GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חיים אינדיג: יש ירידה טבעית.
<חיים אינדיג: גם כשהתחלת ב-1,000 חביות נפט ביום או, למשל, בקידוח "מגד" 5, התחילו ב-780 חביות ביום, כשדיווחו על זה כבר, לפי ההנחיות, ולאט לאט יש ירידה.
<חיים אינדיג: היום אנחנו נמצאים ב-500 חביות.
<חיים אינדיג: יש ירידה של natural decline, זה דבר שקורה.
<חיים אינדיג: וזה דבר שאפשר להגיד אותו, וזה דבר שיודעים אותו.
<חיים אינדיג: דבר שני, יכול להיות מצב שבגלל קשר עם מקטעים אחרים, השפעה של מקטעים אחרים – יכולה להיות השפעה, שאנחנו לא יכולים לצפות אותה כרגע.
<חיים אינדיג: אבל אנחנו יודעים דבר אחד: יש לנו פה מאגר שאפשר להפיק ממנו נפט.
<חיים אינדיג: עכשיו, יכול להיות שתהיה בעיה הנדסית כזו, יכול להיות שתהיה בעיה הנדסית אחרת.
<חיים אינדיג: אנחנו לא יודעים.
ראובן ריבלין: נכון, או כן או לא.
ראובן ריבלין: אנחנו - - -
<חיים אינדיג: אז אנחנו יכולים להוסיף אזהרות כמו בכל גוף, כמו בכל דבר מסוכן אפשר להוסיף אזהרות.
<חיים אינדיג: אבל להגיד: סתום את הפה, אל תגלה עד ש- – עד מתי?
<שיראל גוטמן-עמירה: חס וחלילה.
<חיים אינדיג: הרי גם אחרי שאנחנו כבר נגמור את כל המבחנים, - -
ראובן ריבלין: לא, זה לא "אל תגלה".
<חיים אינדיג: - - גם אז יכול לקרות משהו.
<חיים אינדיג: כל הזמן.
<חיים אינדיג: זה ענף מסוכן.
<חיים אינדיג: זה ענף שתמיד יכולים לקרות בו דברים.
<חיים אינדיג: אני רוצה להסביר איזה בעיות זה עושה.
<חיים אינדיג: זה עושה בעיות במהות.
ראובן ריבלין: אני חושב שהתקנות הן בהחלט סבירות, והנימוקים שהביא עורך-הדין הנכבד, - -
<חיים אינדיג: אני עוד לא גמרתי את הנימוקים.
ראובן ריבלין: אני יודע, אני יודע.
ראובן ריבלין: - - עד כה, הם מאוד מעניינים.
ראובן ריבלין: רק הם מסבירים לי מדוע צריך את התקנות האלה.
ראובן ריבלין: כי לא כל גילוי, אפילו אם הוא נאמר בתום לב, הוא לא, בסופו של דבר, יכול – יש גילויים שמפתים את הציבור לקנות במצב שבו אין ביטחון או אין דברים כאלה.
ראובן ריבלין: הם יודעים שהם הולכים לספקולציה.
ראובן ריבלין: הם רוצים לקנות, הם יודעים שתכלס - - -
אראל מרגלית: יתרה מכך, זה יגן על הסקטור כהשקעה.
אראל מרגלית: כי אני אגיד לך מה יקרה: איך סקטור - - -
ראובן ריבלין: אם אתה רוצה, אני מפקיד את הצבעתי.
ראובן ריבלין: אני בעד.
אראל מרגלית: העניין הזה – סקטור מסוים, אפשר "לשרוף" אותו גם בעיני המשקיעים, ואפשר "לשרוף" אותו כקטגוריית השקעה בבורסה.
אראל מרגלית: כלומר, הרגולציה שבה אנחנו כצרכנים יודעים שלא מוכרים לנו לוקשים, כי זה דבר שהדמיון פה עובד, אתה יודע, עובד שעות נוספות – זה דבר סופר חשוב.
אראל מרגלית: הוא גם כדי להגן על הבורסה עצמה, והוא גם כדי להגן על הסקטור - - -
<חיים אינדיג: אתה צודק שצריך רגולציה, אבל הרגולציה צריכה להיות רלבנטית לבעיה, והיא לא צריכה להיות בלתי מידתית.
<חיים אינדיג: עכשיו, פה אני רק רוצה להראות איזה בעיות שהרגולציה הזאת עושה: אני כבר נמצא בתחום ניירות הערך 35 שנה.
<חיים אינדיג: במשך שנים, תמיד הפרקטיקה הייתה, ובכל הענפים בבורסה, לא רק בנפט – יש לך ספק?
<חיים אינדיג: ליתר ביטחון תגלה.
<חיים אינדיג: אולי אם אתה לא בטוח אם המידע חייב בגילוי או לא חייב בגילוי, תגלה.
<חיים אינדיג: ואז הבן אדם יודע – בן אדם זהיר, מנפיק זהיר, מגלה את המידע.
<חיים אינדיג: לפי מה שקורה עכשיו, אתה חייב לקלוע בדיוק: אם זה מידע שחייב בגילוי, אז אם אתה לא תגלה עברת על חובת הגילוי.
<חיים אינדיג: אם זה מידע שלא חייב בגילוי וגילית, אז אולי הפרת את האיסור לגלות.
<חיים אינדיג: ואתה נמצא במצב שזו גזירה שאי אפשר לעמוד בה.
ניסן סלומינסקי: עורך-הדין אינדיג, אני מבין מהם שאתה יכול להודיע את המידע הזה, אבל הם דורשים שכשאתה מודיע את זה: אל"ף, אתה תודיע את זה.
ניסן סלומינסקי: בי"ת, תודיע כמו שאתה אומר לנו פה.
ניסן סלומינסקי: לא תודיע: 1,000 חביות ביום.
ניסן סלומינסקי: אלא תודיע שזה בהחלט יכול להיות במצב שמחר לא יהיה כלום או יהיו 10,000.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, שאנשים יבינו - - -
אראל מרגלית: תודיע לפי - - -.
אראל מרגלית: תודיע לפי - - -
<חיים אינדיג: את זה הם לא מתירים, את זה הם לא מתירים.
<חיים אינדיג: יש עוד תנאי.
<חיים אינדיג: לא, לא, את זה התקנות לא מתירות.
ניסן סלומינסקי: ממה שאני הבנתי שאת זה כן מתירים.
ניסן סלומינסקי: טוב, אבל הם יענו.
<חיים אינדיג: יש עוד תנאי, והתנאי אומר:
<חיים אינדיג: בתנאי שאתה בטוח שמשקיעים שרוצים להחליט אם לקנות או למכור, זה חשוב להחלטות שלהם.
<חיים אינדיג: אם זה מישהו – אבל עכשיו נחשוב רגע אחד על המשקיעים שלא ישנים בלילה, שהשקיעו את הבית שלהם או כל מיני דברים אחרים, במשך שנים, ורוצים לדעת מה קורה עם ההשקעה שלהם.
<חיים אינדיג: הוא אומר: אני לא אקנה ואני לא אמכור, אני אחכה עד שתהיינה תוצאות של "מגד" 6.
<חיים אינדיג: אבל אני רוצה לדעת מה קורה להשקעה שלי.
<חיים אינדיג: הדבר הכי אנושי הוא לתת להם את המידע.
<חיים אינדיג: הנקודה הבאה: יש מושג של מידע פנים.
<חיים אינדיג: כאשר מדובר בגוף גדול, מידע הפנים הזה מסתובב אצל יותר מיד אנשים.
<חיים אינדיג: לפי החוק היום – זאת אומרת, יש אנשים פנימיים, יש אנשים שקודחים, יש כל מיני אנשים שאצלם המידע יגיע, ותמיד ישנה סכנה שהמידע ידלוף.
<חיים אינדיג: עכשיו, חוק ניירות ערך קבע מנגנון להגן מפני חשש של ניצול מידע פנים.
<חיים אינדיג: הוא אומר: יש לך מידע?
<חיים אינדיג: גלה אותו, ואז אתה נקי, ואז אין לך חשש.
<חיים אינדיג: זה סעיף 52(ו') לחוק ניירות ערך.
<חיים אינדיג: לפי המצב היום, אם אני לא משוכנע שזה מידע שחשוב למשקיע סביר, אסור לי לגלות אותו, ולקחו לי את ההגנה שחוק ניירות ערך נותן.
<חיים אינדיג: הדבר האחרון: אי אפשר בכלל לעשות את זה בתקנות, כיוון שחוק ניירות ערך אין בו סעיף הסמכה שמאפשר לאסור מידע.
<חיים אינדיג: את זה צריך לעשות בחקיקה ראשית.
<חיים אינדיג: צריך לשקול את כל ההשלכות.
<חיים אינדיג: צריך לעשות את זה לכל הבורסה, ולא רק לסקטור מסוים.
<חיים אינדיג: ואת הדברים האלה אני חושב שאי אפשר לעשות בתקנות.
<חיים אינדיג: יש גם בעיות חוקתיות שאני כתבתי עליהן, אני לא אכנס לזה כאן.
<חיים אינדיג: יש לנו עוד שתי נקודות שאני רוצה לדבר עליהן בשתי מילים.
<חיים אינדיג: דבר אחד, קודם-כל, כאשר שותפות, כמונו, למשל, מגלה נפט והגיעה לתגלית, מגלה עוד באר או מגלה עוד משהו, היא חייבת להביא תוך חודשיים את הדו"ח של חברה - - -, דו"ח העתודות, על-ידי המומחים.
<חיים אינדיג: זו גזירה קשה מפני שזה לא מעשי.
<חיים אינדיג: לא תמיד אפשר להבטיח.
<חיים אינדיג: אנחנו תלויים בגורם חיצוני.
<חיים אינדיג: אין בארץ את הידע הזה, כמו שאמרה עורכת-הדין גוטמן-עמירה.
<חיים אינדיג: - - - אנחנו תלויים בזה, ואנחנו תלויים בלוח הזמנים שלהם.
<חיים אינדיג: אם, למשל, הם לא ייתנו לנו את זה בתוך החודשיים, אנחנו בהפרה, ויש סנקציות וסנקציות כבדות, לפי חוק האכיפה המינהלית.
<חיים אינדיג: שנית, התקנות עצמן דורשות שהשותפות עצמה תאמץ את הדו"ח הזה, ותגיד שזה הדו"ח הטוב ביותר, עם המידע העדכני והרלבנטי ביותר.
<חיים אינדיג: נניח, למשל, שקיבלתי את זה בדיוק בתום החודשיים ואני לא מסכים.
<חיים אינדיג: אני לא השתכנעתי, זה לא נראה לי הגיוני.
<חיים אינדיג: איך אני יכול לחתום על דבר כזה אם בתוך חודשיים אני צריך גם לקבל את חוות-הדעת, וגם לחוות על זה דעה?
<חיים אינדיג: אני חושב שחודשיים זה קצר מדי, צריך להאריך את התקופה.
<חיים אינדיג: דבר אחרון, הדרישה שההנהלה של השותפות תחווה את דעתה על הדו"חות, ותגיד: אלה דו"חות, אומדנים, טובים ועדכניים, ואנחנו אחראים להם וכל הדברים האלה – יש בה סתירה לוגית.
<חיים אינדיג: כי אם ההנחיות אומרות שמי שצריך לתת את הדו"ח הוא גוף שיש לו קווליפיקציות מסוימות, שהוא נמצא ברשימה מסוימת, ובלי זה אנחנו לא סומכים על הדו"ח, איך אפשר להגיד להנהלה שהיא תיתן חוות-דעת על משהו שאומרים את הדברים האלה?
<חיים אינדיג: אם אתם רוצים שאני אביא מעריך חיצוני, אז תגידו.
<חיים אינדיג: תצמצם את ההצהרה.
<חיים אינדיג: תגיד: המצהיר עונה לדרישות; אתה נתת לו את כל המידע; לא מצאת שם משהו שהוא לא הגיוני בעיניך.
<חיים אינדיג: אבל שהוא ייקח אחריות על דו"ח שמישהו אחר עשה, אני חושב שזאת דרישה מוגזמת.
<חיים אינדיג: אני יודע את לוח הזמנים – ה-5 במאי.
<חיים אינדיג: אני חוזר לנקודה הראשונה: אני מציע שאם אתם מאשרים את התקנות האלה, אפשר לאשר אותן גם בלי ההגבלה על גילוי המידע.
<חיים אינדיג: זה בסך הכול שני סעיפים מתוך עשרות סעיפים.
<חיים אינדיג: אני מדבר על סעיף 14 בתוספת ה-11 של תקנות הדו"חות המיידים, וסעיף 9 של תקנות פרטי התשקיף.
<חיים אינדיג: שני הסעיפים האלה לא נחוצים בשביל כל השאר.
<חיים אינדיג: אפשר לאשר את כל התקנות בלי הסעיפים האלה.
ניסן סלומינסקי: טוב, תודה לך, עורך-הדין חיים אינדיג.
ניסן סלומינסקי: אוקי, לפני כן יש - - -
<יונתן ינאי: אני גם רוצה לומר משהו, אני מהמשקיעים דווקא.
ניסן סלומינסקי: אבל ממש בקצרה, כי אתה רואה - - -
<יונתן ינאי: אני אשתדל מאוד לקצר.
<יונתן ינאי: שמי עורך-דין יונתן ינאי, אני מהמשקיעים בשותפויות.
<יונתן ינאי: אני חי בין המשקיעים, ומכיר את הרצונות שלהם ואת הרגשות שלהם.
<יונתן ינאי: אני מנהל פורום באתר bizportal, שבו יש אלפי כניסות בכל יום בתחום הגז- נפט.
<יונתן ינאי: יש עוד פורומים מקובלים באינטרנט, שאנחנו מכירים את הפעילות בהם.
<יונתן ינאי: ואני רוצה לדבר על כמה דברים, בעיקר בתחום של הגבלות על גילוי.
<יונתן ינאי: לא מה שנקבע בו קטגוריות של איך ניתן לדווח.
<יונתן ינאי: לא סעיפים 13-3, אלא סעיף 14 שמדבר על הדיווחים הנוספים, הוולונטריים, שעורך-הדין חיים אינדיג התמקד ואני לא רוצה להרחיב.
<יונתן ינאי: קודם-כל, המגבלות פוגעות באמון של המשקיעים הקיימים בתאגידים המדווחים.
<יונתן ינאי: אם תאגיד מדווח, לדוגמה: שותפות שקודחת לנפט, במשך תקופה ארוכה לא מדווחת לך על התקדמות העניינים; היא לא מדווחת לך על התוצאות של מבחן בשכבה ספציפית, אלא אחרי חצי שנה שיסיימו לבדוק את כל השכבות – אתה, במשך חצי שנה, יושב, ממתין ורוצה לדעת מה קורה.
<יונתן ינאי: בזמן הזה אתה גם חשוף למניפולציות של סוחרים בשוק ההון.
<יונתן ינאי: שוק ההון הוא מקום שקל להזיז אותו ממקום למקום, לא צריך כל כך הרבה כסף.
<יונתן ינאי: כי אם מישהו רוצה לייצר גל על מנת להטות מסחר – לרשות לניירות ערך, ברוב המקרים אין איך להתמודד עם הדברים האלה – אפשר לייצר מפולת או עלייה או דברים שרואים כל יום, גם - - -, בסקטורים אחרים שאין עליהם את הכללים האלה.
<יונתן ינאי: אני רוצה לדבר על אופי המשקיעים: כונו פה מהמרים או חולמים.
<יונתן ינאי: אני חושב שהאנשים האלה חלוצים, כי אלה אנשים שלקחו משלהם, סיכנו והביאו למדינה את "תמר", את "לוויתן", את "מגד".
<יונתן ינאי: לקרוא להם מהמרים, אני חושב שזה קצת אכזרי.
<יונתן ינאי: בעניין מגבלות הדיווח, המגבלות שמות כלל שאומר: מה שחשוב למשקיע סביר כדי לדעת אם הוא קונה או מוכר.
<יונתן ינאי: אופי המשקיעים בסקטור הזה, ברובם – אני מדבר על משקיעים, לא על סוחרים שבאים לסיבוב יומי פה או שם – הוא להיכנס בשלב האקספלורציה, כאשר מחפשים, אם זה לפני פרוספקט, אחרי פרוספקט, לא משנה, ולהמתין עם הכסף בנייר עד הצלחה או כישלון.
<יונתן ינאי: יש משקיעים מוכשרים, שיודעים לפזר את הסיכון בין כמה וכמה ניירות, ויש כאלה שלא.
<יונתן ינאי: כל אחד במה שהוא יודע לעשות.
<יונתן ינאי: המגבלות שנקבעו הופכות את היוצרות: במקום מה שאינו אסור, מותר; מה שלא מותר בתקנות לדיווח, אי אפשר לדווח עליו.
<יונתן ינאי: אם השותפות רוצה לדווח לי, כשותף שלה – אני שותף מוגבל – אחת לשבועיים, קצת התקדמות עבודות בקידוח – הגענו לעומק של 1,000 מטר – לי זה פרט חשוב לדעת שהעבודות מתקדמות בקצב כמו שמתוכנן.
<יונתן ינאי: אני יכול לחכות ארבעה חודשים ולדעת שהם קדחו רק חצי דרך.
<יונתן ינאי: לי חשוב לדעת.
<יונתן ינאי: לי זה נותן שקט.
<יונתן ינאי: יש ענף עם המון-המון סיכונים: תפעוליים, לוגיסטיים, דחיות, רגולציה בלי סוף.
<יונתן ינאי: בסופו של דבר, אנשים גם רוצים לשבת ולהיות רגועים עם ההשקעה שלהם.
<יונתן ינאי: אם לא נשמע מהשותפות אחת לעדכון על מה שמתרחש, אנחנו מאבדים אמון בשותפות.
<יונתן ינאי: יש היום משקיעים שמשוכנעים שהשותפויות מסתירות מהם מידע.
<יונתן ינאי: מבחן המשקיע הסביר נקבע לקבוע האם מותר לדווח איזשהו דיווח.
<יונתן ינאי: המבחן הזה, מקורו במתי דיווח חייב בגילוי.
<יונתן ינאי: אם דיווח חייב בגילוי על פי אותו מבחן המשקיע הסביר, השותפות חייבת לפרסם.
<יונתן ינאי: פה אנחנו מדברים על דברים שהיא לא חייבת לפרסם, היא רוצה לפרסם.
<יונתן ינאי: לומר שהמבחן הוא האם משקיע סביר ירצה לקנות או למכור, זה מבחן לחובה; לא למתי אני רוצה לתת מידע נוסף למשקיעים שמחכים למידע הזה.
<יונתן ינאי: שאתה מצרף את זה עם אופי המשקיעים שמחכים עד לנקודת התגלית או הכישלון, ולא מתעניינים בלמכור כי הנייר עלה ב-20% או ב-30%, כי הם מצפים לרווחים הרבה יותר גדולים – זה בכלל לא רלבנטי.
<יונתן ינאי: המבחן צריך להיות האם זה מידע שמעניין משקיע סביר בשותפות.
<יונתן ינאי: לא אכפת לי אם עכשיו בא הש.ג.
<יונתן ינאי: ויחליפו אותו.
<יונתן ינאי: אכפת לי לדעת שקדחו, בחודש הראשון לעבודת הקידוח, כבר 1,000 מטר.
<יונתן ינאי: אכפת לי לדעת שבשכבה x, במבחני ההפקה, הופקו 1,200 חביות על פני שבועיים.
ניסן סלומינסקי: טוב, אוקי.
<יונתן ינאי: תודה רבה.
ניסן סלומינסקי: עורך-הדין זאב הולנדר, בבקשה.
<זאב הולנדר: תודה.
אראל מרגלית: אפשר לתת לכם את ההצבעה שלנו – שלי ושל חברת הכנסת סתיו שפיר או לא?
<זאב הולנדר: שמי זאב הולנדר, אני עורך-דין שעוסק בתחום כ-20 שנה.
<זאב הולנדר: מייצג חלק גדול מהשותפויות שעוסקות בחיפושי נפט בבורסה בתל אביב, כולל אחת ששותפה ב"לווייתן", שזאת תגלית הגז הגדולה ביותר שהייתה בשנים האחרונות, גם בעולם.
<זאב הולנדר: אני חושב שהניסיון של הרשות לניירות ערך לקבוע שפה משותפת לכולנו הוא ניסיון נכון, ואני חושב שיש מקום לתקנות שיסדירו במירכאות את השפה השונה, שבה כל אחת מהשותפויות הייתה מטפלת בנושא של גילוי מידע.
<זאב הולנדר: להבנתי, יש שתי בעיות שמתעוררות מתפיסת העולם שנובעת מהתקנות האלה; ואני לא נגד התקנות, אני בעד התקנות.
<זאב הולנדר: שתי הבעיות באות לביטוי בשתי דוגמאות שקרו לאחרונה.
<זאב הולנדר: אחת הדרכים שבהן התקנות מטפלות בנושא של הגילוי, הוא דרישה שיבוא מעריך שווי אובייקטיבי שייתן חוות-דעת אובייקטיבית.
<זאב הולנדר: לכאורה, רעיון חכם.
<זאב הולנדר: הבעיה עם הגישה הזו שהציבור, לצערי הרב, מוטעה מהדבר הזה.
<זאב הולנדר: מדוע?
<זאב הולנדר: מביאים חוות-דעת של חברה מחוץ לארץ, שהיא כביכול נחשבת למעריך, בדומה למה שקורה באגרות חוב – זה מין P.N.S כזה – שהוא בעל הידע והמומחיות, ואז הציבור נותן לחוות-הדעת משקל עצום.
<זאב הולנדר: בקידוח שהיה לאחרונה, שנכשל, שהיה ברישיון "ישי", נתנו לו 70% סיכוי בחוות-הדעת האלה.
<זאב הולנדר: אם אני אדם תמים מהציבור, אני לא מבין את השפה שהמומחים האלה מדברים בה, של אותם פרמטרים שהם בוחנים, אני, לכאורה, חושב שפה זו השקעה פנטסטית.
<זאב הולנדר: בדרך-כלל, הסיכוי הוא 20%, בנפט ובגז.
<זאב הולנדר: יצא שם אפס.
<זאב הולנדר: ודווקא הדרישה הזו, של חוות-דעת אובייקטיבית – שכמובן יש עליה ביקורת מהיבטים אחרים של לוחות זמנים.
<זאב הולנדר: אבל אני לא נכנס לדברים הקטנים, אני מדבר במהות – דווקא הרצון של הרשות לניירות ערך להגן על המשקיע הקטן, מפני דיווח במירכאות לא נכון של השותפות, יצר מצב הפוך: אם אני משקיע ואני קורא בתשקיף או בפרסום של מישהו שיש 70% סיכוי שיגלו נפט, ואני לא מבין שה-70% האלה הם פרמטרים שמומחי נפט משתמשים בהם, שמבוססים על איזשהן הנחות גיאולוגיות, שהסיכוי שהן יתממשו קלוש.
אראל מרגלית: אבל בשביל זה יש לך אנליסטים.
<קריאה: מה המסקנה, שיספקו מידע לא מהימן?
<זאב הולנדר: רבותיי, התוצאה הסופית היא שמשקיע שמקבל כזאת חוות-דעת, שאתה חייב לעשות אותה לפי התקנות, עשוי להיות מוטעה.
<זאב הולנדר: לפעמים עודף רצון טוב עשוי לגרום לבעיה.
<זאב הולנדר: אני לא נגד שתהיה גישה כזאת.
<זאב הולנדר: כל מה שאני אומר: הפוך, תעשו את זה וולונטרי.
<זאב הולנדר: מי שבשותפות חושב שנכון, בנסיבות העניין, להביא חוות-דעת כזו, יעשה זאת, והרבה שותפויות יעשו את זה.
<זאב הולנדר: ומי שבשותפות ידווח וידווח לא נכון, על בסיס מידע מטעה, יש סנקציות שהחוק – חוק ניירות ערך – קבע, שחלות על כלל הציבור.
<זאב הולנדר: אבל כאן יש חובה בתקנות להשתמש באיזשהו כלי, שלא משאיר שום שיקול דעת.
אראל מרגלית: עורך-הדין הולנדר, בהרבה מאוד מקרים יש תחומים שהם תחומים טכניים, ושהמשקיע הפשוט במירכאות חייב להסתמך גם על בתי ההשקעות שיש להם אנליסטים.
אראל מרגלית: כלומר, אני הייתי רוצה שהשוק הזה, שהוא שוק פרוץ מבחינת הדמיון, שיהיו כמה נושאים טכניים שאני, בתור משקיע, צריך לשמוע ולראות מה האנליסט או מה האנשים שמבינים בתחום, הרבה יותר ממני – שאני לא מומחה בזה – שייתנו לי חוות-דעת, שיוציאו את הדו"חות.
אראל מרגלית: כמו שכשיש איזושהי המצאה של טלקומוניקציה חדשה או ביו-טכנולוגיה, אני רוצה שיהיה לי אנליסט לתחום של הביו-טכנולוגיה, כי אני לא מבין בזה.
אראל מרגלית: ואני דווקא רוצה שזה לא יהיה, זה בסדר.
אראל מרגלית: אני לא צריך להבין בכול.
אראל מרגלית: כי אני גם לא צריך לרוץ, להשקיע, כל יום כשמישהו אומר לי שהוא מגלה נפט.
<זאב הולנדר: חבר הכנסת מרגלית, אתה משקיע מתוחכם.
<זאב הולנדר: רוב הציבור לא משקיע מתוחכם.
<זאב הולנדר: הערה אחרונה: בעיה נוספת, שאני חושב שהתקנות האלה יוצרות, ברמת המאקרו, זו התופעה של שמועות בציבור.
<זאב הולנדר: בכל המקרים שהיינו מעורבים, מאז ההנחיה הזו בתוקף, נוצר מצב שבגלל תפיסת העולם של התקנות, שאסור לך לתת מידע לציבור, אלא אם כן קרו אירועים ספציפיים שהתקנות קבעו או התקנות האלה מציעות לקבוע.
<זאב הולנדר: ואם אתה סותר מהן, אתה חשוף לסנקציה פלילית או לעיצום מפני סנקציות של הרשות לניירות ערך.
<זאב הולנדר: דווקא זה יוצר מצב שבכל קידוח יש שמועות בשוק, ואתה רואה דברים מדהימים: מניה צונחת ב-20% ביום, עולה פתאום ב-20% ביום – בגלל שמועות.
<זאב הולנדר: כי אסור לתת מידע.
<זאב הולנדר: לכן, לדעתי, תפיסת העולם של התקנות, של לקבוע סד שאין ממנו סטייה, אלא אם כן, אכן, יש סעיף שבתנאים מאוד מיוחדים מאפשר לך לסטות; וגם אז, אם סטית שלא כדין, אתה כמובן כפוף לסנקציה.
<זאב הולנדר: אינני רוצה להתעמת עם הרשות לניירות ערך, עדיף לפעול לפי התקנות ולא להתעמת.
<זאב הולנדר: דווקא הגישה של סד היא בדרך כלל גישה שבסופו של דבר תגרום נזק לציבור.
<זאב הולנדר: הגישה של תקנות צריכה להיות הרבה יותר גמישה, כי מדובר פה בביזנס, בעסק דינמי.
<זאב הולנדר: אי אפשר לקחת סד וליישם אותו על כולם באותה צורה.
ניסן סלומינסקי: אוקי, תודה לך, עורך-הדין זאב הולנדר.
ניסן סלומינסקי: אחרון הדוברים מבחינת המשרדים הוא מר אלכסנדר ורשבסקי.
<אלכסנדר ורשבסקי: אלכסנדר ורשבסקי, אני ממונה על ענייני - - - במשרד האנרגיה והמים.
<אלכסנדר ורשבסקי: אני רציתי להתייחס לכמה נושאים שעלו פה: קודם-כל, בקשר למגבלה על הדיווח.
<אלכסנדר ורשבסקי: אני חושב שהמגבלות האלה מוצדקות, בגלל שבפועל מדובר על מידע מאוד טכני ומאוד מקצועי.
<אלכסנדר ורשבסקי: רוב המשקיעים לא מסוגלים להבין מה המשמעות של מידע פרטני שמדווחים בדרך.
<אלכסנדר ורשבסקי: למשל, זה, ספציפית, קרה גם עם חברת "גבעות עולם", וקורה גם עם חברות אחרות.
<אלכסנדר ורשבסקי: דיווחים יותר מדי פרטניים, למשל, "גבעות עולם" הודיעה באיזשהו שלב שיש לה עתודות בשדה שלה, של יותר ממיליארד חביות נפט.
<אלכסנדר ורשבסקי: הכוונה הייתה לעתודות מסוג מסוים שהיו All in place, ובעצם, המשמעות של זה למשקיעים הייתה מאוד נמוכה.
<אלכסנדר ורשבסקי: אבל הכותרות בעיתונות היו שגילו יותר ממיליארד חביות נפט.
<אלכסנדר ורשבסקי: לכן, המגבלות האלה.
<אלכסנדר ורשבסקי: אותו דבר כשאנחנו מדברים על טסטים, על מבחנים: אם לדווח באמצע מבחן מה התוצאות שלו, זה באמת לא משקף את המציאות, וזה יכול רק לבלבל את המשקיעים.
<אלכסנדר ורשבסקי: לכן, אנחנו חושבים שהמגבלות האלה הצדיקו את עצמן.
<אלכסנדר ורשבסקי: לדעתי, פרסום יתר של חלק מהדברים פגע, בסופו של דבר, גם בחברה עצמה, בגלל שמועות של נציגים שונים ואי הבנה של מה שהם פרסמו.
<אלכסנדר ורשבסקי: לגבי הדרישה לפרסם תוצאות של חישוב עתודות, שעורך-הדין הולנדר הזכיר עכשיו: עם כל החסרונות שיש בדיווחים האלה, אני חושב שזה מוצדק.
<אלכסנדר ורשבסקי: זה גם מקובל בבורסות אחרות בעולם.
<אלכסנדר ורשבסקי: הבעיה קיימת.
<אלכסנדר ורשבסקי: כלומר, זה לא חד משמעי ותמיד יש סיכון.
<אלכסנדר ורשבסקי: אבל הפרסום הוא לפי כללים מסודרים שמקובלים בעולם, ובסופו של דבר הוא תורם לשוק וליציבות שלו.
<אלכסנדר ורשבסקי: לכן, פה אנחנו חושבים שזה מוצדק.
<אלכסנדר ורשבסקי: ועוד פעם: במשך השנתיים האחרונות שההנחיות האלה בתוקף, לדעתנו, הן תרמו לנושא.
<אלכסנדר ורשבסקי: למשרד האנרגיה והמים היו מספר הערות להנחיות האלה.
<אלכסנדר ורשבסקי: קודם-כל, בנושא של הגדרת תגלית בהנחיות, שזה שונה לגמרי מהגדרה של תגלית בחוק הנפט.
<אלכסנדר ורשבסקי: לכן, אנחנו ביקשנו להתייחס לזה ולשנות מבחינת הניסוח.
אראל מרגלית: אנחנו מסכימים.
אראל מרגלית: אנחנו פשוט צריכים להצביע.
<אלכסנדר ורשבסקי: והיו לנו כמה דברים נוספים שבעצם אנחנו סיכמנו אותם, ואני חושב – לפי מה שאני הבנתי – שבגרסה האחרונה כל ההערות שלנו התקבלו.
אראל מרגלית: אנחנו מסכימים איתך.
אראל מרגלית: כל הכבוד - - -
ניסן סלומינסקי: יש לנו עוד את - - -
אראל מרגלית: נו, די, אנחנו צריכים להצביע.
אראל מרגלית: אנחנו פשוט - - -
ניסן סלומינסקי: אבל אנשים הוזמנו, ואם לא נשמע אותם אז זה לא - - - מי מכן תדבר?
<אפרת חוזה-אזרד: עורכת הדין עירית שדר-טוביאס.
ניסן סלומינסקי: אז רק תגידי את שמך ותפקידך לפרוטוקול.
<עירית שדר-טוביאס: עורכת-הדין עירית שדר-טוביאס.
<עירית שדר-טוביאס: אני היועצת המשפטית הפנימית של "דלק קידוחים ואבנר חיפושי נפט".
<עירית שדר-טוביאס: הן, אולי, שותפויות הנפט והגז הגדולות, גם בשוק וגם במדינה; בעלות התגליות ב"תמר", ב"לווייתן", "ים תטיס" ונכסי נפט נוספים.
<עירית שדר-טוביאס: אני חושבת שיש לנו את הניסיון העשיר ביותר עם ההנחיות במהלך השנתיים האחרונות.
<עירית שדר-טוביאס: הוצאנו הכי הרבה דיווחים בעקבות התגליות שלנו.
<עירית שדר-טוביאס: ודבר ראשון, אני רוצה להגיד שאנחנו מברכים עליהן, שהן באמת עשו סדר וסטנדרטים אחידים בדיווחים.
<עירית שדר-טוביאס: איתרו הרבה שאלות של: מה צריך לדווח ובאיזו מידה.
<עירית שדר-טוביאס: וגם הייתה לנו דלת פתוחה מול הרשות לניירות ערך – חשוב לציין את זה – וההערות שלנו נידונו, התקבלו והיו הרבה שאלות, ואת זה חשוב להגיד.
<עירית שדר-טוביאס: יחד עם זאת, אנחנו רוצים להגיד שיש שני נושאים שבעינינו הם מהותיים יותר, שלא התקבלו הערותינו לגביהם, וחשוב לנו לציין אותם: הנושא הראשון זה הנושא של רף מהותיות לדיווח.
<עירית שדר-טוביאס: כיום יש פער בין רף המהותיות הנדרש לדיווח כללי, לבין רף המהותיות שנדרש בנושא נפט וגז.
<עירית שדר-טוביאס: רף המהותיות שנקבע בתקנות הוא של זניחות, בעצם, וכל מה שמעבר לזניחות נדרש בדיווח.
<עירית שדר-טוביאס: אנחנו הצענו, בדיונים שלנו מול הרשות לניירות ערך, רף סמיכות גבוה יותר.
<עירית שדר-טוביאס: זאת אומרת, רף מהותיות שמבוסס על נוסחאות שהצענו, שבעצם קבע את הפער בין זניחות למהותיות, וקבע שלגביהן אנחנו ניתן דיווח מצומצם יותר.
<עירית שדר-טוביאס: הנושא השני זה נושא של צירוף חוות-דעת מעריך, אותו נושא שדובר פה בהיבטים אחרים, ואנחנו מדברים עליו בנושא של דו"ח הצעת מדף.
<עירית שדר-טוביאס: דו"ח הצעת מדף זו סיטואציה שבה השותפות רוצה לגייס כסף על בסיס תשקיף מדף קיים.
<עירית שדר-טוביאס: סיטואציה שצריכה להיעשות בלוח זמנים מהיר, יחסית, כשיש שוק, כשיש דרישה, כשיש צורך בכספים.
<עירית שדר-טוביאס: במקרה הזה אנחנו נדרשים לצרף חוות-דעת מעריך שווי – זה תהליך שלוקח זמן רב.
<עירית שדר-טוביאס: דיברו פה על חודשיים, אנחנו מדברים אפילו על לוח זמנים קצר יותר, מה שמייתר לחלוטין את הכלי של תשקיף מדף.
<עירית שדר-טוביאס: ואנחנו ביקשנו שבסיטואציה הזו תינתן הצהרה של התאגיד על כך שלא יתקיימו שינויים במשאבים שלו; או לחילופין, למצער, למקד את לוח הזמנים ממועד של סיום קידוח הערכה או אקספלורציה, ועד מועד של פרסום דו"ח משאבים.
<עירית שדר-טוביאס: הנושא הזה גם לא התקבל על ידינו במלואו, אלא הרשות לניירות ערך קבעה איזשהו מצב אחר שבו אנחנו נידרש לתת הצהרה של התאגיד במקרה שלא יתקיים שינוי בהערכת המשאבים שלנו.
<עירית שדר-טוביאס: במקרה שיש שינוי, גם אם הוא לא מהותי, נצטרך לצרף חוות-דעת של מעריך שווי.
<עירית שדר-טוביאס: אלה שני הנושאים שאנחנו - - - מהותיים יותר.
ניסן סלומינסקי: את מייצגת גם את עורכת-הדין אפרת חוזה-אזרד לצורך הנושא?
<עירית שדר-טוביאס: עורכת הדין אפרת חוזה-אזרד, את רוצה להוסיף?
<אפרת חוזה-אזרד: אני עורכת-הדין אפרת חוזה-אזרד.
<אפרת חוזה-אזרד: אני משמשת כיועצת המשפטית החיצונית של השותפויות האלה.
<אפרת חוזה-אזרד: כל הדברים שעורכת-הדין עירית שדר-טוביאס אמרה הם די משמעותיים במהלך השוטף של השותפויות הללו, מכיוון שכמות הדיווחים של השותפויות האלה היא באמת גדולה.
<אפרת חוזה-אזרד: ואנחנו מדברים בעיקר על הדו"חות הגדולים שלהן, שמפורסמים אחת לשנה, הדו"ח התקופתי, שלמעשה מתכונת הגילוי שלא הבחינה ברף המהותיות יצרה דו"ח של מאות עמודים, ולכן עורכת-הדין עירית שדר-טוביאס ציינה מה שציינה.
<אפרת חוזה-אזרד: ולגבי הנקודה השנייה, מדובר בעצם בשותפויות שמבחינת הצרכים המימוניים שלהן, השותפויות שצריכות לפתח את פרויקט "תמר", צריכות, בעצם, לצורך הפעילות השוטפת שלהן, הרבה כסף, שעד כה, בשנים האחרונות, גייסו בעיקר את הכספים מבנקים זרים.
<אפרת חוזה-אזרד: לכן, המכשיר של דו"ח הצעת מדף הוא מכשיר שמאוד יעזור להן, לתת להן אלטרנטיבה נוספת לגיוס הכספים בשוק המקומי.
<אפרת חוזה-אזרד: והדרישה לצירוף ההצהרה של המעריך, גם כשאין שינוי מהותי, מקשה עליהן להוציא גיוס בלוח זמנים שיאפשר להן לגייס את הכספים בצורה יותר קלה.
<אפרת חוזה-אזרד: לכן, שתי הנקודות האלה הן די חשובות לנו.
ניסן סלומינסקי: יש לי שאלה: אתם, ו"מודיעין" ו"גבעות עולם" ניהלתם משא ומתן על כל ההערות שלכם לפני כן?
<עירית שדר-טוביאס: כן, כן.
<קריאה: גם ניירות לרשות לניירות ערך.
ניסן סלומינסקי: כלומר, נוהלו.
<עירית שדר-טוביאס: כן, נוהלו.
<עירית שדר-טוביאס: הוגשו גם - - -
ניסן סלומינסקי: הם שמעו את הדברים.
<אפרת חוזה-אזרד: נכון.
<עירית שדר-טוביאס: גם בכתב, גם הוגשו ניירות.
ניסן סלומינסקי: אני מניח שלמרות הכול, הם לא קיבלו את עמדתכם אחרי שיקול דעת.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, זו לא פעם ראשונה שהם שומעים את זה.
<קריאה: חלקית.
<קריאה: כן, התקבלה החלטה.
<אפרת חוזה-אזרד: לא, לא.
<אפרת חוזה-אזרד: את העמדה לגבי דו"ח הצעת המדף והמצאת המעריך, אם התקבלה חלקית – הפשרה הייתה שכשאין שינוי, לא נדרשת חוות-דעת המעריך.
<אפרת חוזה-אזרד: ולמרות זאת, כשאין שינוי - - -
ניסן סלומינסקי: זה רק, בסך הכול - - -
<עירית שדר-טוביאס: כן, זה לא - - - ראשונה.
<עירית שדר-טוביאס: זה נעשה כבר - - -
<אפרת חוזה-אזרד: כן, הם מכירים את זה.
ניסן סלומינסקי: אז זה מקל עליי להחליט אם בסוף אני אשאר חבר הכנסת היחיד.
<ישראל קליין: אני רק מציין שבתקנות הוסף משהו שלא היה בהנחיה וזו סמכות פטור כללית.
<ישראל קליין: ככה שהרשות לניירות ערך במקרים - - -
ניסן סלומינסקי: הבנתי, אני אתן לכם לענות.
ניסן סלומינסקי: אני רק אומר שזה מקל עליי, כי אם זו הייתה הפעם הראשונה שהרשות לניירות ערך שומעת את זה, אז יכול להיות שהייתי אומר: תחשבו, אולי יש צדק בדברים.
ניסן סלומינסקי: אבל אם הם שמעו ועברו את זה כבר, אז, לפחות, אני יודע שזה עבר איזושהי בחינה והתייעצות, ועוד בפרט, אם את אומרת שחלק מהדברים אומצו, אז זה נותן תחושה יותר נעימה.
ניסן סלומינסקי: מהמוזמנים, יש עוד מישהו שרצה לדבר?
<ערן יונגר: כן, עוד אחד.
ניסן סלומינסקי: אתה מר ערן יונגר?
<ערן יונגר: ערן.
ניסן סלומינסקי: אם תעשה את זה קצר, - - -
<ערן יונגר: אני אעשה את זה בקצרה כי חשוב שאנחנו, גם-כן, נדבר.
<ערן יונגר: אני ערן יונגר, אנליסט אנרגיה ב"מגדל שוקי הון", ואני נציג שוק ההון והגופים המוסדיים.
<ערן יונגר: אני חושב שצריך להתייחס לנושא הזה, של קידוחי הנפט והגז, מאוד בשמרנות.
<ערן יונגר: וכן, אני בעד התקנות של הרשות לניירות ערך בגלל שהתחום הזה מאוד חדש בארץ, ואין לנו הרבה מקורות להשוואה.
<ערן יונגר: לצורך העניין, "גבעות עולם" היא חברה – אני חושב – כמעט היחידה שקודחת נפט בישראל.
<ערן יונגר: ואם היא תדווח שיש לה 1,000 חביות ליום, לא יהיה לי מקור השוואה.