתם כי זה דבר משמעותי.
ניסן סלומינסקי: הצבענו כבר על החלק הזה.
אראל מרגלית: בשכבה השלישית יכול להיות לו פחות מ-50% והוא עדיין בעל השליטה?
<אבי ליכט: בשרשור כן.
אראל מרגלית: הוא נתן לי את הדוגמה, השתכנעתי אבל פספסתי דוגמה אחת.
אראל מרגלית: האם יכול להיות מצב שזה יהיה פחות מ-75% מכלל בעלי המניות של החברה?
זהבה גלאון: התשובה היא כן ולכן עדיף למחוק את הסעיף הזה.
עפר שלח: הוא באופן אישי יש לו פחות מ-50% אבל החברה שבשליטתו, יש לה יותר מ-50%.
אראל מרגלית: אז בואו נעשה מינימום של75%.
עפר שלח: אבל זה יותר טוב לעשות למעלה מחצי ממניות החברה.
בועז טופורובסקי: שזה ייכנס ביו התחילה.
ניסן סלומינסקי: אתם מדברים על שני דברים נפרדים.
ניסן סלומינסקי: כרגע מדברים על מה שבועז ביקש.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש שתסביר.
ניסן סלומינסקי: למעשה, זה החלק השני של מרב במה שהצבענו קודם.
ניסן סלומינסקי: אבל, מאחר ואיש קואליציה פתאום העלה את זה עכשיו אז האופוזיציה אומרת שאולי זה יצליח לעבור.
זהבה גלאון: זאת הצעה טובה, אנחנו בעדו.
<אבי ליכט: ההיגיון של ההפרדה אומר את הדבר הבא: מנקודה מסוימת על החברה הולכות להיות מושתות הוראות מאוד חזקות של ממשל תאגידי, שיש להם עלויות מבחינת החברה והיחס אל החברה.
<אבי ליכט: צריך להחליף חלק מהדירקטורים, רוב בלתי תלויים, לבחור דח"צים בעצם באמצעות המוסדיים.
<אבי ליכט: זאת דרמה לחיי החברה.
<אבי ליכט: ההקלה אומרת שבואו ניתן לבעל השליטה את האופציה לפני שהוא נכנס לכל הבלגאן הזה, לקנות את המיעוט החוצה ובעצם להפוך מחברה ציבורית לחברה פרטית.
<אבי ליכט: אתה מציע שקודם נחכה עד שיושתו עליו כל ההוראות.
<אבי ליכט: הוא יקבל את כל העלויות שכרוכות בדבר הזה.
<אבי ליכט: לא ניתן לו את האופציה להקלה הזאת ורק אז נתחיל את התהליך, בשל החשש שבתקופת הביניים תהיה בעיה כי זה לא דירקטוריון עצמאי.
<אבי ליכט: הרעיון שלך הוא נכון, במובן הזה שיכול להיות שבתקופת הביניים הזאת יכולים להיות כל מיני אירועים כמו שאתה מציע.
<אבי ליכט: אבל, עדיין, אם אנחנו אומרים שהדירקטוריון צריך להביע את דעתו, שבית משפט חייב לאשר את זה וזה צריך להיות רוב מקרב בעלי מניות המיעוט, אז החשש ממניפולציה הוא יחסית קטן.
<אבי ליכט: מצד שני, הנטל על בעל השליטה הוא גדול.
<אבי ליכט: אני לא אומר שמה שאתה אומר זה רעיון רע או לא נכון, רק אם אנחנו מנסים למצוא את האיזון הנכון.
בועז טופורובסקי: אני לא מסכים איתך לגבי האיזון.
בועז טופורובסקי: ממילא בתקופה הזאת של החצי שנה יהיה לבעל השליטה מספיק אינטרס לעשות את כל מה שהוא יכול כדי למכור את החברה כי אחרי זה הוא נכנס למשטר תאגידי.
בועז טופורובסקי: למה לתת לו הקלה?
בועז טופורובסקי: ממילא היום הוא יכול למכור את זה.
בועז טופורובסקי: עכשיו פשוט יהיה לו עוד לחץ למכור את זה.
בועז טופורובסקי: אם הוא לא יצליח למכור אז הוא יעשה את האיזון הזה: אם לקנות בעלי מניות מיעוט היום יעלה לי איקס שקלים, יכול להיות שאחרי שאני אכנס להקלות ולהקשחות אני אצטרך לקנות עוד בעלי מניות מיעוט זה יעלה לי איקס מינוס וואי.
ראובן ריבלין: אני לא רוצה לשנות את דעתי אבל אם אתה אומר שהאפשרות למניפולציה נמוכה יותר אבל היא קיימת, אני מקבל את מה שהוא אומר.
ראובן ריבלין: אם אתה אומר שהיא לא קיימת - - - הרי אנחנו עושים את כל הדברים כדי למנוע מניפולציות.
<אבי ליכט: אני אף פעם לא יכול לתת תעודות ביטוח.
<אבי ליכט: כל דבר שאנחנו עושים, יכול להיות שיש לו חריגים, יכול להיות שלא חשבנו על זה.
<אבי ליכט: תמיד, בכל סיטואציה יכולה להיות מניפולציה.
<אבי ליכט: אבל אתם חייבים להבין שקבענו כל-כך הרבה "שלייקס" שהסיכוי הוא יחסית נמוך.
<אבי ליכט: אנחנו עדיין מדברים על זה שדירקטוריון צריך לקחת אחריות על הדבר הזה.
ראובן ריבלין: בועז, מצד שני אולי אתה מטיל מגבלות נוראיות על אנשים שלא עושים מניפולציות.
ראובן ריבלין: אפשרנו אותה עד היום והיום אנחנו מבטלים אותה.
ראובן ריבלין: עכשיו רוצים לתת לאותם אנשים - - -
ניסן סלומינסקי: המגבלות הן קשות.
<אבי ליכט: מכניסים את החברה למהומה שלמה והשאלה אם צריך.
<אבי ליכט: תקשיבו מה יש לנו.
<אבי ליכט: יש לנו קודם כל דירקטוריון שצריך להביע עמדה ולקחת אחריות על המעשים שלו.
<אבי ליכט: שנית, צריך רוב מקרב בעלי מניות המיעוט.
<אבי ליכט: שלישית, צריך אישור של בית משפט.
<אבי ליכט: רביעית, בית משפט צריך לוודא שהמחיר הוגן.
<אבי ליכט: בית המשפט לא יאשר עסקה אם המחיר לא הוגן.
<אבי ליכט: השאלה, כמה אנחנו צריכים ללכת.
ניסן סלומינסקי: מיצינו את זה.
ניסן סלומינסקי: בועז, אתה נשאר בהסתייגות?
בועז טופורובסקי: אני נשאר בהסתייגות.
<שגית אפיק: אנחנו בעמוד 8 סעיף קטן ז'.
<שגית אפיק: יש הסתייגות לסיעת העבודה, שהעיצום הכספי שהעומד כרגע בנוסח בין 30,000 לחצי מיליון, להגדיל אותו ל-5 מיליון.
זהבה גלאון: אדוני, התייחסנו עכשיו להתייחסות של בועז, אבל היתה עוד הסתייגות שאראל החליף דברים עם אבי.
ניסן סלומינסקי: הוא אמר שהוא קיבל את זה.
זהבה גלאון: הוא לא אמר שהוא קיבל את זה.
זהבה גלאון: הוא העלה תהייה נוספת.
ניסן סלומינסקי: אח"כ הוא הבין שההצעה של אבי יותר מחמירה.
אראל מרגלית: את צודקת, אנחנו ביקשנו לדון בשכבה השלישית.
ניסן סלומינסקי: אז יש הסתייגות?
אראל מרגלית: אני רוצה להסביר למה כי אתם חשבתם שזה מיותר.
אראל מרגלית: בשכבה השלישית או הרביעית יכול להיות מצב שבו בעל השליטה שולט אבל אין לו 50%, יש לו שליטה מכוח אחר.
אראל מרגלית: נגיד שיש לו 25%.
<אבי ליכט: אין מצב כזה, זה רק בשרשור.
<אבי ליכט: מבחינת זכויות ההצבעה שלו הוא עדיין רוב.
אראל מרגלית: אתה אומר שיש לו מעט equity אבל הוא עדיין רוב בהצבעה.
<אבי ליכט: עדיין אנחנו נצטרך רוב מקרב בעלי מניות המיעוט בתוך חברה מספר 3 שהוא מצביע עם הבנק שלו בחברה למעלה, שזה בהגדרה יותר מ-50% אחוז.
אראל מרגלית: אם אתה לוקח את המניות של בעל השליטה.
אראל מרגלית: האם יכול להיות שיש מצב של פחות מ-75% - - -
<רוני טלמור: - - הרי בעל השליטה לא צריך לקנות את המניות של עצמו.
<רוני טלמור: לכן אתה סופר את המניות של הנמצאים.
<רוני טלמור: מתוך הנמצאים התנאי הוא שאתה צריך רוב של הנמצאים באופן אבסולוטי, לא רק אם הם הגיעו לאסיפה או לא הגיעו - - - שאכן המחיר הוא מחיר הוגן.
מרב מיכאלי: אבל כל הזמן מדברים רק בבעלי שליטה ושוכחים שאפשר למכור אותה לגוף ולא צריך את כל זה.
ניסן סלומינסקי: מירב, אנחנו בהצבעה.
זהבה גלאון: ההסתייגות אומרת שהסעיף יימחק.
ניסן סלומינסקי: אראל, אתה נשאר בהסתייגות?
ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של אראל.
<שגית אפיק: אם זה למחיקת הסעיף אז לא צריך להצביע.
ראובן ריבלין: אם הוא יאמר שהסעיף יימחק, הוא יצטרך להצביע על כל הסעיף.
אראל מרגלית: הסכימו להסדר בעלי מניות המחזיקים יותר מ-75% ולא יותר מ-50%.
<אבי ליכט: אבל זה בעלי מניות המיעוט.
ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של אראל?
<שגית אפיק: עמוד 8 סעיף קטין ז', הסתייגות לסיעת העבודה.
<שגית אפיק: במקום עיצום כספי שעומד בין 30,000 לחצי מיליון, לפי הנוסח הזה, מציעים שהעיצום הכספי יעמוד על 5 מיליון.
<שגית אפיק: לא כתוב מספרים, יש הפניה לעיצום בסיסי וזה הסכומים שם.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מזכירים שהעיצומים שכתובים כאן זה הסכום החד פעמי ואחר-כך כל יום מתווסף עוד 2%.
ניסן סלומינסקי: כשזה מצטבר זה מגיע לסכומים גבוהים מאוד.
ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של מפלגת העבודה?
<שגית אפיק: יש הסתייגות נוספת.
מרב מיכאלי: אני לא זוכרת מה שלי ומה של הסיעה.
מרב מיכאלי: אחרי סעיף קטן ח': "הפרה חברת שכבה שלישית את חובתה כאמור בסעיף קטן ז', תורה רשות ניירות ערך על זימון האספה הכללית לאלתר, נוסף על העיצום הכספי.
מרב מיכאלי: לא התכנסה האספה הכללית בתוך 21 יום, ימונו הדירקטורים החיצוניים בחברה בתוך 30 ימים נוספים על-ידי הוועדה למינוי דירקטורים ותאגידים בנקאיים בהתאם לפרק ד1 בחוק הבנקאות 1981-התשמ"א".
מרב מיכאלי: לחילופין מלהגדיל את העיצום הכספי, שזה עונש שחל על כל בעלי המניות, להכריח את החברה באמת להחליף את הדירקטורים שלה.
מרב מיכאלי: בשלב ראשון הנאמן יכריח את האספה הכללית להתכנס.
מרב מיכאלי: אם זה לא קורה, אז הוועדה שממנה היום דירקטורים חיצוניים תוכל להחליף את הדירקטורים.
מרב מיכאלי: זה למקרה שכל הסנקציות הקודמות שקבענו לא גרמו לנאמן או לכונס לעשות את עבודתם.
מרב מיכאלי: לאסוף את האספה ואם לא פועלת האספה, להחליף את הדירקטורים החיצוניים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מנצלים את נוכחותו של דודו זקן.
<דוד זקן: הוועדה למינוי או להציע דירקטורים בבנק ללא גרעין שליטה, ההרכב שלה כולל גם שני דח"צים מאותו בנק שהיא מציעה.
<דוד זקן: אז אני לא יודע איך זה מסתדר עם השכבה השלישית או עם הסעיף הזה.
<דוד זקן: היא ועדה מיועדת.
<דוד זקן: היא ועדה שמורכבת משלושה אנשים חיצוניים ושני דח"צים מהבנק הספציפי שאליו מציעים.
<אבי ליכט: אני חושב שיש פה ערבוב של מין שאינו במינו.
<אבי ליכט: כמו שדודו הסביר, יש ועדה שצריכה לטפל בכשל במינוי דירקטורים בבנק ללא גרעין שליטה.
<אבי ליכט: אין לזה ולמינוי דירקטורים חיצוניים בחברות ציבוריות דבר וחצי דבר.
<אבי ליכט: זה עולם אחר לחלוטין.
<אבי ליכט: הרעיון שהם עכשיו יציעו, זה פשוט מהפך בכל הקונספציה של איך ממנים דירקטורים בחברות ציבוריות.
עדי קול: שאת זה אמרנו שנעשה בקרוב.
<אבי ליכט: זה בעצם להפוך את כל הדרך שבה מתמנים דירקטורים בחברות ציבוריות, שבעצם בעלי המניות ממנים בעצמם ואין להם מינוי חיצוני.
<אבי ליכט: לעשות את זה עכשיו, לשנות קונספציה ולהקים ועדה זה מהפך שלם.
מרב מיכאלי: לא להקים ועדה, אני הצעתי ועדה קיימת.
<אבי ליכט: אבל הוועדה הקיימת הזאת, התפקיד שלה, ההרכב שלה, הייעוד שלה, שונים לחלוטין.
<אבי ליכט: זה פשוט לא מתאים.
ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות של מפלגת העבודה או של מרב?
מרב מיכאלי: יש לי עוד סעיף לגבי הדיבידנדים.
<שגית אפיק: זה סעיף שעומד בפני עצמו אז נעשה אותו אחרי 23.
<שגית אפיק: קודם נצביע על סעיף 23.
ניסן סלומינסקי: כל ההסתייגות של סעיף 23 נפלו ואין הסתייגויות.
ניסן סלומינסקי: פרט לנושא של עדכון של חצי שנה.
ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיף 23?
ראובן ריבלין: כולל השינוי בנוסח.
ניסן סלומינסקי: סעיף 23 אושר פה אחד.
ניסן סלומינסקי: לסעיף 24 אנחנו שמחים לארח את פרופסור שמואל האוזר.
ניסן סלומינסקי: לסעיף 24 הצטרפו אלינו שני רגולאטורים נוספים, עודד שריג ודודו זקן המפקח על הבנקים לצורך 24 ב'.
ניסן סלומינסקי: כשנגיע לזה הם ידברו ונצטרך לקבל כאן החלטה.
ניסן סלומינסקי: בינתיים תקריאי את 24א.
<שגית אפיק: "המפקח על בנקים והממונה על שוק ההון ביטוח וחיסכון, להלן – המפקחים, או לחילופין ר האוצר ונגיד בנק ישראל יקבעו הוראות לעניין מגבלות על אשראי שיינתן לחברה או לקבוצה עסקית על-ידי תאגיד בנקאי וגוף פיננסי בהצטבר, בהתחשב בין היתר בחבות של כל חברה במקום חברת שכבה שמופיעה אצלכם, ובסך החבות של הקבוצה העסקית".
<שגית אפיק: אנחנו מורידים את יתר הקריטריונים שמופיעים כאן.
<שגית אפיק: "לעניין זה, קבוצה עסקית" – ההגדרה תהיה שונה – "בעל שליטה והחברות שנשלטות על ידו" ויתווספו הגדרות של גוף פיננסי ותאגיד בנקאי.
<שגית אפיק: סעיף קטן ב': "המפקחים או לחילופין שר האוצר ונגיד בנק ישראל ידווח לוועדת הכספים של הכנסת אחת לשלושה חודשים מיום פרסומו של חוק זה ועד למועד קביעת ההוראות כאמור בסעיף קטן א' על ההתקדמות בגיבושן של הוראות אלה".
<שגית אפיק: אפשר להוסיף גם עוד סעיף קטן, ככל שזה יהיה המפקחים, שהם יקבעו הוראות ליישום הסעיף הזה בהוראות נוהל בנקאי תקין שלהם וכו'.
<שגית אפיק: זה תלוי במה שתחליטו.
ניסן סלומינסקי: הסעיף הזה נוצר כתוצאה מהדרישות של הוועדה בעניין המינוף.
ניסן סלומינסקי: ההצעה של הוועדה היתה להטיל על עודד והצוות שלו, תוך פרק זמן, להביא לנו.
ניסן סלומינסקי: אח"כ שמענו את פרופ' אבי בן בסט שהציע להגדיל את הרף והציע להעביר את זה לשר האוצר ולנגיד הבנק.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שבפועל הם ימנו את הרגולאטורים.
ניסן סלומינסקי: אמרנו שאם הוא מציע, אז למה לא.
ניסן סלומינסקי: מתברר שיכול להיות שיש דברים שאנחנו לא מודעים או לא מבינים.
ניסן סלומינסקי: יש מחלוקת אם זה יהיה שר האוצר והנגיד או הרגולאטורים.
יצחק כהן: ברגע שאתה אומר המפקח על הבנקים, אוטומטית – אתה אומר מפקח על שוק ההון, אוטומטית זה שר האוצר.
ניסן סלומינסקי: כך אנחנו חשבנו אבל כנראה יש כאלה שחושבים אחרת.
ניסן סלומינסקי: לכן הזמנתי את הרגולאטורים והם יסבירו.
ניסן סלומינסקי: נצטרך להחליט אם אנחנו משאירים שר האוצר והנגיד או שכותבים את הרגולאטורים.
יצחק כהן: שלושת הרגולאטורים.
ניסן סלומינסקי: רשות הדיבור לשמואל האוזר.
<שמואל האוזר: האם גוף פיננסי כולל גם קרנות נאמנות שהן נותנות אשראי דרך קניית אגרות חוב?
יצחק כהן: בהחלט כן.
<שגית אפיק: חשבנו שזה יהיה מבטח וחברה מנהלת.
<שגית אפיק: זאת התשובה שאני לפחות הבנתי.
<שגית אפיק: תהיה הגדרה לגוף פיננסי, מבטח וחברה מנהלת.
<עודד שריג: רציתי לחדד נקודה מאוד ספציפית.
<עודד שריג: שוק ההון הישראלי ובתוך זה גם שוק הביטוח הוא חלק משוק גלובאלי.
<עודד שריג: חשוב לזכור את זה.
<עודד שריג: אני אלך לדוגמה שהיתה בשריפה בכרמל.
<עודד שריג: בשריפה בכרמל היה סבל אישי מאוד גדול.
<עודד שריג: היה אבדן חיי אדם אבל מבחינת הכסף הנזק היה עלול למוטט חברת ביטוח או היה עלול אפילו למוטט את כל שוק הביטוח.
<עודד שריג: זה לא קרה משום שהמבטחים השתמשו בביטוח משנה.
<עודד שריג: הם גידרו את הסיכון של המדינה על-ידי זה שהם גלגלו חלק מהסיכון לחו"ל.
<עודד שריג: זה מה שבדרך כלל עושים בביטוח.
<עודד שריג: אנחנו רוצים לראות את השוק הישראלי, את שוק הביטוח ואת שוק ההון, כחלק מהשוק הגלובאלי כי זה חשוב לנו.
<עודד שריג: זה חשוב לנו בביטוח משנה, זה חשוב לנו גם בדברים אחרים.
<עודד שריג: למשל, אנחנו עכשיו רוצים להביא חברות מחו"ל שימכרו ביטוחים בישראל.
<עודד שריג: כתוצאה מזה המחירים יהיו יותר תחרותיים, השירותים יהיו יותר טובים.
<עודד שריג: אנחנו חושבים שזה חלק מהשירות לאזרח.
<עודד שריג: אבל, כדי שאנחנו נהיה חלק מהשוק הגלובאלי אנחנו חייבים לעמוד בסטנדרטים הגלובאליים המקובלים.
<עודד שריג: הסטנדרטיים הגלובאליים המקובלים נקבעים על-ידי גופים בינלאומיים.
<עודד שריג: אני אתן לכם פה ציטוטים.
<עודד שריג: כבר מ-2001 היתה פה קרן המטבע, בחנה אותנו ואמרה: תנו למפקח על הביטוח יותר עצמאות ויכולת התערבות גמישה.
<עודד שריג: אמרה קרן המטבע הבינלאומית ב-2001 וחזרה על זה ב-2011: ראוי שלמפקח יהיו יכולות התערבות בלתי תלויות.
<עודד שריג: ה-OECD אמר את זה בצורה מפורשת.
<עודד שריג: הייתי אמור לנסוע בשבוע הבא ל-OECD כדי להסביר להם בדיוק את הנקודה הזאת אבל מכיוון שיש דיון והמשך דיון בחוק, ביטלתי את הנסיעה שלי ל-OECD.
<עודד שריג: ה-OECD אמר בדיוק אותו דבר.
<עודד שריג: הוא אמר שהמפקח והצוות שלו צריכים להיות חופשיים מתלות פוליטית, ממשלתית וענפית בביצוע הסמכויות שלהם.
<עודד שריג: כדי שאנחנו נהיה חלק מהשוק העולמי צריכה להיות לנו עצמאות לבצע את החוקים.
<עודד שריג: החוק קובע את המסגרת אבל הקביעה של הנהלים הספציפיים בסופו של דבר צריכה להיות בידי המפקחים שהם אלה שעושים את העבודה.
<עודד שריג: הם אלו שגם מפקחים ומיישמים.
יצחק כהן: יש שוני בינך - - -
יצחק כהן: זה חשוב.
ניסן סלומינסקי: הכול חשוב, רק תרשום.
יצחק כהן: אתה סותם את הפיות פה.
ניסן סלומינסקי: אני לא סותם את הפיות.
יצחק כהן: זה הסעיף הכי חשוב בחוק.
ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, תהיה לך זכות דיבור.
עפר שלח: אני לא כל-כך מבין את הקשר.
יצחק כהן: אל תסתום את הפה לחברים.
ניסן סלומינסקי: יש לך זכות לדבר אבל לא באמצע הדברים שלו.
ניסן סלומינסקי: אתה מפסיק את הלך המחשבה שלו.
ניסן סלומינסקי: עשית את זה עם אבי בן בסט.
ניסן סלומינסקי: זה היה רק אתמול או שלשום.
ניסן סלומינסקי: אני אתן לך ודבר כמה שאתה רוצה, אבל תן לסיים.
<עודד שריג: אני חושב שמה שאמר חבר הכנסת כהן יש לו נפקות בעניין הזה.
<עודד שריג: יש פערים בין המקום שלנו לבין המקום של הפיקוח על הבנקים.
<עודד שריג: המקום שלנו בתוך משרד האוצר, יש לנו עצמאות תפקודית די גדולה.
<עודד שריג: במובנים מסוימים ה-OECD הציע שאנחנו נצא פיזית מהאוצר.
<עודד שריג: אני חושב שיש לזה ערך מוסף שאנחנו נמצאים באוצר.
<עודד שריג: הפיקוח על הבנקים הוא חלק מבנק ישראל ולכן אוטומטית, כל הסמכויות שמוקנות למפקח על הבנקים מוקנות אוטומטית לנגיד.
<עודד שריג: זה לא אותו דבר אצלנו.
<עודד שריג: אצלנו יש אבחנה בין הצד הפוליטי לבין הצד המקצועי.
<עודד שריג: הסמכויות המקצועיות נמצאות בידנו.
<עודד שריג: הסמכויות המקצועיות נמצאות בידי המפקח על הבנקים.
<עודד שריג: אנחנו חושבים שכדי שהמשק הישראלי – במיוחד חשוב לי שוק הביטוח הישראלי.
<עודד שריג: כדי שנוכל להיות חלק משוק הביטוח הגלובאלי – אני מזכיר, זה חשוב לנו בעניין ביטוחי משנה, זה חשוב לנו כדי שנוכל להביא מבטחים מחו"ל.
<עודד שריג: כדי שאנחנו נהיה חלק מהעניין הזה, אנחנו צריכים שהסמכויות הביצועיות יהיו אצל המפקח, אצל המפקח על שוק ההון.
<עודד שריג: בהתאמה, אני חושב שגם ראוי שזה יהיה אצל המפקח.
יצחק כהן: לבנקים יש מגבלות.
יצחק כהן: יש קבוצות לווים, יש לווה בודד.
יצחק כהן: יש היום כללים מאוד חדים וברורים.
יצחק כהן: פה גם עודד הקים לאחרונה את ועדת גולדשמידט.
יצחק כהן: בשוק ההון אין את המגבלות האלה, המינוף הוא מטורף.
עפר שלח: אני לא מבין משהו.
עפר שלח: היות ואתה ואני דחפנו את הסעיף הזה, יכול להיות שאני כן מבין.
עפר שלח: אנחנו מדברים על רגולציה.
עפר שלח: אחרי הדיבור שלכם, כשהופעתם פה בוועדה, הבנו שאי-אפשר לקבוע איזה רף אחיד של מינוף לתאגיד פירמידלי, כי לא דומה אחד לשני.
עפר שלח: אמרנו בסדר, אנחנו צריכים רגולציה יותר מדוקדקת שנוגעת לרמת הסיכון בענף כזה ואחר וכן הלאה.
עפר שלח: אני מקבל את כל מה שאמרת.
עפר שלח: מה מונע מכם לקיים את המרקם הרגולטורי הזה, שייצר בסופו של דבר כללים למינוף לכל ענף ולכל תאגיד.
עפר שלח: מה זה שייך לעצמאות שוק ההון?
<עודד שריג: יכול להיות שלא הסברתי את עצמי טוב.
<עודד שריג: הבקשה שלי היא שקביעת הכללים תיעשה על-ידי הממונה על שוק ההון והמפקח על הבנקים.
ניסן סלומינסקי: הוא מבקש להעלות את זה דרג.
<עודד שריג: הסעיף ככללו, כבר בדיון הקודם אמרתי שהוא מקובל.
משה גפני: אדוני היושב ראש, בשביל מה צריך את שר האוצר?
משה גפני: למה לא המפקח, למה צריך התערבות פוליטית?
משה גפני: עודד צודק.
ניסן סלומינסקי: דודו, תדע שהכוחות לא שווים.
משה גפני: אתה מתעלם מההערה שלי?
ניסן סלומינסקי: להיפך, אני רוצה עכשיו להגיד את זה.
ניסן סלומינסקי: הכוחות לא שווים כי למעשה הסעיף הזה - - -
משה גפני: בשביל מה צריך את שר האוצר?
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להגיד לדודו שיידע שהכוחות לא שווים.