GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: רק תעשה את זה מהר.
<משה פרל: כן, רק נשאלתי 5 שאלות.
ניסן סלומינסקי: רובן היו אותה שאלה, אם תשים לב.
<משה פרל: אני חושב, או לפחות כך הבנתי, שנוצר איזה רושם שיש אפליה והתייחסות אחרת בין העסקים הגדולים לבין משקי בית, מה שנקרא הקטנים.
<משה פרל: אני מנסה להסביר וכנראה אני לא מצליח, שכאשר בודקים איך זה מנוהל במספרים – לכן אני כן אענה לך בעניין הזה.
<משה פרל: אני לא משווה ל-OECD - - -
זהבה גלאון: איזה OECD?
זהבה גלאון: אתה יודע כמה אנשים זורקים מהבית וכל יום אני מתחננת למנהלי הבנקים?
זהבה גלאון: אני מדברת איתך על אנשים חיים?
<משה פרל: אם ההפרשה לחובות לא טובים היא גבוהה מאשר ההפרשות האלה לחובות במגזר העסקי, אותו 0.73 ו-0.6, עם המחיקות למשקי הבית הם בשיעורים הרבה יותר גבוהים מתוך החוב הבעייתי מאשר החוב העסקי, אז קשה להגיע למטרה הזאת.
ניסן סלומינסקי: משה, אתה מפספס את הנקודה המרכזית.
ניסן סלומינסקי: כולנו יודעים שמצבה של מדינת ישראל הוא טוב, שמצבם של הבנקים הוא טוב ואנחנו יודעים לשבח את זה.
ניסן סלומינסקי: אתה לא צריך עוד פעם להוכיח לנו את המספרים.
ניסן סלומינסקי: כאן יש תחושה – זאת לא רק תחושה, רק אני אומר בעדינות.
ניסן סלומינסקי: ישנם דברים טובים ומסודרים, שבהם אנחנו משבחים את הבנקים, אחרת המדינה היתה מתמוטטת ולבנקים יש תפקיד חשוב.
ניסן סלומינסקי: מעבר לכך ישנה רשימה שעליה הכללים האלה לא חלים ועל זה יוצא הקצף.
ניסן סלומינסקי: אתה כל הזמן מספר לנו על הרשימה הטובה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים אותה ומשבחים אותה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו לא באים ואומרים שהבנקים הם נוראיים.
ניסן סלומינסקי: ההיפך, הבנקים טובים.
משה גפני: זה בסדר, הוא עושה את תפקידו.
ניסן סלומינסקי: אם אין לך תשובה – יכול להיות שאתה לא יודע כי אתה איגוד הבנקים.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שזאת רשימה חסויה שיצאה משום מה בטעות וכנראה עברה לאחד העיתונים ולציבור.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאתה אפילו לא יודע שלכל בנק יש איזו רשימה קטנה של חריגים ומתברר, אחרי שזה יצא, שהחריגים האלה משחקים בכמה בנקים.
<משה פרל: הבנקים יתייחסו לזה, אני רק רוצה להגיד - - -
משה גפני: הדבר היחיד שחשוב לדעת.
משה גפני: האם הוא יכול להגיד לנו מה היה בשיחה באותה תמונה מפורסמת בעיתונים, באותו בית קפה, בית רוסק-עמינוח לבין נוחי דנקנר.
ניסן סלומינסקי: יש לנו תמונות אחרות.
<משה פרל: אם אתה רואה שלמגזר עסקי מוחקים פחות, מוחלים פחות ושיעור הדי פולטים שם הוא פחות מאשר למשקי הבית, אתה לא יכול לבסס טענה של אפליה.
<משה פרל: לגבי העסקה הספציפית, הבנתי על מה אתם רוצים לשאול.
ניסן סלומינסקי: לא רק זאת, יש כמה.
מיקי רוזנטל: לא העסקה הזאת.
מיקי רוזנטל: אלה שהיו בקוקטייל ביום שישי.
ניסן סלומינסקי: מיקי, בלשון הקואליציה – רשימת העילויים.
ניסן סלומינסקי: 40 עילויים?
ניסן סלומינסקי: 10 עילויים?
ניסן סלומינסקי: שהם נמצאים מחוץ למסגרת.
ניסן סלומינסקי: עזוב, ניסינו פעמיים שלוש ולא הלך.
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, אני דן את משה לכף זכות.
ניסן סלומינסקי: איגוד הבנקים אמון על הרשימות המסודרות ובאמת מגיע להם יישר הכוח, הבנקים בסדר.
<משה פרל: אדוני, לא יכול להיות שייווצר רושם שיש רשימות שחורות ורשימות לבנות.
<משה פרל: הסברתי לכם למה המערכת הבנקאית לא פועלת באפליה.
<משה פרל: אני לא עונה ספציפית על לקוח כזה או אחר או עסקה כזאת או אחרת.
<משה פרל: בזה תפנו אל הבנקים.
ניסן סלומינסקי: אבירם כהן, בבקשה.
<אבירם כהן: מבחינת הנתונים היבשים אין לי יותר מידי להוסיף על מה שאמר המפקח על הבנקים ועל מה שאמר ברהיטות רבה מנכ"ל איגוד הבנקים.
<אבירם כהן: אני אתייחס להשלמות קטנות על בנק לאומי ואתייחס באופן מאוד ספציפי לרשימת העילויים.
<אבירם כהן: רק כדי לחדד.
<אבירם כהן: תיק האשראי של בנק לאומי עומד על כ-240 מיליארד שקלים.
<אבירם כהן: זה נתון שהוא מופיע בדוחות כספיים, זה נתון פומבי.
<אבירם כהן: תיק האשראי ללקוחות גדולים שמטופלים על-ידי החטיבה העסקית שלנו, שזה לקוחות שהם לא רק אלה שדיברתם עליהם פה היום אלא כל לקוח שהוא מעל 100 מיליון שקל.
<אבירם כהן: זה גם חברות בסדר גודל שהן לא מהסדר גודל שדיברתם היום, עומד על כ-40 מיליארד שקלים.
<אבירם כהן: 40 מתוך 240 זה היחס פחות או יותר.
<אבירם כהן: כל השמות שנזרקו פה ושנזרקים מידי פעם, הם בתוך ה-40 מיליארד האלה.
<אבירם כהן: לבנק לאומי אין אשראי פרטי לחלק מהלקוחות ההיפותטיים שדיברתם עליהם – פרטי אין.
<אבירם כהן: מעבר לזה אני לא יכול להיכנס - - -
ראובן ריבלין: מה, הם טמבלים?
ראובן ריבלין: הם ייקחו פרטי שתבקש מהם למשכן את הבית שלהם?
ניסן סלומינסקי: יש חלק.
ניסן סלומינסקי: אצל הפועלים ואחרים יש גם פרטי.
ראובן ריבלין: כל פרטי הוא פרטי, אין לנו ויכוח.
אראל מרגלית: משהו פה לא מסתדר מבחינת המספרים שהמפקח נתן לנו.
<אבירם כהן: אני יודע, זה עניין של הגדרות.
<אבירם כהן: בבנק לאומי יש מספר קווי עסקים.
<אבירם כהן: ללקוחות הפרטיים יש את החטיבה הקמעונאית, החטיבה הבנקאית שלנו.
<אבירם כהן: ללקוחות מסחריים, שהם בין 10 ל-100 מיליון שקלים, יש חטיבה מיוחדת שהיא החטיבה המסחרית והלקוחות התאגידים והלקוחות הגדולים זה בחטיבה הבנקאית.
<אבירם כהן: אני לא מייצג את המפקח, כמובן, אבל לדעתי הגדרת עסק גדול, על-פי המפקח, היא לא ההגדרה שאתה הגדרת.
אראל מרגלית: המפקח בעצמו הגדיר את זה.
ניסן סלומינסקי: הוא חיבר את כל העסקים.
ניסן סלומינסקי: הוא אמר שהוא חיבר את כולם.
אראל מרגלית: תעשה לנו את ההבדל בין העסקים הגדולים לבין העסקים קטנים, זה לא מסתדר.
<אבירם כהן: הפילוח לפי קווי עסקים הוא עד 10 מיליון שקלים זה עסק קטן, בין 10 ל-100 זה עסק בינוני ומעל 100 זה עסק גדול.
ניסן סלומינסקי: אראל, תן לו לרוץ.
<אבירם כהן: זאת ההגדרה שלנו.
<אבירם כהן: המפקח דיבר על הפרשה רב שנתית לחובות מסופקים והוא נקב במספר 0.5%.
<אבירם כהן: זה המספר המקובל פחות או יותר שלא בעיתות משבר.
<אבירם כהן: אני יכול להגיד לכם גם שאם אתם תבדקו בדוחות הכספיים של בנק לאומי לאורך שנים, אתם תיראו שההפרשה היא אפילו נמוכה מהמקובל במשק.
<אבירם כהן: אני לא אעיד על עצמי, אבל זה מעיד איפשהו על מקצועיות בתחום הזה, על נתינת אשראי לפי קריטריונים מוסכמים, לפי כל מיני מודלים.
משה גפני: גם המחיקה זה על בסיס מקצועי.
<אבירם כהן: חבר הכנסת גפני, כל שאלה תיענה.
<אבירם כהן: אם יש 0.4% או 0.5% הפרשה, זה אומר שזה לא אפס.
<אבירם כהן: כשזה לא אפס, זה לכל אורך ורוחב הגזרה.
<אבירם כהן: זה גם ללקוחות למשכנתאות, גם ללקוחות קמעונאות, גם לעסקים קטנים, גם לבינוניים וגם לעסקים גדולים.
<אבירם כהן: המונח הסדר חוב הוא לא מושג שהומצא לפני שבוע.
<אבירם כהן: זה מושג שהולך עם תחום הבנקאות, לדעתי, מאות בשנים.
<אבירם כהן: זה לא רק בארץ אלא גם בחו"ל.
<אבירם כהן: יושבים פה רואי חשבון, יושבים פה אנשים מנוסים והם יודעים את זה.
<אבירם כהן: יש אפילו חברי כנסת שמקבלים פניות ציבור ובמקצועיות רבה הם מעבירים לטיפול בלי להגיד לנו איך לטפל ומבקשים שנראה.
<אבירם כהן: הם גם מקבלים את הטיפול שלנו בלי שנקטנו איזו פעילות למען אבל הם רואים שאנחנו עושים את ההסדרים האלו גם למשקי בית, גם למשכנתאות וגם לעסקים קטנים במקצועיות הכי טובה שאנחנו מכירים, לפי כל המודלים.
<אבירם כהן: אנחנו מפוקחים, יש לנו ועדות אשראי, יש לנו ועדות ניהול סיכון.
<אבירם כהן: יש לנו גם פיקוח של הרגולטור שמידי פעם בודק תיקים כאלה ואחרים וגם את המקרה הספציפי הזה הרגולטור בודק.
<אבירם כהן: אני יכול להגיד לכם שאין בבנק לאומי רשימה של חריגים.
<אבירם כהן: לא חריגים, לא עילויים, לא שוכני קוקטילים ולא שום דבר.
<אבירם כהן: אין כזה דבר.
<אבירם כהן: כל אשראי שניתן, מקטן ועד גדול, עובר ועדות אשראי לפי גודל האשראי שהוא מקבל.
<אבירם כהן: האשראים הגדולים עוברים גם ועדות אשראי של הגורמים המקצועיים, הם נבחנים על-ידי אגף לניהול סיכוני אשראי אצלנו והם מאושרים על-ידי הדרגים הכי גבוהים עם הרבה הרבה פיקוח של הדירקטוריון.
<אבירם כהן: שום דבר לא מתקבל באיזו גחמה אישית.
אראל מרגלית: מה זה הלוואות סולו?
<אבירם כהן: הלוואות סולו, זה סוג של הלוואה.
אראל מרגלית: למה זה מוגדר?
אראל מרגלית: אתה מדבר כאילו אין שום בעיה.
<אבירם כהן: קודם כל, אם לא היתה בעיה לא הייתי יושב פה.
אראל מרגלית: בדיוק.
אראל מרגלית: אתה צריך להבין שתסכול פה זה לא איזה PR, יש תסכול מאוד גדול, יש כאב, יש כעס מכל מיני סיבות.
אראל מרגלית: אתם מתגאים ביכולת של הבנק לעמוד ולהחזיר אשראי וחלק מהדברים שאתם מתגאים בהם, אתם מתגאים בהם בצדק.
אראל מרגלית: מערכת הבנקאות בארץ, מבחינה פיננסית גרידא, היא מערכת טובה.
אראל מרגלית: אבל אתם פחות עונים לתחושת חוסר הצדק בסוג מסוים של הלוואות ובמה שקרה פה ואתם פחות עונים באופן שבו הבנקים פתוחים לציבור הרבה יותר גדול שמרגיש מתוסכל.
אראל מרגלית: על זה אתם צריכים לענות.
אראל מרגלית: אתם צריכים לענות על חלק מהדברים.
אראל מרגלית: אם אתם לא תענו זה פשוט יידחס ויידחס וזה יתפרץ במקום אחר.
<אבירם כהן: אני אשלים את דבריי ותכף אתייחס.
משה גפני: האם תוכל להתייחס לשאלה שלי?
משה גפני: מחיקת החוב נעשית על בסיס מקצועי?
משה גפני: מדוע אחרי שהיה לחץ ציבורי הקפאתם את מחיקת החוב ואחרי זה גם ביטלתם.
משה גפני: אם זה על בסיס מקצועי, אז מה השתנה?
עיסאווי פריג': מה זה מכרזי ההלוואות?
עיסאווי פריג': על בסיס מה – הכול בסדר אצלו.
ניסן סלומינסקי: לפחות אנחנו, כחברי כנסת, צריכים להיות הוגנים.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשבח את אבירם שהגיע ומוכן לעמוד בחזית.
ניסן סלומינסקי: אני מקווה שגם הבנקים האחרים יעשו את זה.
ניסן סלומינסקי: תשתדל לענות.
ניסן סלומינסקי: מה שאתה לא יכול או לא רוצה רק תגיד לנו.
ניסן סלומינסקי: אבירם, אתה מכיר את האנשים ואתה שומע את האנשים.
ניסן סלומינסקי: אני שמח שאתה מדבר בכבוד, בצורה מסודרת ועם נתונים.
ניסן סלומינסקי: תנסה לענות.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאתה אומר: לשאלה הזאת אין לי תשובה ואני לא יכול לענות וזה גם כן בסדר, אבל לא ללכת מסביב סביב.
ניסן סלומינסקי: כבר חצי שעה או יותר אנחנו מסתובבים.
ניסן סלומינסקי: כולנו נבונים ומבינים.
ניסן סלומינסקי: אם כן, אז תגיד.
ניסן סלומינסקי: אם לא, גם מכובד, אנחנו נדע מה לעשות.
<אבירם כהן: אני רק רוצה להתייחס לעניין של איפה ואיפה, או העדפה כזאת או אחרת.
<אבירם כהן: קודם כל, חשוב לי שתדעו.
<אבירם כהן: המפקח אמר קודם שלפני כמה שנים הוא הנחה את הבנקים להוריד את רמת החשיפה שלהם ללווים גדולים.
<אבירם כהן: יעיד כל מי שמכיר את הנושא, שבבנק לאומי ההורדה הזאת החלה עוד טרם הנחייתו של המפקח.
<אבירם כהן: כבר בשנת 2006 בנק לאומי התחיל להוריד את החשיפה.
<אבירם כהן: אפשר לעקוב אחר העניין הזה כי המפקח גם מחייב אותנו לפרסם את זה בדוחות הכספיים.
<אבירם כהן: אפשר גם לראות שבנק לאומי חשוף ללווים גדולים הרבה פחות מבנקים אחרים.
<אבירם כהן: זה מאוד חשוב לי שתדעו את זה.
<אבירם כהן: דבר שני, חברי הכנסת גפני, בלי שמץ של ציניות, אנחנו באמת קשובים לציבור.
<אבירם כהן: גם בעיתות משבר של סקטורים מסוימים, של מקומות גיאוגרפים שונים, של מצב מלחמתי כזה או אחר.
<אבירם כהן: בכל שלב ושלב, אנחנו באמת, בלי ציניות ובלי כל הקשקושים מסביב, אנחנו באמת קשובים, בלי גרם אחד של ציניות.
<אבירם כהן: דבר שלישי, ואני אומר את זה באופן מפורש: אין שום רשימה של חריגים, אין כזה דבר.
<אבירם כהן: אתם אמרתם את זה יותר מפעם אחת.
משה גפני: לא רשימה.
<אבירם כהן: אין גם יחס מיוחד.
<אבירם כהן: מיקי, אני מסתכל עליך בעיניים.
<אבירם כהן: אין יחס מיוחד למאן דהוא בגלל מעמדו כזה או אחר.
<אבירם כהן: בשנת 2009 פנו אלינו גם ממשרד האוצר, מהדרגים הכי גבוהים וגם מהמשכן הזה ואמרו לנו שאנשי העסקים הגדולים, כולל שמות שנזרקו בדיון הזה, מתלוננים שאנחנו סוגרים להם את הברז ולא פותחים להם את הברז.
<אבירם כהן: אני חושב שאין יחד מועדף או יחס מפלה בבנק לאומי לאנשים האלה.
<אבירם כהן: יש מאות מיליוני שקלים בשנה שנמחקים לציבור, לקמעונות, למשכנתאות ולעסקים קטנים, מאות מיליונים בשנה.
<אבירם כהן: רק בשנה שעברה מדובר על 470 מיליון שקלים ובכל שנה אנחנו מדברים על סדר גודל כזה.
<אבירם כהן: בתיק אשראי של 240 מיליארד שקלים זה לא סכום גדול.
<אבירם כהן: זה סכום מקובל ואת זה יגיד לכם כל אחד, אבל שתדעו שזה קיים.
עיסאווי פריג': אני רוצה לשמוע תשובה לגבי הלוואת סולו.
עיסאווי פריג': למה הוא לא ענה?
עיסאווי פריג': עזוב, הם עונים מה שהם רוצים.
<אבירם כהן: אני לא יודע לענות על השאלה שלך על הסולו כי אני לא איש אשראי.
<אבירם כהן: נמצאת פה אסנת טננבאום, שהיא ראש מערך האשראים המיוחדים שלנו והיא תוכל לענות.
עיסאווי פריג': ומה עם נושא מכרזי ההלוואות?
<אבירם כהן: אסנת תענה מה זה הלוואות סולו.
<אסנת טננבאום: אשראי סולו הוא אשראי שאיננו נלקח בביטחונות מלאים.
<אסנת טננבאום: נותנים אותו בהסתמך על כושר הפירעון של הלווה, לאחר שעושים ניתוח מקצועי של העסק עצמו ומקורות הפירעון שלו.
עיסאווי פריג': ועל-פי שיקולים.
ניסן סלומינסקי: אז למה זה נקרא סולו?
ניסן סלומינסקי: את לא עושה את זה לכל אחד?
<אסנת טננבאום: זה קורה גם בעולם.
<אסנת טננבאום: עסקים גדולים ובריאים שמציגים יכולת תזרימית מצוינת, שאנליסטים בודקים אותם - - -
עיסאווי פריג': מה הרכב ההלוואות סולו מסך האשראי?
<אסנת טננבאום: אני לא יודעת מספרים.
משה גפני: אדוני היושב ראש, אני יכול להציע הצעה?
משה גפני: אני מכיר את הבנקים, גם אתה מכיר וכולנו מכירים.
משה גפני: אנחנו הולכים סחור סחור כבר שעה וחצי.
משה גפני: אם הכול בסדר – הכול, בסדר, אני מאמין.
משה גפני: אבירם אומר, אסנת אומרת.
משה גפני: אז שיקימו ועדת חקירה ממלכתית.
משה גפני: הכול בסדר, אין בעיה, אין רשימות, הלוואות סולו אלה הלוואות שניתנות על-פי שיקולי דעת מקצועיים, הקפאות של מחיקות חוב זה דבר שנעשה באופן מקצועי, הכול בסדר.
משה גפני: אם הכול בסדר, הבנקים לא צריכים להתנגד לזה שנעשה חקיקה, ניתן כוח לרגולאטור, נבדוק את הדברים האלה, למנוע דברים מהסוג הזה.
ניסן סלומינסקי: מה זה קשור לבנקים?
ניסן סלומינסקי: ממתי בנקים מתנגדים או לא מתנגדים, זה לא רלוונטי.
ניסן סלומינסקי: זה שהם יבקשו, זה משהו אחר, אבל הם לא צריכים להתנגד או לא להתנגד.
ניסן סלומינסקי: אני חושב שיש כאן בעיה אחרת.
ניסן סלומינסקי: כנראה יש דרגה מסוימת של אנשים או לווים שיכול להיות שהם בקשר ישיר רק עם המנכ"ל והם לא בתמונה.
ניסן סלומינסקי: הם עובדים ברמה שהם עובדים ואצלם באמת אין רשימות ואין עילויים.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאצל המנכ"ל יש אולי כמה עילויים.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהמנכ"ל צריך לבוא לפה ושהוא יאמר שאצלו אין רשימת עילויים.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאצלם הכול בסדר.
מיקי רוזנטל: ניסן, אתה חדש.
מיקי רוזנטל: המנכ"ל לא יבוא, הוא לא שם עליך.
משה גפני: ואם הוא יבוא, מה הוא יגיד?
ניסן סלומינסקי: אני דן אותם לכף זכות.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שרשימת העילויים זה לא ברמה שלהם וזה בסדר גמור, אין לי בעיה.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שזה נמצא אצל המנכ"ל.
משה גפני: אין רשימת עילוי, זה רק במוח הקודח של ישראל ביתנו והבית היהודי.
משה גפני: אין רשימת עילוי.
ניסן סלומינסקי: הרב שטיינמן אמר לי שאצלו יש כמה עילויים.
עיסאווי פריג': הדיון הזה כל-כך חשוב ונוגע לכל משק בית במדינה.
עיסאווי פריג': הם לא יכולים לעבור עליו בשקט.
ניסן סלומינסקי: ברגע שהיא התחילה – שוב, אני דן אותם לכף זכות ואני מכבד אותם שהם באו לומר.
ניסן סלומינסקי: אני רק אומר - - -
מיקי רוזנטל: אני רוצה לומר לפרוטוקול שהוא הרבה יותר טוב מאחרים.
מיקי רוזנטל: בנק פועלים הרבה יותר גרוע בעניין הזה ובנק דיסקונט עוד יותר גרוע.
מיקי רוזנטל: אני אומר את זה על אחריותי.
ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה, כי יבואו עוד מעט הנציגים ויגידו.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מסתובבים כבר שעה סביב אותה נקודה ולא יוצאים מזה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לדון לכף זכות אז הבנו.
ניסן סלומינסקי: אני באמת מודה לכם בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: אם יש נציגים של בנקים אחרים שרוצים לומר, נשמח לשמוע אותם.
ניסן סלומינסקי: לאט לאט אנחנו מבינים מה שאנחנו מבינים.
ראובן ריבלין: אני הייתי נגד העליהום וביקשתי בירור איתכם.
ראובן ריבלין: אני רוצה לומר שאחרי התשובה שלך – אני מכיר אותך ואני יודע שהתשובות שלך הן מדודות ואחראיות.
ראובן ריבלין: אחרי התשובה שלך נהייתי הרבה יותר מודאג.
ראובן ריבלין: אם כל-כך טוב הכול, אז איך – איך קורים הדברים האלה שהם לא חריגים והם הופכים להיות איזו נורמה?
ניסן סלומינסקי: התלבשנו על בנק לאומי כי בדיוק תפסנו את מחיקת החוב דווקא של בנק לאומי.
ניסן סלומינסקי: בנק הפועלים הוא מלווה לא יותר קטן מבנק לאומי לאימפריה הזאת.
ניסן סלומינסקי: התלבשנו משום מה על בנק לאומי אבל אני רוצה להגיד שאתם לא היחידים.
ניסן סלומינסקי: אם יש כאן נציג של בנק הפועלים, נשמח לשמוע אותו.
ניסן סלומינסקי: בנק הפועלים נתן לאיי.
ניסן סלומינסקי: בי פיתוח 770 מיליון.
ניסן סלומינסקי: לחברת האם יש לו גם 150 מיליון.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שהוא מלווה גדול, יותר ממיליארד.
<אראל אריכא: אני יועץ משפטי.
ניסן סלומינסקי: אתה בקיא בסכומים או שאתה בא רק להגן?
ניסן סלומינסקי: אנחנו כרגע לא במישור המשפטי.
<אראל אריכא: אני יועץ משפטי בבנק הפועלים.
<אראל אריכא: אני כמובן לא יכול ומנוע על-פי חוק מלהתייחס ללווה כזה או אחר.
<אראל אריכא: אני רק יכול לספר לכם ולתת לכם זווית מסוימת ממי שבעשר השנים האחרונות מטפל בהסדרי חוב שהבנק עושה עם לקוחות בקשיים.
<אראל אריכא: זה כולל הסדרי חוב עם הלווים הגדולים ביותר של הבנק, שכמה מהם הוזכרו פה וגם הסדרי חוב עם לקוחות עסקיים בהיקף הרבה יותר קטן, ששייכים לשוק הביניים.
ניסן סלומינסקי: אתה מעורב במתן האשראי לפני כן?
ניסן סלומינסקי: הסדרי חוב זאת כבר תוצאה שאותה אנחנו רוצים למנוע.
ניסן סלומינסקי: נתנו 770 מיליון לאי.
ניסן סלומינסקי: ביי פיתוח ול"טומהוק" עוד 150.
ניסן סלומינסקי: אתה מעורב בזה?
<אראל אריכא: לא בשנים האחרונות.
ניסן סלומינסקי: אז איך נוכל להבין מה נעשה שם?
<אראל אריכא: לזה אני לא יכול לענות לכם.
מיקי רוזנטל: אם לא תבין לא תדע.
<אראל – נחום מרגלית: למה בזמנו סטנלי פישר התעקש על זה שהיושב ראש של הבנק יתפטר?
<אראל – נחום מרגלית: מה קרה שם?
ניסן סלומינסקי: אראל, לא.
אראל מרגלית: זאת דוגמה.
ניסן סלומינסקי: זה לא לעכשיו.
ראובן ריבלין: זאת שאלה מצוינת, אבל למה אתה שואל אותו?
ניסן סלומינסקי: ברשות חבריי.
ניסן סלומינסקי: מאחר ואנחנו לא דנים בהסדר החוב אלא אנחנו רוצים לדון בשלב הזה במתן האשראי, למה זה זכה וזה לא ובזה אתה אומר שאין לך יד ורגל, ברשותך, אנחנו נוותר.
ניסן סלומינסקי: יש כאן מישהו מבנק דיסקונט?
ראובן ריבלין: האם יש מישהו שרוצה לדבר ויודע?
ניסן סלומינסקי: אנחנו נעשה את ההחלטות שלנו אבל קודם נשמע.
ניסן סלומינסקי: אותם.
ניסן סלומינסקי: יש לי הצעה איך נעשה את ההחלטות שלנו.
משה גפני: זה נסחב.
ניסן סלומינסקי: טל, ראש אגף אשראי מיוחד בבנק דיסקונט.
ניסן סלומינסקי: בנק דיסקונט הוא קטן פה, הוא רק 270 מיליון.
<טל כרמי: אני מנהל את אגף אשראים מיוחדים.
<טל כרמי: אני עסקתי באשראים בעברי.
<טל כרמי: בסופו של יום, בוועדות האשראי בבנקים יושבים אנשים ומתקיימים דיונים מאוד רציניים.
<טל כרמי: בשנים האחרונות, בהמשך לדברי המפקח, נכנסו גם גורמים של ניהול סיכונים.
<טל כרמי: יש רמה של סמנכ"ל שיושב בדיונים האלה.
<טל כרמי: הדיונים בלווים גדולים הם דיונים שבהם עולות על השולחן כל הסוגיות האפשריות בחיי האשראי, גם אם יהיה מקרה של כשל.
<טל כרמי: מנתחים סיכונים.
<טל כרמי: בסופו של יום לתת אשראי זה לנהל סיכונים וזה מה שאנחנו עושים.
<טל כרמי: כשהאשראי נופל, בסופו של יום זה כשל עסקי.
<טל כרמי: אף אחד לא חושב שבנק כזה או אחר מוכן לוותר בשמחה על לקוח שלא יחזיר לו את החוב.
ראובן ריבלין: האם קרו מקרים שבהם הוועדה המקצועית אמרה לא לאפשר את ההלוואה ובכל זאת אושר?
<טל כרמי: לא.
עיסאווי פריג': לא מוחלט?
<טל כרמי: ועדת האשראי בבנק - - -
מיקי רוזנטל: זה עולה לדירקטוריון, הדירקטוריון יכול להפוך החלטה?
מיקי רוזנטל: אז קרה?
עיסאווי פריג': אתה לא יודע.
ניסן סלומינסקי: מה זאת אומרת הוא לא יודע?
ניסן סלומינסקי: הוא חייב לדעת.
ניסן סלומינסקי: אחרי הדירקטוריון יחליט - - -
מיקי רוזנטל: הדירקטוריון יכול להפוך את ההחלטה?
ניסן סלומינסקי: יכול, השאלה אם היה?
מיקי רוזנטל: הדירקטוריון הפך החלטות?
<טל כרמי: אני יכול להעיד על מה שאני יודע.
מיקי רוזנטל: הדירקטוריון יכול להפוך החלטות או לא?
<טל כרמי: בדרך-כלל, למיטב ידיעתי, ואני אומר את זה בזהירות הראויה - - -
עיסאווי פריג': למיטב ידיעתי, כן.
<טל כרמי: חברים יקרים, אני מנסה - - -
ניסן סלומינסקי: בואו לא נגזים.
ניסן סלומינסקי: הוא לא חשוד כמשקר.
ניסן סלומינסקי: אם הוא אומר שזה למיטב ידיעתו, אז זה למיטב ידיעתו.
<טל כרמי: הגופים בבנק מחליטים לפי דרגת הסמכות שלהם.
<טל כרמי: יכול להיות שחלק מהדיונים יש חוות דעת אחרות שלא הוצגו בוועדה כזאת או בוועדה אחרת.
<טל כרמי: בהחלט יכול להיות - - -
ניסן סלומינסקי: ועדת האשראי, שזה תפקידה.
ניסן סלומינסקי: אם היא החליטה לא לאשר, האם בסופו של דבר בעקבות הדירקטוריון או מישהו, כן נתנו את הלוואה.
מיקי רוזנטל: אני אומר את זה באחריות.
מיקי רוזנטל: בנק דיסקונט גם הדירקטוריון וגם המנכ"ל הפכו החלטות של ועדת האשראי.
מיקי רוזנטל: אני לא רוצה להגיד מתי, אבל אם תרצו, אני אמסור לכם.
מיקי רוזנטל: אם אתה משחרר אותי במידע, אני אמסור את זה לכל הוועדה.
ראובן ריבלין: ראיתי את זה בטלוויזיה.
<טל כרמי: לא ניכנס לאדם כזה או אחר.
<טל כרמי: אני אומר שגם אם ועדת האשראי החליטה החלטה שלילית והדיון עולה וממשיך בהתאם לדרג הסמכויות שיש בבנק, ודאי שכל דרגת סמכות היא סוברנית להחליט, אבל בהתאם לסמכויות שיש לה.
<טל כרמי: גם אם השתנתה ההחלטה, זה בהמשך לדיון עמוק ורציני שהיתה בו על השולחן ההחלטה הקודמת.
ראובן ריבלין: אתה אומר שכל דבר נבדק לפני ולפנים.
<טל כרמי: חד משמעית.
ראובן ריבלין: אנחנו שואלים אותך, האם כאשר בדקתם לפני ולפנים, בכל זאת הבנק יכול לאשר כאשר אתם אמרתם:
ראובן ריבלין: אנחנו אחרי בדיקה חושבים שההלוואה הזאת מסוכנת ביותר ואסור לתת אותה.
<טל כרמי: זה ניהול הסיכונים.
ניסן סלומינסקי: השאלה היא האם השינויים האלה חלו רק על רשימה מצומצמת.
<טל כרמי: ממש לא, אין רשימות.
ראובן ריבלין: לפי מיטב ידיעתך או לפי ידיעתך.
<טל כרמי: את זה אני אומר לפי ידיעתי.
מיקי רוזנטל: זה לא רשום.
ניסן סלומינסקי: ודאי שלא רשום.
ניסן סלומינסקי: נציג בנק מזרחי.
ניסן סלומינסקי: הוא משקיע של 310 מיליון.
אראל מרגלית: הבעיה היא לא הקונספירציה אלא דרך העבודה.
ניסן סלומינסקי: נשמע אותם.
ניסן סלומינסקי: אחר-כך נצטרך לעשות את הדיון שלנו.
<גיא עופר הירשלר: אני ממזרחי טפחות, אני מנהל את המטה של החטיבה העסקית.
<גיא עופר הירשלר: אני לא נותן אשראים, אני אחראי לכתוב את המדיניות, לכתוב את הנהלים.
ראובן ריבלין: נקודתית אתה לא יודע.
<גיא עופר הירשלר: לא.
<גיא עופר הירשלר: אין לי הרבה מה להוסיף.
ניסן סלומינסקי: חוץ מזה שהבנק בסדר והוא נותן לפי הנוהל וכו'.
<גיא עופר הירשלר: הבנק שלנו מוטה יותר לקמעונאים.
<גיא עופר הירשלר: אצלנו 70% מהמאזן הוא אשראי לפרטיים.
<גיא עופר הירשלר: המגזר העסקי אצלנו הוא מגזר הרבה יותר קטן.
ניסן סלומינסקי: 310 מיליון שניתנו לפירמידה הזאת.
אראל מרגלית: המספרים לא מסתדרים כי כולם נותנים לקטנים אבל הסך הכול הוא של הגדולים.
מיקי רוזנטל: אבל אין אשראי לקטנים בכלל.
משה גפני: מה מחליטים?
משה גפני: אני מציע להגיד למנהלי הבנקים שכל אלה שהופיעו מטעם הבנקים לקדם אותם.
אראל מרגלית: בפעם הבאה להביא אנשים שיענו.
ניסן סלומינסקי: אני חייב התנצלות לאלה שיושבים במעגל השני, שהם נציגי גופים חברתיים.
ניסן סלומינסקי: עכשיו כבר לא נוכל לשמוע אתכם.
ניסן סלומינסקי: גם את נציגי הבנקים בקושי שמענו וזה לא יהיה מכובד שכל אחד יעלה וידבר חצי דקה.
מיקי רוזנטל: בנק מזרחי נמצא פה, אני רוצה לשאול אותו שאלה חשובה.
ניסן סלומינסקי: תן לי לסכם.
מיכל רוזין: אנחנו לא נדבר איתם יותר.
מיכל רוזין: הם היו במתווה עם בנק לאומי, זה היה מפורסם.
ניסן סלומינסקי: לא, גם הפועלים היה במתווה.
מיכל רוזין: לא, במתווה הזה של דנקנר.
מיכל רוזין: איפה עמדת הבנק בעניין הזה?
ניסן סלומינסקי: הם שמו את עצמם יותר חזק, הם היו האחרונים, הם לא הסכימו למחוק.
מיקי רוזנטל: בנק לאומי צריך לקבל צל"ש.
מיקי רוזנטל: הם עוד היו בסדר, לפחות הם סיפרו לנו את האמת.
מיקי רוזנטל: איפה בנק המזרחי שלא סיפר מילה אמת?
משה גפני: כמה שנדבר יותר, לא תתקבל החלטה.
ניסן סלומינסקי: אני אסביר מה אני חושב לעשות.
ניסן סלומינסקי: מאחר ובשבוע הבא נעשה דיון על כל הנושא של התספורת ויהיו כאן גם הגופים הפיננסים.
ניסן סלומינסקי: מה שאתם רוצים לומר שייך גם לזה וגם לזה, אז זכות הדיבור שלכם תישמר לפעם הבאה.
ניסן סלומינסקי: עכשיו מה אני מציע לחבריי?
ניסן סלומינסקי: בשבוע הבא יהיה דיון וחלק מהדברים שלנו יהיו קשורים גם לאחר כך.
ניסן סלומינסקי: הדיון היה ברמה מאוד גבוהה ונאמרו דברים מתוך הלב וגם בכאב גדול.
ניסן סלומינסקי: לקראת הישיבה של שבוע הבא אבקש מכל אחד להעביר אלינו הצעות החלטה שהוא מבקש שיתקבלו.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נרכז אותן וננסה לבנות מהן משהו.
ניסן סלומינסקי: שוב, אנחנו ננסה ללכת על אמת ולא לכסות.
עדי קול: אני מבינה שזה הנוהג ועדיין אני רוצה להעלות שאלה: התחלנו בסבב שבו כל אחד אמר אותם דברים ואז עשינו את התהליך של שמיעת הגופים.
עדי קול: למה שלא נעשה את זה הפוך, נשמע, נשאל אותם ואז נגיד את הדברים שלנו?
אראל מרגלית: כי אחרת, במקום להתנצל בפני האנשים שיושבים מחוץ למעגל, נצטרך להתנצל כלפי האנשים שיושבים במעגל.
ניסן סלומינסקי: נציגי מבקר המדינה יאמרו את הדברים שלהם בישיבה הבאה.
ניסן סלומינסקי: שלום לכולם, אני פותח את הישיבה בנושא אישור תקנות מס ערך מוסף (הארכת התקופה שבסעיף 29(1ב) לחוק), התשע"ג-2013,שנקרא בלשוננו: חיוב במס על בסיס מזומן.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להזכיר שהתקנות האלו היו בקשה - - -
אראל מרגלית: אלה היו תקנות ועכשיו חידוש.
<שגית אפיק: זו הארכה.
<שגית אפיק: הן פקעו אתמול למעשה.
ניסן סלומינסקי: היתה בקשה שלנו כדי להקל על העסקים הקטנים - אלה של התעשייה זה עד 1.95 מיליון, ולעומת זאת, נדמה לי שלשירותים זה עד 15 מיליון.
ניסן סלומינסקי: זה עוזר מאוד.
ניסן סלומינסקי: המשמעות היא שאדם שמוציא חשבונית, את הכסף הוא מקבל בעוד 60 יום או בעוד 90 יום, תלוי בפריסה וכשהוא קטן לוחצים אותו.
ניסן סלומינסקי: אם הוא צריך לשלם את המע"מ ביום הוצאת החשבונית הוא מממן את פער הזמן הזה, וזה יכול להפיל אנשים שנמצאים בסדרי גודל כאלה.
ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה יצא מוועדת הכספים, ויבורך היושב-ראש במיל' והחברים שיזמו את זה.
ניסן סלומינסקי: בירכתי אותך על היוזמה, חבר הכנסת גפני.
משה גפני: כל הפרסומת שהיתה, השלטים.
<קריאה: בבני-ברק.
ניסן סלומינסקי: המשמעות היא שעכשיו אדם שעונה לקריטריונים האלה ישלם את המע"מ ביום קבלת המזומן.
ראובן ריבלין: על בסיס מזומן.
ניסן סלומינסקי: אתה רוצה להוסיף?
<גיא גולדמן: ההקלה שנתנו פוקעת בימים אלה.
<גיא גולדמן: מונח פה תיקון להאריך אותה עד סוף השנה.
עדי קול: למה רק עד סוף השנה?
<גיא גולדמן: כי זה עדיין בבחינה.
ניסן סלומינסקי: עדי צודקת.
ניסן סלומינסקי: עד עכשיו את כל ההארכות שעשינו, שהן בדרך כלל גזירות על הציבור, הארכנו עד 2014, כי זה סביר – נגמרת כבר השנה, נותנים עוד.
ניסן סלומינסקי: פתאום כשמגיעה פעם אחת הטבה, שכביכול רשות המסים קצת מפסידה, פתאום ה-4 הופך ל-3.
ניסן סלומינסקי: מה שאני מבקש ממך - אנחנו רוצים לעשות שוויון ורוצים שההטבה הזאת תהיה עד 2014.
ניסן סלומינסקי: אם בסמכות
ניסן סלומינסקי: כם לעשות את זה - נקיים עכשיו דיון; אם זה לא בסמכותכם - אתן לכם חמש דקות להתייעץ עם מי שצריך כדי שתחזרו אלינו עם תשובה חיובית.
<שי דותן: ההתייעצות נעשתה.
<שי דותן: אפשר להסביר?
משה גפני: מה זאת אומרת "ההתייעצות נעשתה"?
עדי קול: ומה החלטתם?
ראובן ריבלין: בטרם הם הגיעו הנה.
<שי דותן: יש הסכמות עם משרד הכלכלה בעניין הארכת הוראת השעה עד סוף השנה.
<שי דותן: הסיבה היא, שזה תקדים.
<שי דותן: יש איזה תואם בין שיטת הדיווח לבין מהות העסק.
<שי דותן: בגלל שהיצרנים מנהלים עסקים עם מְלָאים, יש לנו כלל ברשות המסים שמלאים גוזרים את שיטת הדיווח, שהיא על בסיס מצטבר.
<שי דותן: כלל מקובל בחשבונאות הוא – וזה קיבל גושפנקא מבית המשפט העליון - שאם יש מלאי, צריך לדווח על בסיס מצטבר כדי שהספרים באמת ישקפו את מצב העסק, שתהיה התאמה.