GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי אריאל: כשבוחנים, מהו דיור בר-השגה, לכל אחד יש מינוח אחר לעניין.
אילן גילאון: זה דיור שאפשר להשיג אותו.
אורי אריאל: יש לנו בעניין הזה בעיה חריפה מאוד שמתמקדת בזוגות הצעירים, ועוד יותר – בזוגות הצעירים במרכז הארץ.
אורי אריאל: אנחנו נמצאים בתכנון יחידות דיור ובתב"
אורי אריאל: עות שמדברות על יחידות דיור של 100 מטר ומעלה, כאילו שזוג צעיר חייב 100 מטר כדי להתחיל את חייו עם ילד אחד או בלי ילדים.
אורי אריאל: מה, פחות מזה אנחנו לא יודעים להסתדר?
אורי אריאל: אז מתחילים כל ההסברים, אבל כשמסתכלים על התב"עות בארץ, בכל המקומות - ואני אומר את זה בהכללות; ודאי שיש גם תוכניות אחרת – כולל במגזר הערבי – הייתי בנצרת, מה יש לך במלאי?
אורי אריאל: אתה רוצה לעשות משהו.
אורי אריאל: מ-100 ומעלה – פחת מזה לא בונים היום במדינת ישראל.
אורי אריאל: לאן הגענו?
ניסן סלומינסקי: זה בגלל הרשות המקומית?
אורי אריאל: חלק.
אורי אריאל: והנה נכנסו לעונת הבחירות, זה לא יאה.
אורי אריאל: ראש עיר, אם יגיד שבונה 85 מטר או 80, כאילו נכשל.
אורי אריאל: הדברים האלה משפיעים מאוד על כל ההתנהלות והיכולת- - -
אורי אריאל: לא רוצה – לא רוצה.
אורי אריאל: אבל כשזוג צעיר רוצה לקנות דירה, וכל ההיצע שיש לו הוא 100 מטה ומעלה, אז במקום לקנות דירה ב-80, 20 מטר, תעשה כפול 4,000 שקל למטר, שזה המינימום – 5,000, זה 100 אלף שקל הקפיץ את המחיר.
אורי אריאל: אין מצאי.
ניצן הורוביץ: אז למה לא תבנה אתה?
אורי אריאל: זו אמירה שאין בה ולא כלום.
אורי אריאל: המדינה לא בונה.
אורי אריאל: היא כן יכולה להשפיע דרך התכנון, ואנחנו נמצאים עכשיו בדיוק בשלב הזה.
אורי אריאל: ייצור יחידת דיור, מההחלטה שבאזור מסוים בונים, עד שתהיה בנייה, זה שנים רבות.
אורי אריאל: ההליך התכנוני, כולל להגיע לתב"ע מאושרת, אחרי זה היתרי בנייה ואחרי זה בנייה בפועל, זה שנים רבות.
אורי אריאל: זה לא שאומרים הערב: יהיו דירות של 80 מטר, אז מחר הן תהיינה.
אורי אריאל: הן כן תהיינה עוד שלוש שנים, אז צריך היום להשפיע על השוק הזה ולא לוותר עליו.
אורי אריאל: מאידך, צריך לתת תשובות מחוץ לקופסה הרגילה - לטווח קצר ולא בדרכים הרגילות.
אורי אריאל: אנחנו צריכים לחשוב על דברים נוספים לכל מה שנעשה עד היום.
אורי אריאל: אני לא בא עכשיו לצאת נגד דברים שנעשו.
אורי אריאל: אגיד כמה דברים מהירים שאני חושב שאנחנו צריכים לעשותם ולהתקדם אתם.
אורי אריאל: אנחנו רוצים לעשות מחיר למשתכן באזורים ממוקדים ובכמות רבה, שתשפיע על השוק.
אורי אריאל: לא ללכת טיפין-טיפין, שבכל אתר יהיה קצת, ואז זה נבלע במסה הגדולה, אלא לתת במסות את העניין.
אורי אריאל: יש מחיר בעלות הקרקע.
אורי אריאל: אנחנו מוותרים על חלק מעלויות הקרקע.
אורי אריאל: זה נושא שגם האוצר ואחרים מעורבים בו.
אורי אריאל: אם אין הסכמות, אנחנו לא נצליח להתקדם.
אורי אריאל: אנחנו רוצים לשנות את שיטת שיווקי רשות מקרקעי ישראל.
יעקב ליצמן: למה יש עלות לקרקע, אם הקרקע שייכת למינהל?
אורי אריאל: אנחנו רוצים לשנות את שיטת השיווק, שמחצית מהדירות בבנייה רוויה באזורי הביקוש תהיינה במחיר חיצוני, וחלק מהדירות יימכרו, הקבלן יתחייב למכור אותן בהנחה של 15 אחוז מהמחיר החיצוני – דבר שיוביל בסביבה הקרובה להורדת מחירים, ולא יגרום נזק לקבלנים.
אורי אריאל: כמובן, צריך למצוא פה כלים, שאדם לא יספסר.
אורי אריאל: תמיד יש שאלה, איך מישהו לא משתמש בזה לרעה – קונה את הדירה הזאת, ואחרי שנה מוכר אותה.
אורי אריאל: צריך שזה יהיה מותנה לחמש שנים, אולי ליותר, כדי לאפשר דבר אמתי ולא ספסרות בשוק הדיור.
ניצן הורוביץ: מי נותן את ההנחה?
אורי אריאל: על-ידי הקבלן, וכך גם הקבלנים מסביב, שהם אפילו לא בתוכנית הזאת, גם הם יצטרכו לתת הנחה – אחרת לא יקנו מהם לא דיור.
ניצן הורוביץ: איך תחייב אותם?
אורי אריאל: בחוק או בהוראות.
אורי אריאל: עזוב את הצד המשפטי רגע.
אורלי לוי אבקסיס: אפשר ליצור מנגנון שיבטיח- - -
אורי אריאל: המנכ"ל יתייחס לזה.
אורי אריאל: מתן זכויות לבנייה בשטחים תחומים.
אורי אריאל: לו היום אתם יכולים לבוא לשכונות שבונים שם לגבהים, ובאמצע המתחם אתם רואים גן ילדים, בית כנסת – במקרה הטוב שתי קומות.
אורי אריאל: אין לזה הצדקה.
אורי אריאל: בואו נבנה מעל השטחים החומים האלה, שכבר שווקו לעירייה, הם בתוך שטח בנוי, יש להם תשתיות - בוא נבנה מעליהם בתים, ואחרי זה נכנסים למרכזי השכונות עוד רבים וטובים שיוכלו לחזק הכול.
אורי אריאל: יש בתוך הערים מגרשים קטנים, שלא מנוצלים, נשכחו בתוך הבלגאן.
אורי אריאל: אפשר לראות את זה ברמלה, בלוד, יש ערים שיש שם שטחים כלואים – לא מרחבים לתכנון.
אורי אריאל: אנחנו חושבים שאם נאפשר לשוק הפרטי לקבל אותם לתכנון ואחרי זה גם לשיווק, וגם ולפצות אותו בפיצויים נדיבים בעניין הזה, זה יכול לקדם אותנו מאוד.
אורי אריאל: הגדלת שב"ס מ-20 אחוז ל-30 אחוז.
אורי אריאל: היום אפשר לבנות תוספת של 20 אחוז, תוספת שב"ס.
אורי אריאל: אנחנו רוצים להגדיל את זה ל-30 אחוז.
אורי אריאל: יש פה בעיות.
אורי אריאל: זה מעלה שאלות של תשתיות, של חניות, של דברים אחרים.
אורי אריאל: בסוף צריך להחליט.
אורי אריאל: אם לא נעשה את הדברים מסדר גודל הזה, שאפשר להחליט עליהם מיידית, תוך שבועות, ולהביאם לשוק וליישם אותם, לא נפתור את הבעיה.
אורי אריאל: תמיד נתחיל בנקודה יותר נמוכה, ונצטרך לעלות הרבה יותר כדי להגיע למצב נורמלי של מחירי דיור.
אורי אריאל: הדברים האלה ונוספים, אנו מאמינים שיכולים לתת תשובות לטווח הקצר, המהיר, שהוא הבעיה המרכזית, כי אחרת השוק הזה עלול לגלוש למקומות שיהיה קשה מאוד להתמודד אתם.
אורי אריאל: אני מאמין, כפי שאני מכיר את חברי הוועדה, שנוכל להגיע לשיתופי פעולה פוריים עם הוועדה.
אורי אריאל: אני מודה לכם על הקשב.
אורי אריאל: אני לרשותכם עד 11:00.
אורי אריאל: אני אומר שלום לנשיא התאחדות בוני הארץ, נסים בובליל.
אורי אריאל: המנכ"ל.
ניסן סלומינסקי: לפני שידברו חברי הכנסת, ישלים את דברי השר המנכ"ל.
<שלמה בן-אליהו: אני מציע שישאלו שאלות, ולפי זה נשיב.
סתיו שפיר: תודה על הסקירה.
סתיו שפיר: אני שמחה לראות בתוכנית שלך כמה דברים חדשים, בעיקר הרעיון של שינוי שיטת השיווק, שיש עליו פיקוח.
סתיו שפיר: אני כן מוצאת פה הבדלים מאוד גדולים בין הרעיונות שהצגת עכשיו, לבין, פחות הרעיון הכללי שקיבלנו על הפרויקט החדש של קבינט הדיור, שבו מדובר על שיווק של הרבה מאוד דירות להשכרה, אבל לא כל כך מדובר על פיקוח.
סתיו שפיר: מתוארים מקצועות מועדפים לשיווק בדירות האלה, אבל לא מתואר שום פיקוח שקשור במחיר של אותן דירות.
סתיו שפיר: שאלת מה זה דיור בר השגה, ודיברנו על זה פעמים רבות גם בינינו וגם בוועדה הזו.
סתיו שפיר: דיור בר השגה הוא חוק וכלל שחל בהרבה מאוד מדינות בעולם.
סתיו שפיר: אצלנו הוא לא קיים.
סתיו שפיר: הוא מתייחס למשכורת של הדייר ולא רק למחיר הדירה.
סתיו שפיר: הוא אומר כמה הדייר הזה יכול לשלם כדי שתהיה בבעלותו דירה, ביחס למשכורתו.
סתיו שפיר: אם אני מרוויחה 6,000 שקלים בחודש, כמה מהסכום הזה יכול ללכת על הוצאות דיור.
סתיו שפיר: זה דיור בר השגה.
סתיו שפיר: מה אתה, שר השיכון, חושב ביחס לכלל הזה, והאם יש אפשרות שבעתיד הנראה לעין נראה את הכלל הזה מיושם בחוק בישראל, כמו שהוא חל בצרפת ובארצות הברית ובגרמניה ובאנגליה, כש-20 אחוז מכלל הדירות הן דירות לדיור בר השגה, 40 אחוז במקומות מסוימים?
סתיו שפיר: האם חלים חוקים של פיקוח על הדירות האלה?
סתיו שפיר: למעט העניין בשינוי שיטת השיווק, ששמעתי מהתוכנית שלך, מעניין אותי מה האוצר ומה קבינט הדיור חשים לגבי התוכנית הזו?
סתיו שפיר: היא מאוד שונה.
סתיו שפיר: האם יש ביניכם שיתוף פעולה ותיאום בנוגע לדברים הללו?
סתיו שפיר: האם יחולו כללי פיקוח על אותן 150 אלף דירות שהולכות להיות מוצעות להשכרה?
סתיו שפיר: ואילו כללי פיקוח?
סתיו שפיר: באילו תנאים?
סתיו שפיר: ובנוסף, העליתי הצעת חוק שקשורה בהחלת חוקים של דיור בר השגה לפי קריטריונים מסודרים בשטחי מחנות צה"ל המפונים.
סתיו שפיר: הראיתי לך אותה, למשרד, גם משרד האוצר ראה אותה, גם מינהל מקרקעי ישראל.
סתיו שפיר: יש שיתוף של משרד הביטחון.
סתיו שפיר: האם אתה חושב שאפשר לנסות להציע לאזרחי ישראל באותם פרויקטים שמפונים במרכז הארץ – לא בקריית ביאליק ובקריית אתא, כמו שראיתי בתוכניות של מינהל מקרקעין - אלא במרכז הארץ, במקומות שבהם יש הביקוש הכי גבוה, שבהם היום 70 אחוז מאזרחי ישראל לא יכולים להרשות לעצמם דירה, לפי הסקרים האחרונים – האם שם אפשר להחיל באופן חד-פעמי כפרויקט חירום חוקים של דיור בר השגה, מוצמדים לקריטריונים הוגנים למעמד הביניים ולאוכלוסיות המוחלשות, כולם דיור ציבורי?
סתיו שפיר: כי זה פרויקט שמונח בפנינו, ואפשר ליישמו כבר בשנים הקרובות.
אורי אריאל: מה מונח בפנינו?
סתיו שפיר: פינוי של אלפי דונמים של מחנות צה"ל.
אורי אריאל: במקרה הטוב, אם הם יתפנו עוד חמש שנים- - -
סתיו שפיר: חמש שנים נשמע נהדר.
אורי אריאל: במקרה הטוב, אמרתי.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש שכל חבר כנסת, וגם האורחים, לא ידברו יותר מארבע דקות, כדי שנוכל לשמוע את כולם.
ניצן הורוביץ: ראשית, אני מברך את השר על הרעיונות החדשים, שאת חלקם שמענו פה.
ניצן הורוביץ: בעיקר אני מברך על הגישה שמשתמעת מדבריו של מעורבות ציבורית אינטנסיבית בשוק הדיור.
ניצן הורוביץ: ואני מברך על כך שנגמרה האגדה הזאת שלטה פה בכיפה הרבה מאוד שנים, שהשוק מתנהל בעצמו, ורק צריך לתת יותר חופש כביכול, ואז המחירים יורדים.
ניצן הורוביץ: הם רק עולים, כמו שאמרת בעצמך, ואתה צודק.
ניצן הורוביץ: הגישה הזאת של היד הנעלמה, שאמורה לסדר מעצמה את הדברים, כשלה ופשטה את הרגל.
ניצן הורוביץ: אני חושב שאתה צריך לומר מפורשות שצריכה להיות בנייה תקציבית עם מחיר למשתכן גם באזורי ביקוש במרכז הארץ.
ניצן הורוביץ: אדוני השר, אתה יודע היטב שהדברים האלה נעשים באזורים שבהם אתה גר, בשטחים מסוימים שאפשר לקרוא להם גם בפשטות "השטחים".
אורי אריאל: אין בנייה תקציבית הרבה שנים - כבר 12, 14 שנים.
ניצן הורוביץ: הייתי מעורב קצת בסיפור של חריש.
ניצן הורוביץ: עכשיו יש קשיים שונים, אבל שם, וזה הכיוון, מראש הוגדר המחיר כמחיר למשתכן.
ניצן הורוביץ: זה צריך להיות הכיוון גם במרכז הארץ, היכן שנמצאים רוב מקומות העבודה.
ניצן הורוביץ: צריך לשים את זה על השולחן.
ניצן הורוביץ: כל הניסיונות ללכת מסביב, כבר לא יועילו.
ניצן הורוביץ: יש לעשות בנייה תקציבית, כפי שעשו פה הרבה מאוד שנים.
ניצן הורוביץ: ידידך לשעבר בסיעה כצל'ה, היה הולך פה בכנסת יום אחר יום, ומספר איך בנו 120 אלף דירות בשנה וחצי בתקופת 1992-1991 בגל העלייה הגדול מברית המועצות.
ניצן הורוביץ: אני חושב שזו צריכה להיות הגישה עכשיו.
ניצן הורוביץ: יש קבוצה עצומה של אנשים בארץ שעבורה הדירה זה חלום רחוק.
ניצן הורוביץ: אין להם אפילו היכולת להביא את החלק הראשוני לצורך קבלת משכנתא.
ניצן הורוביץ: אם המדינה לא תבנה בעצמה, וגם רשויות מקומיות יכולות לעשות זאת לפי ההסדרים המשפטיים, כפי שעשו את זה בעבר, עד לפני כעשרים שנה, לא יהיה פתרון אמתי.
ניצן הורוביץ: אתה יודע היטב שיש דוגמאות בעולם של תמהיל בין בנייה פרטית לבנייה ציבורית.
ניצן הורוביץ: יש מדינות כמו צרפת – קיבלה לא מזמן חוק שבכל עיר 20 אחוז מהבנייה חייבת להיות ציבורית.
ניצן הורוביץ: בערים מובילות באירופה כמו אמסטרדם או האג רוב הדירות הן דירות ציבוריות.
ניצן הורוביץ: אלה דירות מתקדמות, חדשות, טובות, וזה צריך להיות הכיוון.
חנין זועבי: אני חושבת שכואב לחברי הכנסת ולכבוד השר, שאין פתרון לבעיה של דיור בר השגה.
חנין זועבי: לי כואב שאני לא מוצאת את עצמי בהגדרתה של הבעיה.
חנין זועבי: כבוד השר יודע שיש 65 אלף זוגות צעירים ערבים בלי דיור, פשוט לא מתחתנים.
יעקב ליצמן: אם הם לא מתחתנים, הם לא זוגות צעירים.
יעקב ליצמן: זו ההגדרה בחוק.
חנין זועבי: הם ארוסים לפי הדת- - -
יעקב ליצמן: זה החוק.
ניסן סלומינסקי: אתה יודע למה היא התכוונה.
חנין זועבי: זוגות צעירים שהתחתנו לפי הדת, אבל הם לא יכולים להקים משפחה ולחיות יחד, כי אין להם דירה – זו כוונתי.
חנין זועבי: הבעיה, שגם כשחברי כנסת מתחילים ומגדירים את הבעיה, הם לא מתחילים ממצוקת האזרחים.
חנין זועבי: לפחות הם מתחילים ממצוקתם של חלק מהאזרחים, וגם כשאנחנו משתמשים במושגים כמו "בנייה רוויה", אני מוכנה לקבל גם את המושג הזה בערים שיש להם שטחים ירוקים, שטחים פתוחים, מבני ציבור.
חנין זועבי: כל הערים הערביות הן כפרים גדולים, כולל נצרת שהזכרת.
חנין זועבי: לא שיש דיור והוא לא בר השגה; אין דיור בישובים הערבים, אין בנייה, לא בונים בכלל, ואתה יודע את זה.
אורי אריאל: אני מבקש, אם אפשר לדייק – בואו נדבר על העובדות.
אורי אריאל: אי-אפשר לומר שאין בכלל דיור במגזר הערבי.
חנין זועבי: לא בונים.
חנין זועבי: אין קרקעות, אין תוכניות מתאר.
אורי אריאל: בנצרת יש מקום ל-2,300 יחידות דיור.
חנין זועבי: זה כמו לומר: יש 300 אלף זוגות צעירים יהודים שאין להם דירה.
חנין זועבי: זו סטטיסטיקה, שגם הוצגה פה בוועדות הכנסת.
חנין זועבי: לכן אני לא מקבלת את ההיגיון הזה גם מטעם חברי הכנסת, כאשר מתחילים לדבר על מצוקת דיור כאילו הבעיה היחידה שיש דיור, אבל הבעיה היא המחירים.
חנין זועבי: יש בעיה של 20 אחוז מהאזרחים הערבים, שאין להם שוק דיור בכלל.
חנין זועבי: הם לא בונים, אין משקיעים, אין שטחים, אין תוכניות מתאר.
חנין זועבי: לבוא לוועדת הכספים ולנתח את הבעיה בצורה המצומצמת הזאת, זה לא מקובל.
חנין זועבי: לדבר על 65 אלף זוגות צעירים ערבים זה כמו לדבר על 300 אלף זוגות צעירים יהודים, שלא מתחתנים, ואני לא יודעת למה הם מחכים.
ניסן סלומינסקי: ליצמן, בבקשה.
יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ראשית, אני מברך אותך – בשבילי זו הפעם הראשונה; אני מניח שהיית פה כבר.
יעקב ליצמן: דיור זה נושא כאוב לכולם – ערבים, חרדים, ובמקרה כאן במדינה, את הערבים והחרדים, רודפים אותם אותו דבר.
אלעזר שטרן: מבחינת הדיור אתם יותר מסודרים.
יעקב ליצמן: תכף נשמע.
יעקב ליצמן: אני לא ש"ס, ואני מברך את אטיאס, כי אותה בעיה שהיתה לאטיאס, תהיה לך, אדוני השר.
יעקב ליצמן: אוצר – הפתרונות לכל הבעיות, בעיקר בפריפריה, כולל המרכז, צריך לדאוג לזוגות צעירים גם במרכז – בכל המקומות הללו אין פתרון מיידי.
יעקב ליצמן: כל הפתרונות שגם אתה רוצה שיהיו מיידיים, כפי שהיא חשבה קודם, סתיו, שאמרה שחמש שנים זה טוב דווקא, אפשר לעשות פתרונות גם עכשיו.
יעקב ליצמן: למשל, לפטור זוג צעיר עד מחיר מסוים ממע"מ לשנתיים הבאות.
יעקב ליצמן: אפשר.
יעקב ליצמן: וזה היה פעם, ולא קרה כלום.
יעקב ליצמן: מה האוצר טוען?
יעקב ליצמן: שהקבלנים יקבלו.
יעקב ליצמן: אפשר לתת את זה לזוג צעיר ישירות – אפשר, רק האוצר לא יעשה את זה, כי מע"מ אצלו זה קדוש, זה נחלת הכלל כבר, הוא לא עושה הבחנות.
יעקב ליצמן: למשל, המענקים.
יעקב ליצמן: למה לפני יומיים ביטלת את המענקים?
יעקב ליצמן: לא אתה – האוצר.
יעקב ליצמן: מה קרה?
יעקב ליצמן: אין אפילו תקציב – דבר ראשון ביטל.
יעקב ליצמן: לא התחלנו אפילו דיונים על תקציב.
יעקב ליצמן: אז חכה עד התקציב.
יעקב ליצמן: למה לבטל?
יעקב ליצמן: גם לדירות יד שנייה בפריפריה, בנגב והגליל, אתה רוצה לעודד – צריך מענקים.
יעקב ליצמן: לא יקרה אסון אם יתנו מענקים לדירות יד שנייה, על אף שזה מוזיל בהרבה, ודירות יד שנייה הן יותר זולות ואין מע"מ.
יעקב ליצמן: כממשלה אתה ואני רוצים ליישב את הנגב והגליל, לדבר למשפחות שיבואו לשם.
יעקב ליצמן: כל הפתרונות האחרים שיש, ויש, ואני יודע שאתה משקיע בזה, ואני מעריך את זה, אבל אדוני השר, זה לא חודשים ולא שנה אפילו.
יעקב ליצמן: זה ייקח הרבה זמן.
יעקב ליצמן: זוגות צעירים צריכים פתרונות עכשיו, והדרך היא לבוא במסגרת התקציב, ואפנה לחבריי, שנגיש הצעת הסתייגות לתקציב - זוגות צעירים לא צריכים לשלם את המע"מ לדירה אחת.
יעקב ליצמן: אפשר להגביל את זה בגודל הדירה, במחיר הדירה, וגם צריך להגביל את זה, שזו דירה יחידה, וזה לא תקציב גדול, אבל למה לפני יומיים, לפני שהתחלנו לדבר אפילו, ביטלתם את המענקים?
יעקב ליצמן: אפשר להחזיר את זה, לדעתי.
יעקב ליצמן: לגבי חריש, אומרים לחרדים: אנחנו לא רוצים לגור לידכם.
יעקב ליצמן: קחו לכם פינה, לכו לשם, תבנו מה שאתם רוצים, אל תערבבו ביניהם, כי אז חוקי עזר – לא נותנים לבנות.
יעקב ליצמן: כשבונים לבד- - -
חנין זועבי: חריש זו פינה?
חנין זועבי: יש שם ערבים.
חנין זועבי: אתה לא רואה אותם.
חנין זועבי: הערבים נעלמים מהשיח, מהאג'נדה, אנחנו לא קיימים.
ניסן סלומינסקי: חנין.
ניסן סלומינסקי: שמרתי עליך כשדיברת.
חנין זועבי: מה זה פינה?
ניסן סלומינסקי: פעם שנייה אני מבקש.
ניסן סלומינסקי: שמרתי עליך כשדיברת – אל תפריעי לאחרים.
ניסן סלומינסקי: תרשמי את הדברים, ותגידי אחר כך.
ניסן סלומינסקי: המינימום של הכבוד לפחות.
חנין זועבי: מה לרשום?
ניסן סלומינסקי: ביקשתי לא להפריע.
יעקב ליצמן: חריש הוא פינה.
יעקב ליצמן: אומרים לחרדים: יש לכם הרבה זוגות צעירים – לכו למקום שלא תפריעו לאף אחד.
יעקב ליצמן: כדי שתבינו מה זה פינה - שם יש מספיק מקום לכולם.
יעקב ליצמן: אפשר לבנות שם 10,000 דירות.
יעקב ליצמן: זה לא טאבו של אף אחד.
יעקב ליצמן: אבל עובדה שהיא צודקת – היא לא רוצה יהודים שם אלא רק ערבים שם.
חנין זועבי: לא רוצה להיות מטרד.
חנין זועבי: אל תסלף עובדות.
ניסן סלומינסקי: חנין, בבקשה.
יעקב ליצמן: לכן אי-אפשר להחליט על שני הכיוונים.
יעקב ליצמן: או רוצים אותם במקום אחד – שיהיו במקום אחד.
יעקב ליצמן: רוצים שיהיו מפוזרים – אין בעיה.
יעקב ליצמן: אני יכול לגור גם בקריית יובל ובמקומות אחרים.
יעקב ליצמן: שלא יבואו בטענות.
יעקב ליצמן: כיום לא נותנים לגור באף מקום.
ניסן סלומינסקי: אורלי, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: אני מודה לשר שבא ונותן לנו סקירה.
אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה שכוונותיו טובות.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להעלות נושא שנדמה שבכל הטירוף הזה של הקבינט של הדיור הלך ונבלע, וזה אולי בעצם הבסיס של כל השרשרת של הכישלון בכל מה שקשור בדיור, ואני מתחילה דווקא בדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני מסתכלת על ההחלטות ועל הצעת המחליטים, אין שם ולו מילה אחת שיכולה לשפוך אור או תקווה לעשרות-אלפי אנשים שנמצאים אולי בתחתית השרשרת, וזו קטסטרופה שמדינה לא יכולה לישון בשקט, כשילדים נשארים לישון תחת כיפת השמיים בלא פתרון אמתי.
אורלי לוי אבקסיס: ואחדד את הקטסטרופה הזאת – לא רק שלא הוסיפו מלאי באותם כספים שנמכרו במבצעי המכר בעקבות החוק של חברי, חבר הכנסת רן כהן, על הדיור הציבורי, אז 2.7 מיליארד שקלים נכנסו, גם מבקר המדינה ב-2008 מתח ביקורת חריפה - חלק מהכסף הלך לסוכנות היהודית, חלקו הלך לבניית כבישים למעלה אדומים.
507: אדוני השר, זה כסף שלך, לא של האוצר.
ניסן סלומינסקי: תכף יש לך רשות דיבור.
507: אני הולך עם הסטודנטים שלי, תודה.
אורלי לוי אבקסיס: חלק מהכספים הלכו לשיפוץ מבני ציבור, שמירה במזרח ירושלים.
אורלי לוי אבקסיס: כל הדברים האלה נורא חשובים, אבל השאלה, אם זה צריך להוות קופה קטנה.
אורלי לוי אבקסיס: זה באמת רק קצה אחד, אבל כשאנחנו שומעים על כך שאותם זכאים, שיש להם תעודת זכאות, אבל נזרקים לשוק החופשי, ואומרים להם: לכו תשכרו דירות, ואולי נעזור או נגדיל את ההשתתפות – הרי יש פה אבסורד, כי כשאתה מבקש לשכור דירה, מבקשים ממך ערבויות, ביטחונות, ואותן אוכלוסיות לא יכולות לספק את הערבויות הללו.
אורלי לוי אבקסיס: כדי לקבל את אותו סיוע ממשרדך, אדוני השר, הם צריכים להביא חוזה שכירות.
אורלי לוי אבקסיס: הם לא יכולים להביא חוזה שכירות ולהביא את הכסף הראשוני כדי להזדכות בדיעבד.
אורלי לוי אבקסיס: זה יצר תופעה שאלפים נזרקו לשוק החופשי באין היצע, והביקוש עולה.
אורלי לוי אבקסיס: מי שמקבל את האפקט של זה, זה אפילו מעמד הביניים.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר המעמד הנמוך קורס, הוא מושך אתו את מעמד הביניים, שאוטומטית המחירים עולים, אבל אין פתרונות.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי נושא משפרי דיור, אפרופו הנושא של למה לא מציעים דירות קטנות, וזוג צעיר עם ילד יכול ליהנות מכך, אבל בהמשך הילד הזה הופך להיות ארבעה ילדים, אם אנחנו רוצים באמת שתהיה פה ילודה.
אורלי לוי אבקסיס: אם הוא רוצה לשפר, הוא צריך לשלם קנס, חוץ מהמסים שהוא שילם בדירה הראשונה.
אורלי לוי אבקסיס: אם הוא משפחה אחראית, שמסתכלת על מה שקורה, ואני יודעת – יש קושי, יש גירעון גדול, וצריך לראות מאיפה אנחנו מביאים את הכסף, אבל הוא אומר: ההכנסה הפרטית שלי הולכת וקטנה, היכולת שלי לשלם את המשכנתא הולכת לקטנה, ואני לא רוצה לאבד את הבית – אעבור לדירה קטנה יותר – גם אז הוא נאלץ לשלם בדיוק את אותו מס של 3.5 אחוזים מהשקל הראשון.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי איך נשנה את המציאות, ובתוך שנתיים-שלוש נציף את שוק הדירות בעוד התחלות בניות חדשות – אני רוצה להראות את האבסורד הנוסף של חוק הוד"לים.
אורלי לוי אבקסיס: קודם חבר הכנסת דב חנין ואני ראינו, שבאותו חוק, אחרי ששינינו את כל חוק תכנון הבנייה וכדומה, ועשינו הטבות, ונתנו קרקעות כמעט בחצי חינם, וכל מה שרצינו זה שיזדרזו אותם יזמים – נתנו להם שנתיים וחצי ל-20 אחוזי התחלה של היסודות, אבל בלי סנקציה.
אורלי לוי אבקסיס: ובלי סנקנציה אין להם אינטרס להזדרז, כי הם אומרים: אני אחזיק את הקרקע, וכשלי זה יהיה כלכלי, אני אוציא את זה החוצה.
אורלי לוי אבקסיס: אז יש סעיף בחוק שאומר: תוך שנתיים וחצי.
אורלי לוי אבקסיס: הנה, הגיע היום, ואנחנו מגלים, שוב - לא עשו עם זה כלום.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו באים להאריך להם ל-5.5 שנים.
אורלי לוי אבקסיס: אין סנקציה.
אורלי לוי אבקסיס: אז באוצר אומרים: אם ניתן סנקציה, יגלגלו את זה לזכאים.
אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת: לא יוכלו לגלגל סנקציות שאינן כספיות, אבל שימנעו מאותו יזם לגשת למכרזים, או שיחזיר את הקרקע וכדומה – את זה הם לא יוכלו לגלגל.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי הדיור הפריפריה, אותם מענקים, אנשים שהתחילו את התהליך צריכים עכשיו לגייס בחזרה 100 אלף שקל נוספים, שיכול להיות שזו היתה האופציה היחידה שלהם או ההטבה היחידה להגיע לפריפריה, ועכשיו בהחלטה גורפת יילקחו המחירים הללו.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי פינוי-בינוי בפריפריה – תמ"א 38.
אורלי לוי אבקסיס: נאמר שזה לא כלכלי בפריפריה.
אורלי לוי אבקסיס: גם מערכת הבריאות אינה כלכלית למדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: האם נסגור אותה?
אורלי לוי אבקסיס: מה שכן מופיע בהצעת המחליטים זה ביטול חוק הדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא יכולים לעבור על זה לסדר היום.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת מה אדוני חושב על זה.
אלעזר שטרן: גם אני מברך את השר על ההגעה לכאן ומאחל לו הצלחה.
אלעזר שטרן: הנושא של שיווק אדמות בכלל, כלומר בין מינהל לקרן קיימת, אני לא יודע איפה, אבל חלק גדול מהדברים שעלו פה, כולל הנקודה האחרונה שהעלתה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, זה ליצר תחרות על אותן אדמות, כלומר שמי שמחזיק היום אדמה, יבין שהוא לא מרוויח מזה שהוא מחזיק אותה.
יעקב ליצמן: כולל המדינה - גם הם מחזיקים קרקעות.
אלעזר שטרן: על זה אני מדבר, זה אותו דבר.
אלעזר שטרן: הנושא של החזקת הקרקעות, ומצד שני, התמחור שלהן, ואני יודע שאתם מכירים את זה - אני לא מבין למה לא עושים את זה בהיבט הזה.
אלעזר שטרן: אדוני השר, אני יודע שאתה מכיר.
אלעזר שטרן: אני גר בישוב.
אלעזר שטרן: להבדיל מהמושבניקים של בן ממשיך, אנחנו, הזוגות הצעירים בגליל, מוקפאים, בגלל שמגרש עולה 800-700 אלף שקל, ולא אכפת לי – בנייה רוויה, תעשו מה שאתם רוצים.
אורי אריאל: מגרש עם פיתוח.
ראובן ריבלין: הפיתוח עולה יותר מהמגרש.
אלעזר שטרן: לפני שאתה שם אבן, אבל זה אדמת הגליל.
אלעזר שטרן: מה נעשה בהיבט הזה?
אורי אריאל: תעברו ליו"ש...
אורלי לוי אבקסיס: אולי זו המטרה – להפוך את כולנו למתנחלים.
אורלי לוי אבקסיס: כמה עולה פיתוח בהתנחלות לזוג צעיר?
אלעזר שטרן: יצא המרצע מן השק...
אלעזר שטרן: אני חושב שהמחירים האלה, שזה בידיכם, של המינהל, זה לא יכול להיות.
אלעזר שטרן: אלה נוסחאות שבני אדם כתבו אותן בהיבט הזה.
אלעזר שטרן: בנוסף, מענקי הפריפריה, אבל אם מפתחים כבישים, ובסוף מבטלים שם את המענקים, למה אנחנו משקיעים כל כך הרבה בכבישים?
אלעזר שטרן: מספרים לנו שרוצים לפתח את הפריפריה, עושים רכבת העמק, אני בעד זה, תשתית כבישים שהתקדמה באמת מאוד במדינה בכלל בשנים האחרונות, אז למה אי-אפשר לנצל את התשתית הזאת, ואולי וכן להתרחק מהמרכז, ולהשקיע שם?
אלעזר שטרן: אני חושב שהמחיר למשתכן הוא דבר מאוד חשוב.
אלעזר שטרן: הוא פותר פה את חלק מהדברים שנאמרו פה.
אלעזר שטרן: כמובן, זה קשור לאותה החזקה.
חנין זועבי: מפתחים את התשתיות בשביל התושבים שנמצאים שם.
אלעזר שטרן: זה גם נכון, אבל לא רק בשבילם.
חנין זועבי: בשביל אלה שמביאים אותם?
אלעזר שטרן: אנחנו כבר קהל שבוי.
אלעזר שטרן: אדוני השר, הרעיונות שהעלית פה, ואנחנו שמחים לשמוע קצת לוחות זמנים, כי לבוא כאן כנציג הממשלה, ולומר לי מה אנחנו רוצים, אבל השר הזה לא רוצה וזה לא רוצה - אני אומר:
אלעזר שטרן: תעשו את השיעורים הללו בבית.
אלעזר שטרן: תגידו לי מה כן אנחנו הולכים לעשות.
אורי אריאל: לא דיברתי על אף שר אחר ולא אדבר גם.
סתיו שפיר: אדוני היושב-ראש, יש בחוץ כמה פעילים של הדיור הציבורי - אפשר להכניס אותם לוועדה?
סתיו שפיר: לא נותנים להם להיכנס.
ניסן סלומינסקי: תכניס לפחות אחד או שניים, שלא ייראה כאילו עושים דווקא נגדם.
ניסן סלומינסקי: בבקשה, רב משה.
משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מברך את השר על המינוי שלו כשר הבינוי והשיכון בממשלה הרעה הזאת.
משה גפני: אני מברך את מנכ"ל משרד השיכון.
משה גפני: מאחל לכם הצלחה.
משה גפני: אין לכם שום יכולת לקדם את נושא הדיור – אלה סתם דיבורי סרק.
משה גפני: אם אני בוחן את חוק ההסדרים, אני רוצה את המיסוי שמשרד האוצר מטיל על כל הנושא של הדיור, אני מציע שלא נשגה באשליות.
משה גפני: הקדנציה הקודמת אופיינה בכך שלא הצליחה להוזיל את מחירי הדירות, אבל היא הצליחה למזער נזקים.
משה גפני: לא היה דבר כזה שהגיעו בחוק הסדרים מכות כל כך קשות, שמגיע גם לקבלנים, גם לדיירים, גם לזוגות הצעירים, גם לאנשים מעוטי יכולת.
משה גפני: כולם יודעים – משפרי דיור - אדם, נולדו לו עוד שני ילדים, והוא רוצה לבנות עוד חדר.
משה גפני: איך אפשר להעלות על הדעת דבר כזה, שכותבים את זה?
משה גפני: אני לא מאמין שניסן ייתן להעביר את זה פה.
משה גפני: עצם הכתיבה הזאת מראה שאף אחד לא מתכוון לפתור את בעיית הדיור.
משה גפני: המענקים – עוד לפני שנכנסו לעניין, מורידים את המענקים בפריפריה.
משה גפני: מה הפתרון בינתיים?
משה גפני: מה אנשים יעשו?
משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לכל הוויכוחים האלה.
משה גפני: זה פוגע בכלך הציבור בישראל – ביהודים וערבים, בדתיים וחילוניים, בחרדים ובעולים חדשים.
משה גפני: המצב בכל המקומות רע.
משה גפני: מי שיכול להגיע לדיור משלו זה מי שיכול לקנות במגדלי אקירוב, זה מי שיכול לקנות - לא רוצה לתת לזה הגדרות יותר מדי מעניינות, אבל במקומות שזה עולה הרבה כסף, ולאנשים יש הכסף הזה, כי הם עשו תספורות – סתם אני מגזים בעניין הזה, אבל מי שהוא מעמד ביניים, אפילו מעמד ביניים גבוה, אינו יכול להגיע לדיור משל עצמו, והולך להיות הרבה יותר רע.
משה גפני: אלעזר, אל תשגה באשליות.
משה גפני: יש לנו ניסיון בזה.
משה גפני: הפתיחה רעה מאוד.
משה גפני: הממשלה לא הולכת להשקיע בעניין הזה כלום.
משה גפני: יש תירוץ – 40 מיליארד שקל גירעון.
משה גפני: בינתיים לא נחיה, לא נעשה שום דבר.
משה גפני: יש לי מסקנה ברורה – פקידי האוצר מצאו שר חדש, תמים, שאינו מכיר את המערכת, ואמרו לו: יש גירעון.
ניסן סלומינסקי: דיברת על שר האוצר?
משה גפני: על אורי אני אגיד: תמים?
ראובן ריבלין: למה לבזבז את הזמן של אורי?
ראובן ריבלין: מחר יהיה פה שר האוצר – דבר אליו.
משה גפני: כשנותנים למשכנתא למי שזכאי משרד השיכון, כשנותנים לו בתנאים יותר טובים מאשר בבנק מסחרי – גם את זה רוצים לבטל.
משה גפני: אדוני שר השיכון, אתה מכיר את המצוקה של כל האוכלוסיות.
משה גפני: אתה דיברת על זה הרבה מאוד כשהיית כאן חבר בוועדה.
משה גפני: המציאות הזאת - הולכים למקום לא טוב.
משה גפני: אני מציע לך – או תיפתר בעיית הדיור או תפרוש מהממשלה.
עדי קול: ביקרתי בשבוע שעבר בשלוש שכונות של דירות דיור ציבורי בבאר שבע, שיפוצים של הדיור הציבורי הקיים.
עדי קול: אני יודעת שזה לא נושא פופולרי.
עדי קול: מדברים על דירות חסרות.
אורי אריאל: נפגשנו אתם לפני שבוע.
עדי קול: יש דירות שלא ראויות לחיי אדם.
עדי קול: שנית, אני יודעת שיש דירות שמסונפות למשרד הקליטה ולא למשרד השיכון, דירות שכבר אין ביקוש של עולים חדשים, ודירות ריקות שיכולות לעבור אליכם.
עדי קול: מתי זה יקרה, ולמה אומרים שאין דיור ציבורי, כשיש כזה?
עדי קול: אשמח לשמוע על הדירות של משרד הקליטה, ואם יוכלו להיכנס לפול.