GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי קול: אני מתנצלת בפניי חבריי מעמותת איילים, שאני מאוד מעריכה את עבודתם - יש בנייה חדשה בדרום, ואני מכירה את המשמעות שלה, ובכל זאת, הנושא של התחדשות עירונית – האם יש לכם תוכניות לעודד תמ"א בערים מסוימים?
עדי קול: האם אתם מודעים לזה שיש המון כסף של המוסדיים שרוצה להשקיע בתמ"א, אבל לא משקיעים, שכי חסר להם הפטור ממס לפי סעיף 9(2)?
עדי קול: יש עכשיו המון כסף בשינויים של השקעה בתמ"א כדי לעודד התחדשות עירונית בשולי הערים ולא בנייה חדשה.
עדי קול: זו דרך שאשמח לשמוע אם אתם בוחרים להשקיע בה.
איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני מאוד מעריך גם את הרעיונות החדשים ואת היצירתיות שאתה מנסה להביא אתך לתוך המשרד.
איציק שמולי: אני מקווה שבאמת חלק מהגישה הזאת תוביל לפתרונות חדשים.
איציק שמולי: עדיין, כשאני מסתכל גם על סל הפתרונות הזה וגם על מה שכתוב בתוכנית הכלכלית, אני לא רואה הרבה סיבות לאופטימיות.
איציק שמולי: לא ברור לי מאיפה אתה שואב את אותה אופטימיות לתזוזה בתחילת שנת 2014.
איציק שמולי: אני רוצה לדבר במשפט גם על הדיור הציבורי, מעבר למה שנאמר פה.
איציק שמולי: מה עמדתך לגבי הפינויים בדיור הציבורי?
איציק שמולי: גם את זה צריך לעצור.
איציק שמולי: על כל האיוולת שחברת הכנסת אורלי לוי דיברה קודם לא צריך לחזור – היה גם דיון בוועדה לביקורת המדינה.
איציק שמולי: זה עניין שדורש את התייחסותך.
איציק שמולי: בנוסף, מעונות סטודנטים – ועדת טרכטנברג דיברה על הנושא של בניית מעונות סטודנטים.
איציק שמולי: זה היה לפני שנתיים.
איציק שמולי: למיטב ידיעתי, אין כרגע בנייה של מבנה מעונות אחד במערכת ההשלכה הגבוהה במדינת ישראל.
איציק שמולי: הייתי מעוניין לשמוע את הפתרונות שלך לשוק השכירות – האם המודל של יש עתיד מקובל עליך?
איציק שמולי: לדעתי, זה לא מודל מיטבי, בלשון המעטה.
איציק שמולי: ונושא אחרון – ההטבות.
איציק שמולי: אני נפגשתי עם קבוצה של זוגות צעירים בסוף השבוע שעבר, כשלושים אנשים צעירים.
איציק שמולי: כולם אנשים בגיל שלי.
איציק שמולי: הם מחו נגד העניין הזה.
איציק שמולי: מה אתם אומרים להם, שכבר התחייבו?
איציק שמולי: הם ספציפית היו גם כן מחריש, התחייבו דרך העמותות שלהם מול הקבלנים, ועכשיו הם לא יכולים לסגת מהעסקה.
איציק שמולי: אז גם אם זו החלטה שבסופו של דבר משרד השיכון ומשרד האוצר גמאו אומר, והחליטו ללכת על זה, סביר שתיתנו לפחות תקופת ביניים – חצי שנה, שנה – לזוגות הצעירים, ודאי לאלה שהתחייבו, כדי להיערך מחדש.
גילה גמליאל: ראשית, אני רוצה לברך את השר.
גילה גמליאל: נתברכנו בשם שמבין את התחום.
גילה גמליאל: גם פעלנו יחד בנושא גרעיני ההתיישבות כדי לסייע לאותם צעירים באותם אזורים שבהם המדינה רוצה וצריכה לשים את הדגשים, באזורים הפריפריאליים.
גילה גמליאל: יחד עם זה, כבוד השר, יש לך עבודה כבדת משקל על הכתפיים.
גילה גמליאל: נכון להיום צעירים וצעירות במדינת ישראל לא יכולים לקנות בית.
גילה גמליאל: הם גם לא יכולים לשכור דירות.
גילה גמליאל: הם צריכים להישאר – רובם אצל ההורים, יש גם את בעיית הסטודנטים, אבל לא אכנס לבעיות שחבריי וחברותיי דיברו עליהן קודם.
גילה גמליאל: אני רוצה לגעת בפרגמטיות, של מה אפשר לעשות.
גילה גמליאל: ראשית, אנחנו דנים פה הרבה בוועדת הכספים בסוגיית הריכוזיות, אבל אין מקום שיש בו ריכוזיות גדולה יותר מתחום הדיור בישראל.
גילה גמליאל: הריכוזוית של מינהל מקרקעי ישראל בעניין הקרקעות של המדינה שנמצאות שם, זה ממשיך בבירוקרטיה הבעייתית של התכנון והבנייה.
גילה גמליאל: כל מערכת התכנון והבנייה – צריך לבצע שם רפורמה מקיפה, וכבוד השר, אם תיגע בנקודה הזאת, תקל על העניין.
גילה גמליאל: עיר כמו מודיעין בארצות הברית נבנית תוך שנתיים במקסימום; במדינת ישראל זה במקרה הטוב תוך 13 עד 15 שנה.
גילה גמליאל: בעניינים האלה צריך למצוא את הפתרון.
גילה גמליאל: אבל נניח שנפתור את שתי הבעיות האלה – מי יבנו?
גילה גמליאל: גם בעיית העובדים היא בעיה שצריך לתת לה את הפתרון.
גילה גמליאל: אז אם אין עובדים ויש בירוקרטיה, על מה נלין?
גילה גמליאל: איפה החזון, איפה התקווה, איפה היכולת לשנות?
גילה גמליאל: אפשר לבצע כאן עשרות דיונים, אבל אם לא נשים את האצבע על הבעיות העיקריות, ואותן נפתור - גם צריך לתת כלים לכל ההיבטים – נפשיר קרקעות, אז זה ייתקע בתכנון ובבנייה; נפתור את בעיית התכנון והבנייה, אז לא יהיה מי שיבנה, כי לא יהיו עובדים.
גילה גמליאל: צריך להסתכל על זה במכלול, לבצע שינויי עומק.
גילה גמליאל: גם אם אני מסתכלת על הגזירות המיועדות – לא ניתן יד שיפגעו בכל מס הרכישה, שרוצים להעמיס על הצעירים מהשקל הראשון.
גילה גמליאל: זה לא יעבור בתקציב, לא ניתן לזה יד.
גילה גמליאל: בטח העניין של המענקים לפריפריה.
גילה גמליאל: זה דבר שאתה, כבוד השר, צריך לזעוק את הזעקה.
גילה גמליאל: המענקים לפריפריה נתנו את התקווה לפחות, ואותו מענק יפתח את הדלת עבור אותם זוגות צעירים שמוצאים לנכון לקדם את זה.
גילה גמליאל: כמי שקידמה את הנושא של בניית מעונות סטודנטים כפתרון אלטרנטיבי, שיכול לסייע ולו בקצת בסוגיית הדיור - העברנו גם במסיבת עיתונאים בזמנו עם שר השיכון הקודם את 10,000 יחידות מעונות סטודנטים.
גילה גמליאל: זה עבר גם בוועדת טרכטנברג.
גילה גמליאל: איפה זה תקוע?
גילה גמליאל: אז אפשר להעביר הרבה החלטות יפות, אבל בשורה התחתונה כדי לפתור את הבעיה צריך פה בולדוזר, וכולנו תולים בך את התקווה לבצע את זה.
גילה גמליאל: את כל העזרה שתצטרך, תקבל מאתנו.
ניסן סלומינסקי: אני ממש מתנצל, אבל סוכם עם השר עד 11:00.
ניסן סלומינסקי: הגיע ציבור מכובד – גם חברי הכנסת וגם אורחים, אז המנכ"ל יישאר להמשך.
ניסן סלומינסקי: כרגע אני אתן רק לשניים אחרונים לדבר, והשר יענה, ואחר כך נמשיך את הדיון, והמנכ"ל יישאר אתנו.
אילן גילאון: כבוד השר, לא נגמרו לך ימי החסד – יש לך עוד כשלושים, ואתה יכול לשנות משהו באי-ההבנה הדרמטית של מצוקת הדיור במדינת ישראל.
אילן גילאון: יש מצב לשעת חירום בתחום הדיור במדינת ישראל - בשם אלה שלא יכולים להתחתן, בשם אלה שמתגרשים, בשם אלה שגרים עם הוריהם, בשם אלה שזורקים אותם מהבית, שהדבר הכי דחוף זה לעשות פריז על אלה שמפנים אותם.
אילן גילאון: נדמה לי שכאן חייבת להיות החלטה אסטרטגית, ואני אומר את הדברים לך, כי אתה שר חדש.
אילן גילאון: מדינת ישראל כבר כמה שנים טובות, מאז חיסול חוק הדיור הציבורי, החליטה שהמעון, חבר הכנסת ריבלין, כבר לא נמצא בתחום אחריותה, וקודם כל אתה, שר השיכון, צריך להחליט אסטרטגית, אם בכלל נושא של קורת גג עדיין בתחום אחריותכם.
אילן גילאון: אני מציע לכם קצת צניעות בעניין הזה.
אילן גילאון: במקום לרוץ מהר ל-OECD כדי לאכלס את הספספלים הכי אחוריים, תסתכלו אחורה.
אילן גילאון: במדינת ישראל עצמה שלושים-ארבעים שנה אחורה מדינת ישראל היתה במצוקה נוראית, אבל היא הבינה שצריך לתת קורת גג לאנשים – מה שהיא יכלה והיא נתנה.
אילן גילאון: כדי לפתור בעיה של קורת גג, צריך לבנות דירות.
אילן גילאון: אין ברירה אלא לחזור לבנייה תקציבית, כי הפתרון צריך להיות פתרון משולב של דיור ציבורי, של דיור בר השגה, של בנייה להשכרה.
אילן גילאון: המרכיבים בידיכם – מרכיב הקרקע בידיכם, אתם ממשלה.
אילן גילאון: אם אתם לא מסוגלים לעשות רגולציה כדי לכוון לדירות יותר קטנות מ-80 מטר, איזו רגולציה אתם מסוגלים לעשות?
אילן גילאון: חייבים להגיע למצב שאנשים במדינת ישראל יוכלו להגיע לקורת גג.
אילן גילאון: כלומר צריך לעשות פריז על כל המפונים, כי בעוד אנחנו מדברים יש אנשים שנזרקים בחוץ, אז תעצור את זה.
אילן גילאון: פניתי אליך.
אילן גילאון: שנית, מדינת ישראל, ממשלת ישראל נמצאת במצב עברייני מ-1.1.13 בכך שאינה מקיימת את חוק הדיור הציבורי.
אילן גילאון: מילא שהיא לא בנתה 15 שנים אחורה דירה אחת, והכסף שנכנס כתוצאה מהדירות הולך לשימושים זרים כמו האבטחה במזרח ירושלים, כמו כל מיני כבישים, שאתה יודע בדיוק איפה מבצעים אותם – לא אכנס לזה - כי אין מצוקת דיור מעבר לקו הירוק; מצוקת הדיור נמצאת כאן לכולם.
אילן גילאון: אתה צריך להחליט אסטרטגית, אם בכלל הנושא הזה של קורת גג הוא מעניינה הציבורי של מדינת ישראל, ואז ללכת לפתרון משולב.
אילן גילאון: ואם לאו, תגידו לנו: לכן לגור איפה שאתם רוצים, כי כבר ראיתי אחריות שהסרתם מעצמכם.
אילן גילאון: ממך אנחנו מצפים אחרת.
אילן גילאון: זה בידכם, קורת גג לאנשים.
ניסן סלומינסקי: בבקשה, חמד.
חמד עמאר: ראשית, אני מברך את השר, ומקווה שיצליח לפתור את מצוקת הדיור במגזר הדרוזי.
חמד עמאר: זו המצוקה הכי קשה שיש.
חמד עמאר: אין לא דיור ציבורי ולא דיור בר השגה - זה לא נמצא אצלנו.
אורלי לוי אבקסיס: לא נמצא בשום מקום.
חמד עמאר: לפני שנתיים עבדנו קשה מאוד בקשר לחלקות לחיילים משוחררים.
חמד עמאר: אין כמעט מגרשים לחלוקה לחיילים משוחררים.
חמד עמאר: אמרו שהבעיה שם היא הביטוח.
חמד עמאר: הצלחנו להשיג 40 מיליון שקל שהוקצה בתוכנית של הדרוזים.
חמד עמאר: מה עשה מינהל מקרקעי ישראל – הוריד את הביטוח, והעלה את מחיר הקרקע, ואמר: יש שמאים, שקבעו שמחיר הקרקע עלה.
חמד עמאר: אותה חלקה שהיתה עולה, לפני שהקצו את הכסף לביטוח, נאמר 30 אלף שקל, אוטומטית עלתה ל-60 ו-70 אלף שקל, שהחזירה את המחיר לחייל המשוחרר – אותו מחיר שהיה לפני השגת התקציב לביטוח.
חמד עמאר: הנקודה השנייה שאתה חייב להתערב בה, אדוני השר, בעלי הון שנכנסים לנושא החליפים במגזר הדרוזי, כמעט לא השאירו מטר אחד.
חמד עמאר: כל הקרקע של מינהל מקרקעי ישראל הועבר לבעלי הון על-ידי החלפות.
חמד עמאר: ליד ישובים יהודים, איזה ישוב יהודי קונים קרקע - בעלי הון, ומעבירים את זה למינהל מקרקעי ישראל.
חמד עמאר: לא נשאר לנו.
קארין אלהרר: אני מבקשת להעלות את הנושא של הדיור הציבורי עבור אנשים עם מוגבלויות, במיוחד נושא ההנגשה.
קארין אלהרר: אני מקבלת כל יום פניות בנושא הזה, שהדירות מאוד ישנות, לא מונגשות לצורכי האנשים, והם בעצם נותרים ללא מענה.
קארין אלהרר: זה אנשים שהממון אינו בכיסם.
קארין אלהרר: אני אשמח מאוד אם אדוני יוכל לטפל בנושא.
ראובן ריבלין: לי יש התלבטות לא מעטה כחבר בקואליציה.
ראובן ריבלין: אני יודע שסדר היום השתנה במדינת ישראל בבחירות האחרונות.
ראובן ריבלין: אבל כמובן, סדר העדיפויות נקבע על-ידי הממשלה.
ראובן ריבלין: יושבים פה פקידי האוצר.
ראובן ריבלין: הם אינם אחראים, כמובן; הם אחראים לגבש את התקציב ולתת לשר את הדברים שהממשלה החליטה שיהיו במסגרת הביצועים שהוא עושה.
ראובן ריבלין: יחד עם זאת אני רוצה עצה ממך.
ראובן ריבלין: יש פה, כפי שאמרה גילה גמליאל בנושא המיסוי, שאינו מתקבל על הדעת, וגם בנושא של הסיוע לזוגות הצעירים ב-100 אלף שקל.
ראובן ריבלין: רבים מאתנו אמרנו, גם כאנשי לובי מסוים וגם כאנשים שחברים בוועדת הכספים, לשר האוצר, ואמרנו לו: אתה צריך לראות, איך אתה משנה את זה, כי אנחנו לא יודעים, איך נוכל להרים יד.
ראובן ריבלין: אבל נדמה לי שאז תהיה לי התלבטות, כי אני אומר:
ראובן ריבלין: אני רוצה לעזור לך כשר שיכון, אבל אני יכול גם כתוצאה מכך, בשעה שאני מצביע על התקציב כולו, לפגוע ביכולת הממשלה להעביר תקציב, ואז אני בא אליך כשר בממשלה.
ראובן ריבלין: לכן אני חושב שנגבש כאן עמדות ברורות ביותר לגבי נושאים שהם קו אדום מבחינתנו, גם כלפי האוצר.
ראובן ריבלין: כמובן, כולנו נצטרך לדעת, מאיה אנחנו מביאים את הכסף, כי בעוד שלוש דקות נדבר על מס ערך מוסף.
ראובן ריבלין: כמובן, כולנו נתנגד לזה, אבל זו הכנסה שהאוצר על-פיה יוכל לתת לו או לא יוכל לתת לו את ה-100 אלף שקל.
ראובן ריבלין: אז אם אדוני השר יכול לתת לי עצה – כולכם בקואליציה, וראיתי אתכם שנים רבות נלחמים במלחמות עצומות בקואליציה, ומרימים יד בדיוק בניגוד.
ראובן ריבלין: לכן אני מבקש מהשר, אם אינו יכול לתת לי עצה ברגע זה, כי עדיין הוא מתלבט, שיגיד לי מה לעשות בהמשך הזמן.
ראובן ריבלין: אני רק אומר לו שיש קווים אדומים, שאנחנו לא נסטה מהם.
ניסן סלומינסקי: ניסים, בבקשה.
<ניסים בובליל: צהריים טובים.
<ניסים בובליל: אני בתחילת דבריי רוצה לברך את השר ואת המנכ"ל על התוכנית שהציגו.
<ניסים בובליל: אני חושב שהתוכנית שונה ממה שהיינו רגילים בשנים האחרונות.
<ניסים בובליל: לא ראיתי התייחסות של חברי הכנסת לתוכנית עצמה, אבל אני חושב שהרעיונות מעניינים מאוד.
<ניסים בובליל: אם התוכניות ייושמו – הבעיה היא היישום, כמו שאנחנו יודעים מתוכניות העבר – יש סיכוי שנראה שינוי, ואני מחזק את ידכם, ומקווה מאוד שחלק מהדברים שאתם מציעים, יעברו.
<ניסים בובליל: מצד שני, אם אני מסתכל על תוכניות האוצר ועל המסים שרוצים להטיל, אני לא מבין איך זה עובד יחד, כי פה אנחנו רואים שיפור, ומצד שני, אנחנו רואים בצורה ברורה תוספת עלות דרמטית למחירי הדיור.
<ניסים בובליל: אני מבטיח לכם – אתם יכולים לבדוק את האמירות שלי בשנים האחרונות – שאם הדברים יעברו, מחירי הדיור בשנה הבאה יעלו יותר מאשר ב-2012.
<ניסים בובליל: ואני אומר זאת מתוך אחריות, כי אינטרס של הזוגות הצעירים ומשפרי הדיור הוא אותו אינטרס של הקבלנים.
<ניסים בובליל: אנחנו חושבים שאסור שמחירי הדירות יעלו.
<ניסים בובליל: האינטרס שלנו הוא זהה.
<ניסים בובליל: לכן אני חושב שצריך לחשוב על זה בראייה יותר כוללת, אבל הצעדים שהוצגו הם צעדים מצוינים.
<ניסים בובליל: לגבי הבניה של 120-100 אלף יחידות דיור – לצורך העובדה - זו לא היתה בנייה ציבורית, חבר הכנסת הורוביץ.
<ניסים בובליל: בנו שם 120 אלף יחידות דיור בכל ארגז הכלים, עם כל האפשרויות.
<ניסים בובליל: ושם, אגב, לא נתנו קנסות לקבלנים אלא תמריצים.
<ניסים בובליל: כשקיבלנו תמריצים, בנינו יום ולילה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה רק לשאול את השר שאלה אחת – מדוע לא בונים בירושלים?
ניסן סלומינסקי: ושאלה שנייה, ראינו שיש כל כך הרבה אתרים, שמבחינת משרד השיכון, הכול מוכן לבנייה, ובכל אופן לא בונים – פה כי אין ביוב, פה כי אין המחלף.
ניסן סלומינסקי: האם ועדת החסמים פועלת, והאם היא מצליחה לשחרר את החסמים כדי שלפחות באותם אתרים – נדמה לי 30 אלף בסך הכול – שאפשר יהיה שם להתחיל לבנות?
יעקב ליצמן: והאם ראש הממשלה ביקש לא לבנות בירושלים?
ניסן סלומינסקי: השר יענה, בבקשה.
אורי אריאל: ראשית, תודה לכל הדוברים.
אורי אריאל: סליחה עם אלה שלא אצליח לשמוע אותם.
אורי אריאל: פתחתי את סבב הפגישות שלי במשרדי עם חברי הכנסת סתיו ושמולי.
אורי אריאל: אני אומר את זה כדי לומר לכל חברי הכנסת, שעם חלק גדול מהם נפגשתי לשיחות אישיות - לפעמים זה היה יותר מאחד.
אורי אריאל: הדלת פתוחה, ולא לפגישה אחת כדי לעשות וי אלא להמשך.
אורי אריאל: אין הבדל בין שום מגזר לשום מגזר.
אורי אריאל: תשאלו את אחמד טיבי, תשאלו אחרים.
אורי אריאל: מבחינתי, כל מי שהוא אזרח מדינת ישראל יקבל טיפול של VIP ככל שאני יכול.
אורי אריאל: אתם מוזמנים לבדוק את זה.
אורי אריאל: אם יש טענה במשרדי, תגידו לי.
אורי אריאל: אין הבדל – לא בין הדרוזים, לא הבדואים, לא היהודים, לא הערבים, המוסלמים, לא הנוצרים, לא מבוגרים, לא צעירים.
אורי אריאל: גם לא החרדים, ליצמן, ומי כמוך יודע את זה.
אורי אריאל: יש כן העדפה למגזר אחד, שאשתדל אישית לטפל בו – בעלי המוגבלויות.
אורי אריאל: מי שכבר סובל, חובתי כשר הבינוי והשיכון, לתת לו את התשובות המיטביות.
אורי אריאל: אני האחרון שאבטיח פה הבטחות ללא כיסוי.
אורי אריאל: אבטיח שאשתדל, וזה לא מעט.
אורי אריאל: כל דבר שיעלה בפניי, ייבדק לגופו של עניין.
אורי אריאל: תינתן תשובה הכי טובה שאני יודע לתת.
אורי אריאל: אתם תשפטו את זה כמו שהאזרחים ישפטו את זה.
אורי אריאל: אין בעניין הדיור אפליה; כולם באותה בעיה.
אורי אריאל: אני מציע לעצמנו – בואו לא נתחרה מי יותר ומי פחות.
אורי אריאל: הבעיה היא כוללת.
אורי אריאל: חברים, אחרי שיש טענות לממשלה, ויש טענות, וזה בסדר, הוועדה הזאת אינה ועדה חסרת-שיניים.
אורי אריאל: בשונה מחלק מהוועדות האחרות, הוועדה הזאת מסוגלת לקבל החלטות.
אורי אריאל: אם כולם פה חושבים, ונדמה לי שזה המצב, שלא צריך לבטל את מענקי המקום, בבקשה - תעשו מעשה.
אורי אריאל: אני נלחם על זה כל יום וכל לילה, כי שום דבר לא נגמר בשיחת טלפון.
אורי אריאל: אני חושב שמענקי מקום – צריך להיות הוראות מעבר של כמה חודשים.
אורי אריאל: החליטו לבטל.
אורי אריאל: אני חושב שהנושא חשוב, ובאו הנה המון ח"כים.
אורי אריאל: מורי ורבי גפני - שכל הלומד מחברו ולו אות אחת, יקרא לו מורי ורבי.
אורי אריאל: הבעיה היא של כולם.
אורי אריאל: הוועדה הזאת יכולה לעשות, ואם היא חושבת שמס על משפרי דיור, וזה מס מרשות המסים; אין שום קשר לשיכון – חיפשו מאיפה להביא – אגב, זה לא מיליארד ו-50 כמו שהם כותבים אלא כנראה, מיליארד וחצי – אמרו: זה מס שהיה פעם – יאללה.
אורי אריאל: מה יאללה?
אורי אריאל: הוועדה הזאת צריכה לאשר גם את זה.
אורי אריאל: גם מע"מ.
אורי אריאל: ההצעה שאני יכול לומר לכם, שאתה מכיר אותה טוב יותר מכולם פה, זה שיש לוועדה הזאת שינים, והן די מושחזות, כשרוצים.
אורי אריאל: לכן לדעתי, בנושא מענקי המקום יש לתת הוראות מעבר ארוכות, משמעותיות.
אורי אריאל: אי-אפשר שאדם תכנן, והכול עושה כדי לעבור, ואז מושכים לו את הנייר תחת ידו, כאילו לא היה, ואומרים לו: לך חפש 100 אלף שקל עכשיו.
אורי אריאל: לא נראה לי.
ראובן ריבלין: לא ניתן.
אורי אריאל: היות שהבעיה היא של כולנו, היא בעיה משותפת- - -
אורלי לוי אבקסיס: זה 40-30 מיליון.
יעקב ליצמן: כמה כסף זה?
אורי אריאל: אענה לכם לפי הערכה שלנו, לפי האזורים שאפשר לממש.
אורי אריאל: אנחנו מעריכים את זה עד – כנראה, זה לא יגיע לשם - 60-50 מיליון שקל.
אורי אריאל: זה לא סכום מבוטל, אבל אי-אפשר לומר שזה אירוע תקציבי.
אורי אריאל: אבל תשקלו.
אורי אריאל: חברים, הבעיה היא של כולם – של המתנחלים, כמו של הבדואים.
אורי אריאל: ישבתי עם יהודה בכר ישיבה ארוכה, ראש רשות הבדואים, כי צריך לתת תשובות לבדואים.
אורי אריאל: לא נורמלי שמי שמשרת בצה"ל, וגם מי שאינו משרת בצה"ל, אבל הוא אזרח, יגור באיזה פחון בלי מים.
אורי אריאל: זה לא מתיר לעשות דברים שהם לא חוקיים.
אורי אריאל: חמד, אתה צודק – אם אין תוכניות מתאר לרשות הדרוזית המסוימות, או ליהודית או לבדואית וכו', זה שוב בעיה משותפת.
אורי אריאל: היא לא מתמקדת בבעיה אחת; זו בעיית רוחב קשה.
אורי אריאל: אנחנו הגענו לסיכומים עם האוצר, שבאופן כללי, אין מגבלת תקציב לתכנון.
אורי אריאל: איפה שצריך היום כסף לתכנון – חלקם ראשי רשויות - סוף מעשה במחשבה תחילה.
אורי אריאל: אם אין תכנון, גם אי-אפשר להסדיר את מבני הציבור, אי-אפשר לבנות בתי ספר, הכול תקוע.
אורי אריאל: לכן יש הסכמה, והלוואי שנגיע למבחן הזה, שמישהו יגיד: נגמר הכסף – נראה איך נפתור את זה.
אורי אריאל: כרגע יש כסף לתכנון בכל המגזרים לכל העניינים.
אורי אריאל: ומי שמכיר בעיה בתחום הזה, אני מבקש לפנות ישירות למנכ"ל או אליי – זה יטופל מקסימום תוך 24 שעות.
אורי אריאל: אבל אנחנו צריכים את עזרתכם גם במידע וגם ביכולות הציבוריות שיש לכם.
אורי אריאל: יש לנו קושי גדול במושג – פעמים רבות כשאומרים: שיווקנו כך וכך השנה, או לפני שנה, והשנה עלינו, ב-25 אחוזים – זה נכון; המספר לא מדויק, אבל יש עלייה משמעותית בשיווקים.
אורי אריאל: אין עלייה מותאמת במספר התחלות הבנייה.
אורי אריאל: אני לא באתי לייפות פה.
אורי אריאל: אני מנסה להסביר את הבעיות.
אורי אריאל: בואו נתמודד אתן יחד.
אורי אריאל: אין לי בעניין הזה קואליציה ואופוזיציה.
אורי אריאל: אם מישהו ייתן עצה טובה, אני אקנה אותה, ולא משנה מי אמר אותה אלא אם היא טובה.
אורי אריאל: יש הבדל גדול שאומרים, למשל – שיווקנו בראש העין 7,000 יחידות דיור.
אורי אריאל: המספרים הם בערך.
אורי אריאל: כשאתה בודק היתרי בנייה, עכשיו מוציאים, ויש מגבלה ל-2,300.
אורי אריאל: כלומר פחות מ-50 אחוז בכלל אפשר להוציא היתרי בנייה.
אורי אריאל: למה – כי בתב"ע יש מגבלות של ביוב, תחבורה וכו'.
אורי אריאל: הדבר הזה חוזר בהרבה מאוד מקומות.
אורי אריאל: אתן דוגמה לעצה שהעלה המנכ"ל, שהיא בתחילת הדרך, ואנחנו בוחנים אותה: היות שהדבר הזה מתלה לנו 10,000 יחידות בבית שמש, 7,000 בקריית גת, ואני יכול להמשיך – מדובר בעשרות-אלפי יחידות דיור, שעד שאתה לא מביא – נניח, בראש העין, עד שלא הובא 400 מיליון שקל למחלף, אי-אפשר היה להתחיל להוציא היתרי בנייה.
אורי אריאל: אז מה עוזר השיווק?
אורי אריאל: אנחנו משווקים והכול תקוע.
עדי קול: זו התשובה שנתן לנו ראש מקרקעי ישראל.
אורי אריאל: תני לי לתת הצעה לפתרון.
אורי אריאל: אני לא משאיר את הבעיה.
אורי אריאל: בבית שמש יש סיפור של כביש 38 – מיליארד שקל.
אורי אריאל: זה בתב"ע, כלומר שמהנדס העיר, אם הוא מוציא היתר למרות שאין פתרון לכביש 38, הוא עבריין פלילי, ולא יעשה את זה.
אורי אריאל: אז יש פעם אחת – כן, המדינה הביאה כמיליארד וחצי שקל, והיא פותרת את כביש 38 ואת המחלף בראש העין, אבל יש גם בעיה של ביוב – בעיה של כמה עשרות-מיליוני שקלים, אבל עד שהם לא יראו שהעבודה נגמרה, הם לא מרשים לתת היתרי בנייה.
אורי אריאל: ואני יכול להמשיך בעוד ערים.
אורי אריאל: ההצעה שהביא המנכ"ל, שאני חושב שהיא נכונה, היא לעשות תמ"א, שמתלה את כל התנאים האלה שנמצאים בטאבו באופן זמני, ומעבירה אותם לכיוון הבנייה עצמה – אכלוס.
מיקי רוזנטל: סלאמס, אבל העיקר שנבנה.
אורי אריאל: זה שינוי שהוא מסוג אחר.
אורי אריאל: הוא לא עוד שינוי קטן, 70-50, כל אחד ברבע אחוז, שהם לא מביאים את הגאולה.
אורי אריאל: זה עובר למשרדי הממשלה, ליועץ המשפטי לממשלה, לבדיקה.
אורי אריאל: אם מישהו יאמר שהוא דרקוני – זו מילה חריפה, אבל אני מבין את הביקורת.
אורי אריאל: אבל מי שחושב שאפשר לפתור את הכול, כי נשב פה ונדבר ולא נעשה שינויים משמעותיים בסדר הגודל הזה, ירשום לעצמו שאנחנו אכן לא נוריד את מחירי הדיור, וזה לא אופציה בעיניי – אני חושב שגם לא בעיניכם.
אורי אריאל: השאלה של ניסן, למה לא בונים בירושלים – אני מבקש להפנות את השאלה הזאת לראש הממשלה.
יעקב ליצמן: אני מבין שהוא נתן הוראה, להקפיא את הבנייה.
אורי אריאל: אני לא אמרתי כדבר הזה.
אורי אריאל: אני לא דוברו.
אורי אריאל: הכתובת היא ראש הממשלה.
אורי אריאל: אתם יכולים ודאי לדבר אתו.
אורי אריאל: לגבי מס דיור, מס הדיור הוא פעמיים לא צודק - פעם אחת, עצם המס הזה פוגע פגיעה שאין לה שום מקום במקומותינו בעניין הדיור.
אורי אריאל: פעם שנייה, המחשבה שמי שקונה דירה ב-84 מיליון שקל, ישלם מס כמו מי שקונה דירה ב-840 אלף שקל, זה פשוט סוג של עיוות.
אורי אריאל: איפה נשמע כדבר הזה?
אורי אריאל: זוג צעיר קונה דירה ראשונה בעיירת פיתוח ב-600 אלף שקל, הוא ישלם 3.5 אחוז, ואורי אריאל, שקונה דירה ב-8 מיליון שקל – סתם, לדוגמה – ישלם 3.5 אחוז.
אורי אריאל: מי שקונה דירה יקרה, ישלם מצדי 10 אחוזים, ומי שקונה דירה ראשונה, הוא בפריפריה, לא יודע מה – מפריעה לי החלטת הממשלה, אבל היות שההחלטה הזאת תבוא גם לפה, אין ברירה – אני בוועדת השרים לחקיקה הודעתי כבר לראש הממשלה בישיבת הממשלה שאני מתכוון לערער ולהתנגד.
אורי אריאל: אם אצליח שם, זה לא יגיע אליכם.
אורי אריאל: אם זה לא יצלח שם, זה יגיע אליכם.
אורי אריאל: אתם תבחרו.
אורי אריאל: לא קיבלתי מינוי מידידי ראש הוועדה להיות יועץ שלכם, אבל זה יגיע לפה.
אורי אריאל: תחליטו מה לעשות עם זה.
אורי אריאל: זה לא סביר שזה לא דיפרנציאלי.
אורי אריאל: זה עיוות מארץ העיוותים.
אורי אריאל: מבחינתי, אין מצב שלא עונים לכל פנייה של כל אזרח וגם כל ח"כ על מצוקה אישית של משפחה, של בודד, של נכה.
אורי אריאל: ואני מבקש את ההערות שלכם, אם אתם מגלים שזה לא נכון, ואם טעיתי, כדי לשפר את זה.
אורי אריאל: יש הנחיה ברורה, איך להתייחס לאזרחים פשוטים, שהם האנשים הכי חשובים בעיניי.
אורי אריאל: לגבי דיור ציבורי, מניסיוני, כשבנו דיור ציבורי בפעם האחרונה זה היה בשנות ה-90 עם העלייה הגדולה, וזכיתי לעבוד עם אריאל הראשון.
אורי אריאל: אז היתה הבטחת רכישה, לא בנייה תקציבית, ובמובנים רבים היא כמו בנייה תקציבית, במובן שאם לא רכשו את הדירות, המדינה מתחייבת לרכוש, והיא רוכשת.
אורי אריאל: אנשי האוצר, כולם הם עם כוויות חמורות בדרגה הכי גבוהה מהסיפור הזה, כי משלמים את זה עד היום – במידה מסוימת, אבל משלמים את זה.
אורי אריאל: אנחנו בודקים, אם יש דרכים שכן תהיה הבטחת רכישה, שדומה לבנייה תקציבית, אבל עם רשתות ביטחון כאלה שלא יגיעו לאוצר במיליארדי שקלים.
אורי אריאל: מה זה האוצר – מדינת ישראל.
אורי אריאל: אני נגד השימושים במונח "נערי האוצר"; בסוף כולם אנשים טובים, ויש דעות שונות.
אורי אריאל: אנחנו צריכים להראות שהבטחת רכישה היא לא שם קוד לזה שיבנו בלי הכרה, ובסוף המדינה, דרך משרד האוצר צריך לקנות את כל הדירות האלה, ואחרי זה לנהל אותן.
אורי אריאל: אין לנו כרגע תשובה מספקת לעניין הזה.
אורי אריאל: יש דבר אחד שעצרנו – את מכירת הדירות במבצעים, שהיא רוקנה את הבריחה הזאת של דירות.
אורי אריאל: על-ידי זה שנתנו לאנשים 80 אחוז הנחה, הם רצו לקנות את הדירה, והכסף הלך למשימות אחרות.
אורי אריאל: אנחנו נמצאים במצב שחסרות לנו דירות.
אורי אריאל: חברים, אני רואה שלא עניתי פה, ורשמתי לעצמי, אז אני אענה לחברי הכנסת שדיברו ושידברו אחרי זה, באופן פרטי.
אורי אריאל: אני מוכן לשבת עם כל חבר כנסת פה.
אורי אריאל: גם זה יעמוד לבחינה, כידוע.
אורי אריאל: אין לי זמן – אנחנו באיחור רק של שלושת-רבעי שעה.
אורי אריאל: כל מה שלא הספקתם, עשו אתו, ואני אעמוד בקשר עם האנשים.
אורי אריאל: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה ולחברי הכנסת.
ניסן סלומינסקי: ראשית, אנחנו מודים לשר הבינוי והשיכון – אל"ף, על כך שדיבר אתנו על השולחן, מה שנקרא.
ניסן סלומינסקי: בי"ת, אנחנו מחזקים את ידו באלמנטים שהוא רוצה לקדם, ואנחנו נשתדל כוועדת כספים בחלק מהדברים, לסייע.
ניסן סלומינסקי: אני מקווה שבסך הכול בכוחות משותפים נצליח לקדם, ולהתחיל לפתור את הנושא, שהוא אחד החשובים יותר.
ניסן סלומינסקי: תודה רבה, כבוד השר.
ניסן סלומינסקי: אותם אלה שלא קיבלו זכות דיבור – בן נשאר אתנו עוד רבע שעה.
ניסן סלומינסקי: המנכ"ל ימשיך במתן התשובות שהשר לא הספיק.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, האם אתה מתכוון ליישם את ההמלצה של חבר מפלגתך שר השיכון, ולהצביע נגד הגזירות האלה בתוך הוועדה?
אורלי לוי אבקסיס: כי זה מה שהוא הציע – שהוועדה הזאת תעצור את הקטסטרופה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: אתה לוקח את המלצתו ומיישם אותה?
ניסן סלומינסקי: גם את חברת קואליציה.
ניסן סלומינסקי: את תצטרכי במליאה להצביע לפני שזה יגיע לפה.
ניסן סלומינסקי: את תצביעי בעד או נגד?
אורלי לוי אבקסיס: אדוני, שאלתי אם הצעתו של השר מקובלת עליך.
ניסן סלומינסקי: כדי שיגיע אליי, ב-11.6 תהיה הצבעה בכנסת לקריאה ראשונה, ורק אז זה עובר.
ניסן סלומינסקי: איך את תצביעי?
אורלי לוי אבקסיס: אני מבטיחה לך שאם זה היה תלוי בי, הייתי עושה זאת.
אורלי לוי אבקסיס: אבל שר שהוא חבר מפלגתך, המליץ לוועדה הזאת בריש גלי: תעצרו את הקטסטרופה הזאת פה – יש לכם היכולת.
אורלי לוי אבקסיס: אתה מתכוון ליישם את ההמלצה הזאת?
ניסן סלומינסקי: כשנגיע לדיון הזה, נשמע את הדברים.
משה גפני: זה לא מה שהשר הציע; הוא הציע להפעיל את שיני הוועדה בעניין המענקים.
משה גפני: הוא הציע לומר לאוצר: אנחנו לא מאשרים את העלאת המע"מ היום עד שאתם לא מחזירים את המענקים.
ניסן סלומינסקי: אתה יודע טוב ממני, שגם אם לא נאשר את המע"מ, השר יכול להניח את זה.
ניסן סלומינסקי: הוא לא זקוק לאישורנו.
משה גפני: לא, הוא צריך להיוועץ עם הוועדה.
מיקי רוזנטל: לא בטוח.
ניסן סלומינסקי: היה מקרה שוועדה לא אישרה, הוא הניח את זה ונגמר.
משה גפני: אנחנו הנחנו את זה, אבל קיימנו את ההתייעצות.
מיקי רוזנטל: אם בתום ההתייעצות אנחנו מחליטים נגד, מה קורה אז?
ניסן סלומינסקי: בבקשה, תנו למנכ"ל לענות.
<שלמה בן-אליהו: תודה רבה.
<שלמה בן-אליהו: הייתי בסבב הקודם, לפני כ-12 שנים, מנכ"ל משרד השיכון, ואחרי זה מילאתי תפקידים גם כמנהל מינהל מקרקעי ישראל.
<שלמה בן-אליהו: ישבתי במועצת מקרקעי ישראל הרבה מאוד שנים, וגם כמנכ"ל לחטיבה להתיישבות, וגם בעסקים הפרטיים מהצד השני של השולחן, עבדתי במגזר הפרטי.
<שלמה בן-אליהו: למה אני מספר את ההיסטוריה – אל"ף, כי הדיונים שאני זוכר מוועדת הכספים לפני 12 שנה, הדיון פה היום היה ברמה שאנשים אמרו דברים שהם מקצועיים.
<שלמה בן-אליהו: אנחנו לא חושבים שכל החוכמה אצורה בידי משרד השיכון; יש הרבה מידע וידע והצעות שיש לכם כחברי כנסת, ונשמח לשמוע אותם, ולראות אם הם יכולים לעזור לנו להשפיע על בעיית מחירי הדיור.
<שלמה בן-אליהו: שנית, לא חלף חודש מאז המינוי שלי, לכן להצעות שאנחנו מציעים אותן, אין להן משמעות אם הן לא מבושלות עם כל המשרדים שמשיקים להצעות האלה, והן משולבות בהצעות האלה.
<שלמה בן-אליהו: להציע הצעה שלא מגובשת עם משרד אחר, ומתואמת אתו, יש בדברים האלה גם שיקולים מעבר לדברים מקצועיים, ולכן מבחינת הנימוס, צריכים לסגור את הדברים האלה בין המשרדים, ואז להציע אותם.
<שלמה בן-אליהו: לכן הסט של ההצעות שהשר הציג לכם כאן