GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניר ברקת: ואני אומר לכם מה הייתי עושה עם עוד 1.2 מיליארד שקל: מאיץ את החינוך ומביא אותו לרמת שקל לתושב, כמו הפורום ה-15; משדרג את הטיפול ברווחה; משדרג את הניקיון בעיר; משדרג את התרבות והספורט; ומאפשר לעיר להמשיך את הצמיחה המואצת שלה.
ניר ברקת: ואני אומר עוד פעם, זה לא הכול צריך להיות בזבנג אחד גדול.
ניר ברקת: אנחנו חושבים שאם כל שנה יתווסף לנו 100 מיליון שקל תוספתי לתקציב העירוני, אנחנו נדע לצמוח ולא להעיק על המדינה במַקרו.
יצחק כהן: דיפרנציאל, כמה הוא העביר לך?
ניר ברקת: הדיפרנציאלי, השנה זה יכול להסתכם ב-20 ומשהו מיליון שקל, בשנה הבאה 40 או 50, ובהמשך השנים זה יכול לעלות אפילו ל-60, 80 ואולי 100 מיליון שקל.
ניר ברקת: רק בחינוך.
ניר ברקת: ואם אכן – אני לא יודע, עוד לא קיבלנו את שיטת החישוב המלאה.
ניר ברקת: החינוך יכול להיות 100 מיליון שקל - - -
יצחק כהן: לא, גם חינוך, גם רווחה.
יצחק כהן: בחינוך וברווחה.
ניר ברקת: כרגע רק בחינוך.
יצחק כהן: גם ברווחה.
ניר ברקת: לא, על סדר-היום כרגע רק בחינוך.
אראל מרגלית: נפתח את הדיון, נשאל שאלות?
אראל מרגלית: קודם כל, ברוך הבא.
אראל מרגלית: אני חייב להגיד לך, שאנחנו פה בוועדת הכספים נהיה מחויבים לעיר, ונמצא את הדרך ביחד כדי לתמוך בנושאים, שבהם נגדיר לנו בבירור משימות, ונחנך את עצמנו כדרך לעשות את זה.
אראל מרגלית: אני חושב שהנקודה המרכזית שנרצה לראות – בעיקר בנושא של פיתוח כלכלי, בנושא של חינוך, בנושא של דיור – ולהבין, איך העיר משתמשת בכלים שיש לה, כי אלו הרי הדרכים להעביר חלק גדול מהכספים.
אראל מרגלית: למשל, הרשות לפיתוח ירושלים היא כלי מרכזי וייחודי לירושלים, שאפשר להפנות דרכו הרבה מאוד תקציבים של תשתיות, שקשה להפנות אותם דרך העירייה.
אראל מרגלית: אז היינו רוצים לדעת, והיינו רוצים לקבל – להגיד ביו-טכנולוגיה זה בסדר, כלומר, ביו-טכנולוגיה, כולנו בעד, וזה יכול לקחת הרבה מאוד שנים וכו', אבל היינו רוצים בשנה הקרובה, בשנתיים הקרובות לראות איך הרשות לוקחת את הנושא של תעסוקה – וכמו שבזמנו היא הובילה את הנושא של הר-חוצבים והיא הובילה את הגן-הטכנולוגי במלחה, והיא הובילה הרבה מאוד דברים – איזה נושאים גדולים בנושא של תעסוקה אתם רוצים להוביל, ואיך אנחנו יכולים לעזור בזה.
אראל מרגלית: דבר שני, כתבתם פה כמה נושאים שמתמקדים בהם, אחד הדברים הדרמטיים בעיני חלק מאתנו זה מרכז העיר, ואני יודע שלקחתם את זה ואתם מפתחים את זה.
אראל מרגלית: היינו מאוד רוצים לעזור סביב הדברים, שירושלים יש לה כבר כוח, שאין לעיר אחרת.
אראל מרגלית: למשל, "בצלאל", אם "בצלאל" עובר היום למרכז העיר, יכול להיות שזה ייקח עוד שנתיים-שלוש או ארבע-חמש, היינו שמחים לתמוך ביוזמה שלוקחת את מרכז העיר ירושלים, והופכת אותה למעוז יצירתי סביב תעשיות שקשורות לגורם כמו "בצלאל", שאין לערים אחרות, ודווקא זקוקות לעניין האורבני.
אראל מרגלית: אתן לך דוגמה, למשל אתמול, ישבנו ואישרנו את המפה של אזורי העדיפות.
אראל מרגלית: אם תפנו אלינו, ותגידו לנו, שלמשל אתם רוצים להכניס את מרכז העיר, כי אתם רוצים לעשות שם איזה משהו שהוא בין טכנולוגיה לאומנויות, מה שקשור לניו-מדיה, אז נשמח לדחוף את זה.
אראל מרגלית: אז זה ייתן לכם כלי לבוא ולהציע אזור פיתוח א' לא רק לתעשיות שבאות להר-חוצבים או לגן-הטכנולוגי במלחה, אלא גם לתעשיות כמו שהיום אתם יודעים, שרוצות להיפגש בין הטכנולוגיה לבין האומנות של "בצלאל" בהרבה מאוד דברים שקשורים למלא דברים כאלה.
אראל מרגלית: דבר שלישי זה רשות השידור.
אראל מרגלית: אנחנו רואים היום שיש תוכנית – אנחנו לא מבינים את התוכנית של רשות השידור, אבל זה נושא אחר, אני לא רוצה להיכנס לזה עכשיו.
אראל מרגלית: אני חושב שזה באינטרס של ירושלים, לתמוך בכך שתהיה רשות שידור ציבורית אמיתית, חיה, נושמת, בועטת.
אראל מרגלית: ראינו מה קרה עם הקרן המאוד מאוד טובה שעשיתם לירושלים לנושא של סרטים, זה היה פנטסטי, דברים כמו "עספור".
אראל מרגלית: אנחנו רוצים לראות שידור ציבורי אמיתי שמתרחש בעיר הזאת.
אראל מרגלית: אנחנו מוכנים לתמוך בזה ומוכנים להיאבק על זה, כי בסופו של דבר זה יכול להיות 1,000 אנשי תוכן, או 500 אנשי תוכן, אפילו 200 אנשי תוכן ליד השוק, או בכל מקום אחר.
אראל מרגלית: דבר רביעי, שאני חייב להגיד לך, ניסן, כמישהו שחדש פה בתוך הבניין הזה.
אראל מרגלית: יש פה תופעה שאתה צריך לעזור לנו לעזור לאנשים.
ניסן סלומינסקי: מתכוון שהוא חדש, לא אני חדש.
אראל מרגלית: לא, אני חדש.
אראל מרגלית: אנחנו נמצאים פה בתוך בניין שיש בו – כמה עובדים?
ניסן סלומינסקי: 1,100 עובדים?
ראובן ריבלין: היום למעלה מ-1,400.
אראל מרגלית: ואנחנו נמצאים פה בקמפוס שיש בו – גם במשרד החוץ, גם במשרד התמ"ת, גם בבנק ישראל, גם במשרד ראש הממשלה – תנו לנו את הדרך להיות יותר קשורים לעיר ביומיום, כלומר, תנו לנו מודל תכנוני, שיאפשר לנו לצאת מדי פעם מהקמפוסים שלנו לפגוש אנשים אחרים; לפגוש את העיר; לפגוש אנשים ממשרדים אחרים; לפגוש את תושבי העיר.
יצחק כהן: בחורי ישיבה מישיבת חברון, למשל.
אראל מרגלית: נכון, זו המצוינות הרוחנית.
אראל מרגלית: אני אומר שממשל, זה אחד היתרונות היחסיים הגדולים של העיר הזאת, יש פה אלפי עובדים בתחום של ממשל.
אראל מרגלית: אני מדבר עם הרבה מחברי חברי הכנסת, הם לא מספיק מכירים את העיר, ואין להם – תנו לנו מודל, תנו לנו דרך לגעת.
ניסן סלומינסקי: הדבר הראשון זה דרך.
ניסן סלומינסקי: בואו כל יום תצטרפו אלי בהליכה ברגל, 11-10 ק"מ בירושלים, כל פעם קח כיוון אחר – אתה מכיר.
אלעזר שטרן: אנחנו עושים את זה.
ניסן סלומינסקי: כאן בירושלים?
אלעזר שטרן: גם הבוקר.
ניסן סלומינסקי: אה, בבוקר.
ניסן סלומינסקי: אני בלילה.
אראל מרגלית: ניסן, אם היית בוושינגטון, אז אתה מכיר שיש שם כמה מקומות, אתה יודע, פשוט אנשים יוצאים החוצה, ואז נפגשים, אפילו בין המשרדים לבין עצמם, בין העיר לבין עצמם.
אלעזר שטרן: בצהריים בוושינגטון.
ניסן סלומינסקי: בצהריים לא.
ניסן סלומינסקי: אני יודע שזה בערב - - -
אראל מרגלית: תעזרו לנו להוציא את הסקטור הזה שנקרא "ממשלה", "סקטור ציבורי", שהוא באמת אליטה, החוצה.
אראל מרגלית: ואנחנו מוכנים להיות פה סוכנים של השינוי הזה מבפנים.
אראל מרגלית: והשכונות – חלק מהשכונות בעיר, באמת בשנים האחרונות, כל הכבוד, יש תמורה מאוד גדולה, חלק משכונות העוני שהיו שכונות עוני, היום דרך הנושא של חינוך-קהילה נראות קצת אחרת.
אראל מרגלית: אנחנו רוצים לתת לזה דחיפה.
אראל מרגלית: אם דיברת על הנושא של חינוך, אם נשים 50-40 בתי-ספר, שרוצים לצמצם פערים, על המפה, אנחנו נהיה בעד.
אראל מרגלית: והדבר האחרון, זה הנושא של דיור בר-השגה.
אראל מרגלית: יש כמה תוכניות וכמה שיחות בכנסת על הנושא של דיור בר-השגה, אני מוביל משהו, אנשים אחרים מובילים משהו, לא משנה, בסוף נמצא את הדרך.
אראל מרגלית: בואו נהפוך את ירושלים לפיילוט בתיאום אתכם.
אראל מרגלית: בואו ניקח – כי הרי בסופו של דבר רוב המעשים בדיור בר-השגה צריכים את העזרה הממשלתית, גם אם העיר נורא רוצה.
אראל מרגלית: אני מציע שנחשוב איך ירושלים תוכל להיות פיילוט לקטגוריה של מחוסרי דיור בפינוי בינוי, אם אפשר לעזור בחוקים פדרליים; לנושא של זוגות צעירים, כי חייבים להשאיר חלק מהם בעיר, והיום יש בקשות; לנושא של גיל שלישי, שכבר בירושלים ממוקד פה גיל שלישי; ולנושא של סטודנטים.
אראל מרגלית: ארבע קבוצות האוכלוסייה האלה, אם היינו מביאים חוק לאומי שאפשר לגבש אותו, כלומר, יש כמה רעיונות כרגע, ולהביא את ירושלים כפיילוט, כולל עזרה ספציפית, היינו יכולים לתת לעיר דחיפה, ואחרי זה למדינה דחיפה.
ניר ברקת: אראל, אני רוצה לספר לך שנייה, אני כבר חמש שנים נמצא בוועדת הכספים, אני מציע לוועדת הכספים להתמקד בכספים, כי יש כאן מיליון פרויקטים, המון נושאים שאפשר לדון בפיתוח שלהם, ואשמח לשבת אתך על הפיתוח שלהם.
ניר ברקת: הניסיון שלי, של ועדת הכספים, אני מנסה לצייד אתכם בכלים של מה באמת הצורך שלנו.
ניר ברקת: אני חייב לומר, בתקציבי פיתוח – 1.2 מיליארד שקל מתוקצב לבנייה של הרובע העסקי החדש; ברכבות, בשני הקווים הבאים פלוס פלוס פלוס, אנחנו מדברים על כ-17 מיליארד שקל השקעות בתשתית כבישים, שראש הממשלה הודיע עם שר האוצר, שהם לא יקצצו בחומש הקרוב בירושלים, בוועדת - - -
ראובן ריבלין: גם שר האוצר הודיע?
ניר ברקת: ראש הממשלה ושר האוצר הודיעו ביחד, שלא יקצצו בעיר ירושלים בתחבורה ובהשקעות בפיתוח התשתיתי.
ראובן ריבלין: אז יש סיכוי שזה יקוים.
ראובן ריבלין: זה חשוב.
ניר ברקת: לא, חד-משמעית.
ניר ברקת: אני מאוד אופטימי, והשיח שלנו, אני רואה שהממשלה הזאת קשובה - -
ראובן ריבלין: קוראים לזה "כלאם פאדי".
ניר ברקת: - - לפיתוח הכלכלי בעיר ירושלים.
ניר ברקת: האתגר הכי גדול שלנו זה השוטף.
ניר ברקת: אראל, השוטף, אנחנו אוכלים חצץ, אנחנו לא מתקדמים בקצב מספיק ראוי בתקציבים, שבסוף זה לחינוך של הילדים, זה לרווחה, זה לתרבות, לספורט, ולניקיון – שם הפער הגדול שלנו.
ניר ברקת: ואני חושב שאם הייתי מבקש בקשה אחת, איפה שמדינה מוכנה להאיץ, וזה מצוין, כי לטווח בינוני-ארוך ההשקעות בתשתיות - - -
ראובן ריבלין: ראש העיר, אני לא רוצה להפריע לשר כהן, אבל מה שהוא אומר, תראה, אתה במערכת של תקציב המדינה, אם אתה רוצה שנעדיף את ירושלים, יש לנו אמצעים - -
ניסן סלומינסקי: רובי, רגע, אתן לך גם לדבר, אתה איש ירושלים – אני יכול לחסום אותו?
ראובן ריבלין: - - חוק ירושלים, אתה יוצר מצב, אם לפי מה שהוא אומר – ודאי, חבר הכנסת אראל מרגלית, אחד מהטובים שבבוניה של ירושלים – - -
ניסן סלומינסקי: בוני העיר.
ראובן ריבלין: - - אתה יכול לפנות כספים ממקומות שאתה צריך להשקיע בהם לצורך – ולכן אני אומר לך שאם אנחנו מקבלים פרויקט ואומרים לממשלה, זה פרויקט ששייך לירושלים DC, אתה יכול באותו רגע לפנות כסף שהיית צריך להשקיע פה - - -
ניר ברקת: לא ניתן להעביר בין התב"ר לשוטף, לצערי.
ניר ברקת: לא מאשרים לי.
ראובן ריבלין: זה אני לא אלמד אותך, אתה תלמד אותי, למרות שאני יודע שהכול אפשר.
ניר ברקת: לא מאשרים לנו.
ראובן ריבלין: יש לנו בשוטף בעיה מבחינת השוויוניות.
ראובן ריבלין: יש לנו בעיה.
ראובן ריבלין: לכן אני אומר לך שעד היום מצאנו הרבה דרכים, וועדת הכספים הייתה יכולה, אומנם בדברים שוליים, 10 מיליון שהם לא רציניים, אפשר הרבה יותר, כי פעם היה שר אוצר ב-1996, שאמר, אני מגדיל את מענק ירושלים ועושה אותו לחצי מיליארד שקל, היה דן מרידור בזמנו.
ראובן ריבלין: הלוואי ונגיע כבר לרמה שבה מבחינה תקציבית המדינה תוכל להרשות לעצמה.
ראובן ריבלין: היום אנחנו יכולים לעזור לך הרבה יותר נקודתית מבחינת ועדת הכספים שדנה בכספים, יכולים להוביל מערכות שלא תחייבנה אותנו להביא תירוצים, שוויוניות.
ראובן ריבלין: כי כשאתה מבקש לתב"ר כסף, הדבר יוצר בעיה רוחבית אם תבוא קריית-שמונה, תאמר, מבחינת התב"ר בעיותי לא פחותות, להבדיל מהבעיות של קריית-שמונה, תבוא בני-ברק ותאמר, הבעיות אינן פחותות, וכמובן, אשקלון, שלא נשכח אותה, ולא נסיר אותה לעולם מסדר-היום.
יצחק כהן: אתמול הסרנו אותה.
ראובן ריבלין: לכן, אני מציע לשמוע מה מרגלית אמר.
ראובן ריבלין: משום שהדבר הזה מאפשר לנו מתן עזרה ולא רק דיבורים.
ניסן סלומינסקי: אחזור רגע לסדר.
ניסן סלומינסקי: סתיו, ואחריה רבי יצחק.
סתיו שפיר: שלום, בהחלט מצער שלא נוכחים פה יותר אנשים.
יצחק כהן: אבל הטובים פה, סתיו.
סתיו שפיר: הטובים ביותר.
ראובן ריבלין: אני מודיע לך שכוחם של הטובים דל מאוד.
סתיו שפיר: רובי, אתה מלא באמירות אופטימיות.
ראובן ריבלין: אני מאוד אופטימי.
ראובן ריבלין: אני רק אומר לך – אתה למשל, כדי לא להיות טוב, אתה צריך להיות טוב.
סתיו שפיר: שאלה תקציבית, לא - - - עד היום – בתקציב הקודם של עיריית ירושלים ניכרת אפליה משמעותית בין התקציב של מערב העיר ומזרח העיר, אם נשים את זה במספרים – מתוך 30 מיליון ש"ח שהושקעו - -
סתיו שפיר: - - ביחידה לקידום הנוער רק 720,000 שקלים, שזה 2.5%, הועברו למזרח העיר.
סתיו שפיר: מתוך 118 מיליון - - -
ניר ברקת: מאיפה קיבלת את המספרים האלה?
סתיו שפיר: מ"עיר עמים".
ניר ברקת: אוקיי, המספרים לא נכונים.
סתיו שפיר: אשמח לראות את המספרים הנכונים.
סתיו שפיר: יש כאן טבלה שמראה את ה - - - .
סתיו שפיר: אתה אומר שמדובר - - -
ניר ברקת: מדובר בפוליטיקה זולה, היא לא נכונה, המספרים הם לא המספרים הרשמיים של עיריית ירושלים, זה לא נכון.
<אשרת מימון: אדוני אפשר טבלאות - - -
ניסן סלומינסקי: תכף אתן לך לענות.
סתיו שפיר: אין שום בעיה.
סתיו שפיר: אז אקרא אותם ואחר כך אשמח לשמוע תשובה.
יצחק כהן: מה זה "עיר עמים"?
ניסן סלומינסקי: ארגון.
יצחק כהן: ימני קיצוני?
יצחק כהן: ימני רדיקלי?
סתיו שפיר: מתוך 18 מיליון שקלים שהושקעו ברשות הספורט ומינהל תרבות ואמנויות, שוב, רק 1.5% הועברו למזרח העיר.
ניר ברקת: תשמעי - - -
ניסן סלומינסקי: רגע, לא ככה, אם את רוצה להתייחס, להקריא את הכול, טוב - - -
ניר ברקת: אני לא רוצה להתייחס למספרים לא נכונים.
ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר, אל תשאלי על כל דבר ודבר, אלא - - -
סתיו שפיר: אני לא שואלת על כל דבר.
סתיו שפיר: אשמח לשמוע - - -
ניסן סלומינסקי: ההפך, מאה אחוז, בדיוק.
<אשרת מימון: אדוני, אני פה, אני אוכל לסמוך את הדברים בנתונים.
סתיו שפיר: אשמח לשמוע את הנתונים האמיתיים.
סתיו שפיר: במידה שלא מתקיימת אפליה, אז באמת אין על מה לדבר.
סתיו שפיר: במידה שכן מתקיימת אפליה, אז מעניינת הסיבה.
סתיו שפיר: וחשוב להדגיש פה, מעבר לשיח הרגיל שנוגע לעניין הזה, יש פה גם צורך אסטרטגי שלנו ואינטרס ישראלי מאוד מאוד ברור להשקעה בכל חלקי העיר, והשקעה שוויונית שתחבר בין האוכלוסיות השונות, ותנסה לצמצם את רמת הסכסוך שכבר נמצא שם ממילא.
סתיו שפיר: צריך לשים על זה – מעבר לרגיל וליומיום – דגש מיוחד.
סתיו שפיר: השאלה איך מתייחסת לזה העירייה ומה הכוונות - - -
אלעזר שטרן: סתיו, אני מבין שאת שואלת גם על השכונות החרדיות.
יצחק כהן: זה אני שואל.
אלעזר שטרן: אבל את לא שואלת על כולם.
אלעזר שטרן: את יודעת שאני בעד, אבל אם כבר שואלים - - -
סתיו שפיר: אני שואלת על כולם.
ניסן סלומינסקי: רב יצחק, עכשיו זכות הדיבור, אלעזר אחר כך - - -
ראובן ריבלין: צריך לדאוג לכל חלקי ירושלים.
סתיו שפיר: אל תשים מילים בפי.
יצחק כהן: מאה אחוז.
סתיו שפיר: אני דואגת לכולם, לא - - -
ראובן ריבלין: העיר ירושלים אנחנו מאמינים שהיא חוברה יחדיו.
ראובן ריבלין: אני תומך.
ראובן ריבלין: רק היא אומרת, הם תושבים של ירושלים, שהם לא צריכים להיות מופלים.
אלעזר שטרן: אני מסכים.
יצחק כהן: סתיו, תגידי, ציונות, סוציאליזם ואחוות הארץ.
ניסן סלומינסקי: רב יצחק, אני נותן לך את המיקרופון.
יצחק כהן: קודם כל אני רוצה לברך את ראש העיר, אדוני ראש העיר - - -
סתיו שפיר: אוכל לקבל תשובה על השאלה?
ניסן סלומינסקי: כן, בטח שתקבלי.
ניסן סלומינסקי: הוא ייתן תשובה, בטח.
יצחק כהן: חיכיתי להזדמנות הזו לברך אותך, עשית עבודה נפלאה.
יצחק כהן: אתה יכול להקליט אותי, עוד מעט יהיו בחירות, בטח תוכל להשתמש בזה.
יצחק כהן: עשית עבודה נפלאה, באמת, לקחת עיר - - -
אראל מרגלית: או אה, מהסקטור שלכם.
ראובן ריבלין: ומה אם אתה תהיה מועמד לראשות העיר?
ניסן סלומינסקי: כמייצג ש"ס בירושלים.
יצחק כהן: מקסימום יכול להיות באשקלון.
ראובן ריבלין: אתה יכול עוד ארבעה ימים להחליף - - -
יצחק כהן: באשקלון, לא פה.
ניסן סלומינסקי: לא, אתה לא מבין, מהרגע שדרעי יושב-ראש, אז הוא כבר לא מועמד, אז עכשיו הוא יכול לדבר.
יצחק כהן: עזוב, ניר, אל תתייחס, אתה מכיר אותי כבר הרבה שנים.
ניסן סלומינסקי: אל תתייחס, זה בסדר.
ניר ברקת: מכיר ומוקיר.
יצחק כהן: מה שאני אומר לך זו אמת לאמיתה.
יצחק כהן: עשית מהפך בעיר הזו, ומגיע לך יישר כוח גדול.
יצחק כהן: על כל פנים, לגבי התקציב הדיפרנציאלי, רבותי, אנחנו נידרש לסוגיה הזאת - - -
ראובן ריבלין: אפשר, כמו אוסישקין, לקבוע כיכרות ברחובות על שם אנשים שחיים עוד אפילו.
יצחק כהן: עשו את זה בראשון-לציון.
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, מה נפל עליכם?
ראובן ריבלין: הובלתי ברחביה עכשיו סיור של ירושלים והראיתי להם רחביה כולה: - -
יצחק כהן: אצטדיון טדי.
ראובן ריבלין: - - אבן עזרא, אבן שפרוט, רמב"ם, רמב"ן, אלחריזי, אברבנאל - - -
אלעזר שטרן: רד"ק.
ראובן ריבלין: אבן גבירול, כולם, רק אין הלוי.
ראובן ריבלין: למה אין הלוי?
ראובן ריבלין: כי אוסישקין שגר ברחוב הלוי אמר, רבותי, תקראו את הרחוב הזה על שמי, אני ראש הסוכנות, אמרו לו, אוסישקין, תחכה עד אשר אתה – תיבדל לחיים ארוכים.
ניסן סלומינסקי: עלה לפגוש הלוי.
ניסן סלומינסקי: עד שתפגוש את הלוי.
ראובן ריבלין: כן, עד יום 120.
ראובן ריבלין: אמר, מי?
ראובן ריבלין: אתם תקראו אחרי שאמות על שמי?
ראובן ריבלין: ואכן רחוב אוסישקין הוא בתוך כל חכמי ספרד.
ראובן ריבלין: אוסישקין ראה את - - - .
ראובן ריבלין: אם צריך, תאמר להם, אנחנו - - -
יצחק כהן: זו הסיבה שטדי - - -
ניסן סלומינסקי: ראש העיר הבין את הרמז, רובי.
ראובן ריבלין: זה התורם ביקש.
ראובן ריבלין: לא נתתי שום רמז.
יצחק כהן: יש בראשון-לציון קונסרבטוריון על שם - - -
ניסן סלומינסקי: רבותי, רבי יצחק.
יצחק כהן: תידרש הסוגיה של התקצוב הדיפרנציאלי.
יצחק כהן: מהו התקצוב הדיפרנציאלי – נכנס עוד ראש עיר שיתמוך בזה, לשעבר – התקצוב הדיפרנציאלי בהיעדר תקציבי אומר כך: לא הרי ירוחם והרי ירושלים והרי חולון והרי בת-ים.
יצחק כהן: אם הממשלה כבר מעבירה תקציבים בחינוך וברווחה, היא לא יכולה לתת לה את אותה מנה, לא יכולה.
יצחק כהן: עשיתי את המודל הזה, אגב, כשהייתי שר הדתות, מול המצ'ינג של הממשלה, וזה עבד מצוין.
יצחק כהן: אומנם הייתה פה הסתערות של ה-15 הגדולות, הם כמעט הרגו אותי, אבל זה עבר וזה עבד מצוין.
יצחק כהן: את אותו מודל – אראל, את אותו מודל של התקצוב הדיפרנציאלי צריך - - -
ראובן ריבלין: על-פי חוק ירושלים אתה יכול לעשות את זה.
יצחק כהן: לא חוק ירושלים.
ניר ברקת: לא, בכלל ברשויות המקומיות.
יצחק כהן: זה נכון גם לירוחם, נכון גם - - -
יעקב אשר: זה יהיה בחוק ההסדרים עכשיו.
יצחק כהן: מופיע שם רק חינוך.
יצחק כהן: צריך להכניס גם רווחה.
יצחק כהן: אני אומר לכם, רבותי, זה הדבר הנכון לעשות.
יצחק כהן: למשל, אבא עשיר שיש לו עשרה ילדים, לא יכול להביא את אותו מענה לילדים העשירים מול הילדים העניים שלו.
יצחק כהן: הוא צריך לחלק את זה יותר לעניים, פחות לעשירים.
יצחק כהן: לא לקחת להם את הארנונה.
ראובן ריבלין: מה תאמר עיר עם בעיות סוציו-אקונומיות?
יצחק כהן: אז היא בנוסחה.
יעקב אשר: הפוך, זה חלק מהנוסחה.
יצחק כהן: היא בתוך הנוסחה.
יצחק כהן: רובי, עשינו את המודל הזה, והמודל הזה עבד מצוין.
יצחק כהן: רובי, אני יודע, אתה כבר רואה פה את ראש עיריית תל-אביב מולך, ואת ששון מחולון, ואת - - -
ראובן ריבלין: בטוח.
ראובן ריבלין: מה זה, מה, תשאל אותו.
יצחק כהן: אבל לא, הם לא צודקים.
יצחק כהן: הם לא צודקים, עם כל הכבוד.
יצחק כהן: יש להם ארנונה.
יצחק כהן: אתה הולך בחולון, כל סמטה אתה רואה מוזיאון.
ניסן סלומינסקי: נקיים על זה דיון.
ניסן סלומינסקי: אם זה בהסדרים נקיים על זה דיון.
יצחק כהן: נקיים על זה דיון אחד, לקבל את זה ולהוסיף את הרווחה גם.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שכן, יכול להיות שלא.
ראובן ריבלין: אם זה יהיה, ויהיה לטובת ירושלים, נתמוך בזה.
ניסן סלומינסקי: דווקא בדתות זה היה יותר מסובך, אבל בסדר.
יצחק כהן: לא, אין בעיה, מודל מצוין.
יצחק כהן: היה פיילוט נהדר, וזה עבד מצוין וזה הוכיח את עצמו כלכלית, וזה נכון ואנחנו חייבים.
אראל מרגלית: הדיפרנציאציה מספיק גדולה נגיד בנושא חינוך?
יצחק כהן: יש מספיק - - -
ניר ברקת: תלוי מה יהיו המדרגות, אבל אם אני מבין נכון, המדינה מדברת על להעביר סדר גודל – אני לא זוכר את המספר.
יצחק כהן: 400 מיליון.
ניר ברקת: סדר גודל של 400 מיליון - - -
יצחק כהן: להסית 400 מיליון מהחזקות לחלשות.
ניר ברקת: זה נכון להיום, אבל עוד פעם, כשתהיה צמיחה, הציפייה היא לשנות את הקריטריונים כל הזמן, לא במכה אחת.
ניר ברקת: אתה לא רוצה לבוא ופתאום לעשות הכול בזבנג, אלא להסתכל על מהלך רב-שנתי, שמשנים אותו בהדרגה על מנת ששני הצדדים יוכלו להסתגל, אלה שמגיע להם יותר ואלה שאולי יקבלו קצת פחות, אתה רוצה לתת להם להסתגל ולנהל תקציב בצורה יעילה וטובה.
יצחק כהן: הם לא מקבלים פחות, זו טעות להגדיר את זה ככה.
יצחק כהן: יש להם מקורות יותר טובים.
ניר ברקת: זה נכון, הילד - - -
יצחק כהן: פעם חשבו לקחת מארנונה – לעשות ארנונה, זה לא נכון.
יצחק כהן: הוא גובה ארנונה, שיגבה ארנונה.
ראובן ריבלין: הם מקבלים מהמדינה פחות.
ראובן ריבלין: האזרחים - - -
ניר ברקת: אתן לך דוגמה.
יצחק כהן: המדינה תיתן למי שקשה לו יותר.
ראובן ריבלין: מי שקשה לו יותר, יקבל יותר.
ראובן ריבלין: מי שלא קשה לו יותר, יקבל פחות.
ניסן סלומינסקי: רובי, חבל.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לדבר על - - -
יצחק כהן: לא מבקשים ממני לתרום, רובי.
יצחק כהן: אתה לא מבקש ממנו לתרום את הארנונה שלו.
יצחק כהן: תשאיר לו את הארנונה, אל תיגע בה, אוקיי?
ראובן ריבלין: אתה יודע כמה פעמים ניסיתי לעשות את זה בירושלים?
ראובן ריבלין: כשאתה היית שר, והייתי צריך לעשות נתיבים כדי להעביר - - -
יצחק כהן: עשינו את זה וזה עבד יפה.
יצחק כהן: חבר'ה, אני מדבר פה על כל המדינה.
יצחק כהן: בירושלים תהנה מזה בדרך.
יצחק כהן: ניר, אני רואה את הברושור הזה, יש פה הכול.
ראובן ריבלין: ישיבת חברון לא פה.
יצחק כהן: לא, אני חושב שירושלים היא המרכז הרוחני הגדול ביותר בעולם, רובי, אתה תסכים אתי.
אראל מרגלית: לא רואה את זה פה.
ניר ברקת: אראל, מה אתה רוצה שיופיע שם?
יצחק כהן: היא דיברה על מזרח ירושלים, דבר על - - -
אראל מרגלית: פרויקטים חדשים.
ראובן ריבלין: היא צריכה להיות המרכז הרוחני.
יצחק כהן: מה חסר?
אראל מרגלית: לא רק זה, גם בפסיכואנליזה זה המרכז העולמי.
יצחק כהן: אז אני שואל, לא היה להם פה מקום לדף אחד - -
ניר ברקת: למי?
ניסן סלומינסקי: לעולם הישיבות.
יצחק כהן: - - לעולם הישיבות, לעולם התורה - -
ראובן ריבלין: דיברו על תל-אביב - - -
יצחק כהן: - - לציבור החרדי.
יצחק כהן: אני רואה את היחס - - -
ניר ברקת: במרכז העסקים גאולה, אתה יודע איזו השקעה עשינו שם.
יצחק כהן: איפה הפיצה והפלאפל?
יצחק כהן: לא על זה אני מדבר.
ניר ברקת: לא, מה קרה לך?
ניר ברקת: איזה 40 מיליון שקל.
יצחק כהן: אני לא מדבר על זה.
יצחק כהן: אני מדבר על הנושא שדיברנו עליו כל כך הרבה זמן, המרכז לטיפול בגיל-הרך.
יצחק כהן: הייתי מצפה לראות תוכנית עתידית.
ניר ברקת: זה פרויקטים פיזיים.
יצחק כהן: בסדר, אוקיי, להכניס גם כן איזה שרטוט חזון.
יצחק כהן: מה יכול להיות.
יצחק כהן: ומגיע לך קרדיט כי בהתנהלות אתה כזה משתף פעולה עם כולם, גם עם מזרח ירושלים, אגב, גם עם הציבור החרדי, אז מגיע – המרכז לטיפול בגיל-הרך בציבור החרדי, עולם התורה של ירושלים, שאתה יכול רק להתגאות בו.
ניר ברקת: מסכים אתך.
ניסן סלומינסקי: זה המרכז הכי גדול היום.
יצחק כהן: אראל דיבר על נושא של דיור בר-השגה.
יצחק כהן: ההיצע נמוך.
יצחק כהן: אני לא מבין למה אתה לא מחיה את תוכנית ספדי, שזה 40,000-30,000 יחידות דיור.
יצחק כהן: למה לא? תסביר לי.
יצחק כהן: לפני שהירוקים יקפצו עלינו ויהרגו אותנו, תסביר לי למה לא.
ראובן ריבלין: איפה?
ראובן ריבלין: במערב העיר?
יצחק כהן: בעמק בין עין-כרם להר-נוף.
ראובן ריבלין: תבנה במזרח.
אראל מרגלית: יש גם במרכז.
ראובן ריבלין: תרחיב את ירושלים, שלא תחולק לעולם, זה הכול.
ניר ברקת: זו כבר שאלה פוליטית.
ראובן ריבלין: ספדי, לא תהיה לך דירה אחת לזוג צעיר.
יצחק כהן: ב-40,000-30,000 אתה מגדיל את ההיצע בכמות הדירות, אז המחירים ירדו.
יצחק כהן: תמשיך להצליח, יקירי, אנחנו אתך.
ראובן ריבלין: תוציא חוק עזר עירוני, שמי שלא משכיר את הדירה שלו, משלם פי שלושה ארנונה.
ראובן ריבלין: זה מה שתעשה.
ניסן סלומינסקי: אלעזר.
אלעזר שטרן: האמת שגם מהמשפטים האחרונים לקחו לי את מה שהיה לי לומר, אבל אני לא יכול להימלט מלחלק מחמאות – גם אם אני חשוד קצת על ההישגים, על הצמיחה הזאת של – א.
אלעזר שטרן: אנחנו מסתובבים בעיר – לשמחתי הרבה, אבל לא מספיק – כמה ימים בשבוע.
אלעזר שטרן: אני חושב שהבשורה הכי גדולה – את הפיתוח של המרכזים השונים אנחנו רואים בעיניים – אני חושב שהבשורה הזאת של מקומות התעסוקה היא באמת בשורה חשובה.
אלעזר שטרן: אני חושב שהתיירות מביאה סוג מסוים של כוח אדם, של משרות.
ראובן ריבלין: הולכת להיות מכה במע"מ על תיירות, היא לא דבר פשוט.
אלעזר שטרן: זה הולך להיות בכל הארץ.
אלעזר שטרן: זאת מכה שהולכת – על תייר ממוצע מארצות-הברית להוסיף פה 500 דולר, זאת תהיה מכה מאוד קשה, במיוחד לירושלים, אבל זה יגיע אלינו.
אלעזר שטרן: אני מסתכל על ירושלים מההיבט של מקומות העבודה.
אלעזר שטרן: אני חושב שיכול להיות שתיירות היא הדוחף הגדול לאותם מספרים, אני לא בטוח שאלו האוכלוסיות שאתה רוצה להגיע אליהם.
אלעזר שטרן: זה נותן מקומות תעסוקה, אבל אני חושב שאנחנו רוצים לראות פה גם אוכלוסיות שלא מועסקות בענף התיירות.
אלעזר שטרן: הדוגמאות של אראל ישענו על ענף התיירות, זאת אומרת, אם כבר באה הרבה תיירות, אז פיתוח של אומנות יש לו מקום גדול.
אלעזר שטרן: אני אומר את זה, אני חושב שצריך להסתכל על זה, ואני חושב שגם הנושא של הרכבת המהירה שתגיע לירושלים, צריך לראות שזה לא עושה מה שעשה לבאר-שבע הפוך כאילו, זאת אומרת, שגם אנשים שהיום גרים בירושלים בגלל המקומות, יהיה להם יותר קל לגור בתל-אביב ולבוא בחצי שעה לירושלים.
יצחק כהן: לא, זה הפוך.
יצחק כהן: הם גרים בירושלים וחצי שעה הם בתל-אביב.
יצחק כהן: זה הפוך.
יצחק כהן: זה - - -
ניסן סלומינסקי: לא, זה תלוי.
ניסן סלומינסקי: ברור מה שהוא מתכוון.
ראובן ריבלין: זה "vis-à-vis", זה הולך מפה לשם.
אלעזר שטרן: אני רק מעיר את זה.
אלעזר שטרן: ובשורה תחתונה, אני אומר דוגרי גם בכנסת, הייתי שמח אם ליום ירושלים היה ביטוי עוד יותר חגיגי, חוץ מהישיבה בוועדת הכספים.
ניר ברקת: יש גם לובי היום יותר מאוחר ב-13:30.
אלעזר שטרן: אני רוצה לומר לכולנו תמיד, שבין פרוטוקול דתי, או כשעיקר ציוני הימים השמחים והעצובים שלנו, שאין להם פרוטוקול דתי, אז התפיסה הציבורית שלהם פוחתת, לצערי הרב.
אלעזר שטרן: ואני חושב שיום ירושלים היום במדינת ישראל, לצערי הרב, חוץ מירושלים, או גם בירושלים, הוא יותר חג של שומרי מסורת מאשר של אחרים, ואני מסמן את זה גם לראש העיר, כיעד ירושלמי ארצי.
אלעזר שטרן: איך אנחנו באמת הופכים את השמחה הזאת, את ההודיה הזאת, ליום שמרגישים אותו גם במקומות אחרים בארץ.
<קריאה: תנועות הנוער מגיעות, אדוני.
<קריאה: תנועות הנוער מגיעות לכל הארץ.
ראובן ריבלין: רחובות ירושלים מלאים.
ראובן ריבלין: אם למשל כשתהיה ראש ממשלה תחליט, שכאשר אתה – ביום העצמאות לא, ביום העצמאות תעזוב את מדינת ישראל ולא תהיה בחגיגות העצמאות?
ראובן ריבלין: אתה לא תהיה בארץ ביום ירושלים או - - -
ניסן סלומינסקי: לכן אני חשבתי לתומי באמת שיום ירושלים, ולכן, אם שמתם לב לא קבענו ישיבות רגילות ביום ירושלים, כי אמרתי, אני אומר הלל, אומר, איך אפשר – והייתי בטוח - - -
ראובן ריבלין: הלל עם ברכה, לא הלל.
ניסן סלומינסקי: ודאי שעם ברכה.
ניסן סלומינסקי: גם בערב יום העצמאות אני אומר הלל עם ברכה.
ראובן ריבלין: כמו יום העצמאות, זה יום ירושלים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו אומרים גם ביום העצמאות אפילו בערב.
יצחק כהן: אני כל יום אומר הלל.
ניסן סלומינסקי: בכל מקרה, חשבתי שבאמת יהיה איזה משהו של התקוממות.
ניסן סלומינסקי: הבעיה שאתה יוצא לרחוב, אז אף אחד לא יודע על מה אתה מדבר בכלל.
ניסן סלומינסקי: נכון שהיום יש כבר התעוררות גדולה, וכמעט בכל ערי ישראל יש פעילות.
ניסן סלומינסקי: אבל שוב, אתה צודק, זה תופס בעיקר את הציבור של הציונות הדתית, וזה לא טוב, כי זה ממש חג לאומי, אבל זה לא רק לוועדת הכספים.
ניסן סלומינסקי: ישנם עוד חברי כנסת שלא דיברו ומבקשים?
ניסן סלומינסקי: ישנה בקשה של עמותה, שבדרך כלל לא בטוח שהיינו נותנים, אבל מאחר שהיא ביקשה, אבל רק בתנאי אחד, קצר ולא פוליטי.
<אשרת מימון: שאגיד מאיפה הכספים שלנו?
יצחק כהן: לא, תציגי את עצמך קודם.
ניסן סלומינסקי: אני לא מכיר ולא יודע - -
<אשרת מימון: זאת השאלה הקבועה.
אראל מרגלית: לכי קדימה.
אראל מרגלית: תדברי על מה שאת רוצה.
ניסן סלומינסקי: - - אם אתם שייכים לימין, לשמאל, לאמצע, למעלה, למטה.
ניסן סלומינסקי: מה שאני אומר, מאחר שזו ישיבה חגיגית, אז אני אומר, אם אפשר קצר ולא פוליטי.
ניסן סלומינסקי: אם זה לא, אז לא ניתן.
סתיו שפיר: מה זה לא פוליטי?
סתיו שפיר: מה לא פוליטי ב - - -
אראל מרגלית: תציגי את עצמך ותדברי, בבקשה.
ניסן סלומינסקי: אני מדבר על עמותה חיצונית שאני לא רוצה להיכנס.