GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<בנצי ליברמן: כרגע, לפחות לפי הצעתי, כדי ליצור מצב שבו באמת יש לנו בשנתיים הקרובות 33,000 יחידות דיור בשיווק ממוקד, שמשמעותו הוא אותם ארבעה מקומות שציינתי: בית שמש, קריית גת, ראש העין והקריות, המדינה תשחרר את כל החסמים.
ראובן ריבלין: זה מיליארדים.
<בנצי ליברמן: המדינה תשב עם הרשויות ואתנו על מנת להציג לנו את התקציב כדי לשחרר את החסמים, להגיע להסכמי גג עם הרשויות והמשמעות היא שאפשר להגיע להיתרי בנייה לאותן יחידות בשלוש השנים הקרובות.
ראובן ריבלין: אני מציע שעד שלא יפתרו את החסמים לא ישחררו את סטנלי מהתפקיד.
איילת שקד: זה באחריות מנכ"ל משרד ראש הממשלה?
איילת שקד: על מי מוטלת האחריות?
<בנצי ליברמן: עד עכשיו זה היה המנכ"ל.
<בנצי ליברמן: כרגע הוקם קבינט דיור וזה נמצא בקבינט הדיור.
<בנצי ליברמן: זה נכון לעכשיו, כפי שאני מבין את הדברים.
ניסן סלומינסקי: מי עומד בראש הקבינט?
<בנצי ליברמן: למטב הבנתי שר האוצר.
איילת שקד: זה באחריות השר לפיד לשחרר את החסמים?
<בנצי ליברמן: בסוף לקבינט יש את הפרורגטיבה להחליט במה הוא עוסק ובמה לא.
<בנצי ליברמן: עקרונית, מנכ"ל משרד ראש הממשלה הוא הגוף הרגולטורי בין כל משרדי הממשלה עד היום.
<בנצי ליברמן: הנחת העבודה שלי היא שנכון יהיה שקבינט הדיור יעשה את זה משום ששם נמצאים שר האוצר ושר השיכון והמשרדים הרלוונטיים להחליט החלטות תקציביות לא של מאות מיליונים אלא הרבה יותר מזה.
<בנצי ליברמן: אנחנו מדברים על סכומים בסדר גודל כדי שזה יקרה.
איילת שקד: כלומר, זה באחריות שר האוצר.
ניסן סלומינסקי: איילת, גם שר האוצר צריך להתמודד עם שר התחבורה או עם שר אחר.
ניסן סלומינסקי: הכל חלק מהתקציב.
ניסן סלומינסקי: מצד אחד אתה רוצה לקצץ ומצד שני אתה רוצה להכריח אותי לעשות את זה?
ניסן סלומינסקי: הכל צריך להיכנס באיזושהי מסגרת.
איילת שקד: אבל צריך שיהיה מישהו שאחראי.
איילת שקד: אם אין מישהו שאחראי לא יקרה שום דבר.
משה גפני: אם לא בונים המדינה מפסידה.
ראובן ריבלין: האוצר צריך לומר שתקציב המדינה מאושר בכפוף לכך שמשרד התחבורה בונה את המחלפים.
ניסן סלומינסקי: אם כן, זה חלק מהדיון, חלק מהתקציב.
ראובן ריבלין: זאת צריכה להיות דירקטיבה מפורשת.
ראובן ריבלין: אם לא תעשה את זה, הכל דיבורים.
ניסן סלומינסקי: תודה לבנצי.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש מהאנשים לשאול את השאלות וכל אחד, גם הנגיד וגם בנצי, יידע למי מכוונת השאלה.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שיהיו שאלות משותפות.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש שכל אחד ינסה לשאול ולא ייתן נאום כי הנגיד צריך ללכת בשעה אחת.
ניסן סלומינסקי: אני משבח אותו על כך שבהתראה מאד קצרה, מעכשיו לעכשיו, הוא דחה תכניות, שינה תכניות והגיע לוועדה ואנחנו מודים לו מאד על זה.
ניסן סלומינסקי: לכן אני מבקש שאנשים ישאלו שאלות ולא יתנו נאומי תפיסת עולם כדי שאפשר יהיה לקבל תשובות.
אראל מרגלית: קודם כל, תודה רבה על הסקירה.
אראל מרגלית: זה באמת מאלף.
אראל מרגלית: כבוד הנגיד, קרנית פלוג, נתן זוסמן ובנצי ליברמן.
אראל מרגלית: כבוד הנגיד, אני חייב להגיד לך שאני בא מהסקטור העסקי ואני חושב שהמדינה חייבת לך הרבה על היציבות הכלכלית וגם על הצמיחה, אבל כשזה מגיע לנושא הדיור יש תחושה שהממשלה האחרונה וגם הממשלה הנוכחית שוב ושוב מפספסות.
אראל מרגלית: נומינלי או ריאלי, פחות או יותר בארבע השנים האחרונות יש עלייה במחירי הדיור של כ-60%, אחרי ששמו בראש חוצות לטפל בבעיה.
אראל מרגלית: שאלו פה שאלות וחברת הכנסת איילת שקד שאלה שאלה מאד טובה: מי אחראי על נושא הדיור בישראל ומוביל אותו?
אראל מרגלית: האם זאת ועדת השרים לנושא דיור בראשות שר האוצר?
אראל מרגלית: האם זאת הוועדה הכלכלית בראשות ראש הממשלה?
אראל מרגלית: האם זה נגיד בנק ישראל?
אראל מרגלית: האם זה ראש המינהל?
אראל מרגלית: אני יודע שהיום מייעדים עוד אנשים להגיע לתוך הסיפור.
אראל מרגלית: מי מוביל ומי תומך?
אראל מרגלית: כל נושא מרכזי במדינת ישראל חייב שיהיה לו גוף שמוביל אותו עם מדיניות ברורה.
אראל מרגלית: אומרים שבאירופה זה יותר מדי סוציאליסטי.
אראל מרגלית: עזוב את המדינות הסוציאליסטיות הנאורות ונלך לעיר הכי קפיטליסטית בעולם, לניו-יורק.
אראל מרגלית: נלך לראש העיר ותראה מה קרה שם בארבע קבוצות אוכלוסיה ששינו לחלוטין את הכוח היצירתי של העיר.
אראל מרגלית: הקבוצה הראשונה היא זוגות צעירים.
אראל מרגלית: אני חוזר עכשיו מביקור בפרויקט של עשרת אלפים יחידות דיור ליד היכן שהטכניון וקורנל בונים בלונג-איילנד סיטי כדי להשאיר זוגות צעירים בעיר.
אראל מרגלית: הקבוצה השנייה היא שכונות מצוקה.
אראל מרגלית: מי שהולך היום להארלם או לברונקס או למקומות אחרים רואה שאלה פרויקטים לתפארת של שכונות מצוקה.
אראל מרגלית: הקבוצה השלישית היא הגיל השלישי.
אראל מרגלית: הגיל השלישי קיבל פתרון אמיתי ובנו לו בצורה מסודרת.
אראל מרגלית: הקבוצה הרביעית היא הסטודנטים, עם האסטרטגיה של דיור להשכרה.
אראל מרגלית: אני שואל את עצמי מתי במדינת ישראל גוף אחד יוביל?
אראל מרגלית: ועדת שרים כזאת או ועדת שרים אחרת, אבל גוף אחד.
אראל מרגלית: נקבע מי הוא, בדיוק מה שבנצי ליברמן מדבר עליו כדי שלגוף תהיה הזכות, היכולת, הרשות והסמכות לשחרר חסמים.
ראובן ריבלין: ולא את התקציב?
אראל מרגלית: > התקציבים קיימים פעמים רבות.
אראל מרגלית: יד ימין צריכה לדעת מה עושה יד שמאל כדי להוביל במדינת ישראל למצב שבו הקבוצות שאנחנו רוצים ביקרן תקבלנה תשובות לפתרון הדיור, ושלא יעמדו במרכז ירושלים 6,000 דירות להשקעה ריקות, על פי סקר שעשינו לאחרונה, בעוד שכר הדירה לסטודנטים בעיר הזאת בממוצע הוא 4,000 שקלים לחודש.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להזכיר שהמשרד המרכזי שמטפל בנושא, משרד השיכון, לא נמצא בדיון היום.
זהבה גלאון: חבל.
זהבה גלאון: הנגיד טרח להגיע למרות שהיו לו תכניות ושר השיכון לא?
זהבה גלאון: שוויון בנטל יותר חשוב?
ניסן סלומינסקי: התנצלתי.
ניסן סלומינסקי: הרי פתחתי בדיון והתנצלתי.
ניסן סלומינסקי: זהבה, באמת, בין כה וכה אם הוא היה פה לא היה זמן לשאלות ולא היה זמן לאף אחד, ואת זה אני אומר בדיעבד.
ניסן סלומינסקי: אמרנו שתהיה ישיבת המשך בעוד שבועיים והוא יהיה.
ניסן סלומינסקי: חלק מהדברים, כולל הנושא שאראל דיבר עליו והוא חשוב מאד, כמו בניית דירות להשכרה, נמצא היום בדיון.
עדי קול: או דיור ציבורי.
ניסן סלומינסקי: אראל, באמת אתה צודק ומשרד השיכון צריך להוביל חלקים גדולים מהנושא, מעבר לנושא של חסמים.
ניסן סלומינסקי: אני יודע שגם יש דיון מאד נוקב וער בימים אלו בין שר השיכון לשר האוצר ומתגבשת חבילה מסוימת.
ניסן סלומינסקי: אני מניח שחלק מהדברים שאתה אומר יבואו לידי ביטוי, כך שבואו נתמקד כרגע לא בנושא הכולל, כי חסר לנו המרכיב שיהיה לנו בעוד שבועיים, אלא במה שקשור לנגיד ולבנצי.
ניסן סלומינסקי: כך זה יהיה יותר אפקטיבי, נקבל גם תשובות וחלק מהדברים ייאמרו בעוד שבועיים-שלושה כשתהיה ישיבת המשך.
זהבה גלאון: תודה אדוני, תודה לנגיד ולבנצי ליברמן, אני רוצה לשאול שאלה אפקטיבית לשר הממונה, שלצערי הוא איננו, אבל זו שאלה שאני מעלה.
זהבה גלאון: שמענו את הסקירה המקיפה של הנגיד ובגדול, אני מקווה שאני לא עושה עוול כשאני מסכמת אותה באופן הבא: זאת לא הריבית, זה ההיצע, אם אני יכולה לומר את זה באופן הזה, ברשותך.
זהבה גלאון: אני רוצה להתמקד במספר נתונים שלא נמסרו כאן לוועדה היום.
זהבה גלאון: אם היה זמן הייתי רוצה לדבר על חוק הדיור הציבורי, שחוקק רן כהן ולא מיושם, על דיור בר השגה, על משכנתאות ועל זוגות צעירים.
זהבה גלאון: אני רוצה למקד את הדברים שלי ולתת לוועדה שני נתונים מתוך מחקר שבוצע עבור המכון הישראלי לתכנון כלכלי.
זהבה גלאון: הנתונים פורסמו לפני כשלושה-ארבעה שבועות.
זהבה גלאון: אני רוצה לומר איפה אין חסמים, איפה זה עובד, איפה השיווק אפקטיבי.
זהבה גלאון: על פי הנתונים האלה, בין השנים 96' ל-2008' הוקמו בשטחי יהודה ושומרון אותה כמות דומה של דירות לאלה שנבנו בתל-אביב.
זהבה גלאון: שימו לב לנתונים: בחמש ערים מרכזיות בשטחים נבנו 18,000 דירות.
זהבה גלאון: אני שואלת למה בתל-אביב לא ובשטחים כן?
זהבה גלאון: בנצי, דיברת על אותם ארבעה מקומות שבחרתם: קריית גת, בית שמש, ראש העין והקריות.
זהבה גלאון: איפה הממשלה מטפלת במצוקת דיור?
זהבה גלאון: יש מצוקת דיור בתוך מדינת ישראל.
זהבה גלאון: איפה הממשלה מטפלת במצוקת דיור על פי הנתונים האלה?
זהבה גלאון: לפני כמה שבועות פורסמו כמה נתונים של דוח מכון אדווה על הרשויות המקומיות בהתנחלויות, שמתוקצבות ב-70% יותר מהרשויות שבשטחי ישראל.
זהבה גלאון: בעשור האחרון המדינה היתה אחראית ל-50% מסך התחלות הבנייה בשטחים, אבל רק ל-18% מהתחלות הבנייה בתוך גבולות הקו הירוק.
זהבה גלאון: זה נראה לכם סביר?
זהבה גלאון: אתם מדברים על חסמים ועל שיווק אפקטיבי, אבל איך יכול להיות שיש שיווק אפקטיבי במקום אחד והציבור בישראל, אותם זוגות צעירים שאנחנו מדברים עליהם – קיבלנו כאן סקירה למה המשכנתאות עלו ואיפה היה משבר – בסוף בסוף אנחנו נשארים עם הילדים שלנו שרוצים לקנות דירות.
ראובן ריבלין: בשביל זה העבירו את בנצי ליברמן מאמנה למינהל מקרקעי ישראל.
זהבה גלאון: בהחלט, בהחלט חשבתי כך כשמינו אותו, אבל זה לא שום דבר אישי כמובן, והרבה הערכה.
זהבה גלאון: אני לא אומרת את זה כנגד בנצי ליברמן.
זהבה גלאון: אני מדברת על זה שיש כאן מדיניות ממשלתית מכוונת, שמקצה את הכסף שלה וכששואלים איפה הכסף ואיפה החסמים אני מציעה לשים את זה כאן על השולחן.
זהבה גלאון: הדבר הזה לא נאמר.
זהבה גלאון: שיפנו את המשאבים מההתנחלויות ומהשטחים לתוך מדינת ישראל, יהיה כסף לא רק בקריית גת אלא גם בתל-אביב.
זהבה גלאון: אני מכירה הרבה אנשים שרוצים לגור גם בתל-אביב.
זהבה גלאון: אנשים צעירים וזה לגיטימי שהם ירצו לגור גם בתל-אביב ולא רק בקריית גת, למרות שיש רכבת שמחברת.
זהבה גלאון: אני לא נגד זה.
זהבה גלאון: אני מציעה, אדוני, שכאשר שר השיכון יהיה כאן בפעם הבאה נשאל אותו שאלות יותר פרקטיות וגם נקבל תשובות.
גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שכאן באמת הבעיה ידועה לכולם.
גילה גמליאל: לדעתי הבעיה היא שמי שאמורים לטפל בנושא ולא מוצאים פתרון לבעיה זה דבר שהוא חמור.
גילה גמליאל: על פניו אני לא רואה פתרון, אני לא רואה יעד לפתרון עתידי.
גילה גמליאל: לפי התחזית לפחות משני הגורמים המאד מקצועיים שאני מכירה מהפעילות שלהם, שנמצאים כאן היום, אין פתרון ואין לתת ראייה עתידית עבור כל הזוגות הצעירים.
גילה גמליאל: נאמר כאן שביורוקרטיה פוגעת בצעירים והיא זו שלא מאפשרת את היכולת להוזיל את מחירי הדיור ולשווק את הקרקעות שכבר קיימות, מה הפתרון?
גילה גמליאל: זאת השאלה שצריכה להישאל כאן.
גילה גמליאל: מבחינתי זו קדנציה נוספת שעוברת וסוגיית הדיור שוב עולה על הפרק.
גילה גמליאל: הממשלה חייבת לרכז מאמץ מוגבר שבו כל הגורמים הנוגעים בדבר יישבו תחת קורת גג אחת ויעשו הכל עד שייצא עשן ויהיה פתרון.
גילה גמליאל: לא יעלה על הדעת שמצד אחד יש קרקעות בשפע במדינת ישראל.
גילה גמליאל: אין מחסור בקרקעות.
גילה גמליאל: אין מחסור בקרקעות ויש עודפים.
גילה גמליאל: מצד שני, מרבית הקרקעות כלל לא משווקות.
גילה גמליאל: דבר יותר חמור הוא שגם אם אנחנו פועלים על מנת להגיע למצב שבו ההיצע יגדל ויהיה פחות ביקוש, אנחנו יותר פועלים לכך שלא יהיה ביקוש מאשר שיהיה יותר היצע.
גילה גמליאל: חבל מאד ששר השיכון לא נמצא כאן היום ואנחנו חיייבים לדעת שצריכים לרכז מאמץ מוגבר על מנת שצעירים במדינת ישראל יוכלו לקנות דירה ואם לא לקנות דירה, לפחות לשכור דירה.
גילה גמליאל: גם זה דבר שהוא בלתי אפשרי.
גילה גמליאל: זה לא משנה היכן לבצע זאת.
גילה גמליאל: צריך לעודד נגב-גליל, צריך לעודד גם במרכז הארץ בנייה רוויה ולא רק בתי קרקע.
גילה גמליאל: כל המשאבים שצריך להשקיע בתשתיות, ברכבות – כולנו יודעים את זה.
גילה גמליאל: כל שאר הסוגיות נכונות, אבל זה לא יכול להוות את אותו חסם בפני שיווק הקרקעות.
גילה גמליאל: אני מאד מוקירה את הפעילות של סטנלי פישר, שניסה לקדם את המהלכים ביכולת ובמגבלות התפקיד שהוא נמצא בו, אבל השאלה היא האם אתם רואים באמת איזה אופק עתידי בעניין הזה?
גילה גמליאל: אני אשמח לשמוע.
ניסן סלומינסקי: תודה לגילה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לציין שתוך כדי דיונים אנחנו מאתרים את אותם אזורים שבהם אנחנו מרגישים שהם צריכים להיפתר והאנשים שאחראים עליהם יוזמנו.
ניסן סלומינסקי: אם הבנו, למשל, שחלק מהבעיה זה הביורוקרטיה ומשך הזמן, נשתדל להזמין את מי שאחראי על נושא זה.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שזה מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
ניסן סלומינסקי: ניקח כל נושא וננסה להזמין את האנשים הרלוונטיים.
ניסן סלומינסקי: אמרתי שמה שקשור לשר השיכון, הוא יהיה האורח הבא בישיבה הבאה שתהיה לנו.
ניסן סלומינסקי: כך יהיה אם נאתר נושאים נוספים ויכול להיות שגם שר האוצר, כמי שהוא יושב-ראש ועדת החסמים, יוזמן לפה או מי מטעמו כדי לטפל בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נמשיך ללחוץ ולא נוותר.
ניסן סלומינסקי: לבנצי יש פגישה שתוכננה מראש עם שר האוצר ברבע לאחת והוא הודיע על כך.
משה גפני: זאת אומרת, שהוא יפסיד את הדברים שלי.
ניסן סלומינסקי: מאחר ויש עוד שלוש דקות, אם אתה רוצה לדבר לאור מה ששמעת, בבקשה.
<בנצי ליברמן: להפך, אני רוצה לשמוע את חברי הכנסת.
ניסן סלומינסקי: כן, אבל הרבה ירצו שתשמע אותם, אלא אם כן אתה נותן לנו עוד זמן ונמשיך בשאלות.
ניסן סלומינסקי: בשתי הדקות שיש לך תתייחס בבקשה.
<בנצי ליברמן: השיווקים בשנים 2014-2013 הם אינם רק במקומות הללו.
<בנצי ליברמן: הם בהרבה מאד מקומות, כאשר המקומות שציינתי יש בהם למעלה מ-5,000 יחידות דיור מתוכננות ושם אנחנו ממקדים את אותה תכנית שהיא לקראת הסכם גג מיוחד.
קארין אלהרר: בכולם יש חסמים?
<בנצי ליברמן: ודאי, יש חסמים גדולים ברובם.
<בנצי ליברמן: שנית, אני כן רואה פתרון.
<בנצי ליברמן: אם אתם שואלים אותי מה הוא הפתרון, היות ויש לנו היצע קרקעות רלוונטי, העבודה הממשלתית המאוחדת והמרוכזת עם אותם הסכמים מיוחדים עם הרשויות יכולה, לדעתי, להוביל לכך שאותן עשרות אלפי יחידות דיור מתוכננות במקומות הרלוונטיים יהיו בעלי יכולת לקבל היתרי בנייה בזמן קצר יחסית.
ניסן סלומינסקי: זה הוועדה של השרים או הוועדה שלכם, שאתם ישבתם?
<בנצי ליברמן: זה ברמה של ועדת שרים.
<בנצי ליברמן: מדובר בהרבה כסף, מדובר בהסטות תקציביות.
<בנצי ליברמן: זה נמצא בפתח ואם לא ירימו את זה, זה לא יקרה.
<בנצי ליברמן: צריך ליזום כדי שזה יקרה אבל זה דבר שיכול לקרות.
<בנצי ליברמן: אם לא היו לי קרקעות מתוכננות הייתי אומר שאין לי ונחכה שלוש שנים, אבל זה נמצא ופשוט צריך לגרום לכך שזה יהיה אחרת באופן טבעי.
<בנצי ליברמן: אם התכנית בראש העין לא תקבל טיפול ממוקד, במקום שנתיים-שלוש זה ייקח שש-שבע שנים.
<בנצי ליברמן: זה המצב.
ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לנגיד בנק ישראל ולכל אנשי בנק ישראל שאני חושב שאנחנו תומכים בכם תמיכה מלאה בכל המדיניות המוניטרית, וגם כאשר יש השפעה, הדרך שלכם מייצרת באמת יציבות שבלעדיה שום דבר לא יוכל להיעשות.
ראובן ריבלין: באמת אני מברך אותך על הסקירה ועל המאמצים של בנק ישראל בכל מה שקשור לרגולציה.
ראובן ריבלין: כשמשווקים קרקע יש ערך לקרקע כאשר היא ניתנת לבנייה ואין עליה חסמים.
ראובן ריבלין: נניח שקרקע לבנייה בראש העין, לפי הידע שלי, היא כ-300,000 שקלים לחדר.
ראובן ריבלין: עם החסמים מחיר הקרקע שווה 200,000.
ראובן ריבלין: אני נותן את זה רק כדוגמה.
ראובן ריבלין: השיווק צריך להיות ב-200,000 שקלים על מנת להטיל על הרוכשים את אותם 100,000 כדי שהם יוכלו לבצע את כל הפעולות שדרושות להם להסיר את החסמים, למשל בניית גשר.
ראובן ריבלין: אם אתה יוצר מצב שבו ערך הקרקע הוא כאשר הקרקע זמינה לבנייה ואת זה אתה דורש כמינהל מקרקעי ישראל, אתה לא יכול לשווק לעולם.
ראובן ריבלין: אני לא אלך ואקנה דבר שצריך להשקיע בו עוד כך וכך כספים.
ראובן ריבלין: בהחלט יכול להיות שמדינת ישראל צריכה להשקיע.
ראובן ריבלין: אני מציע למינהל מקרקעי ישראל ולשר האוצר להציע שחלק מהקרקע אשר נרכשת מקונים, מקבלנים או ממינהל מקרקעי ישראל תשמש כדי להסיר את החסמים.
ראובן ריבלין: אז הממשלה יהיה לה הרבה יותר קל לעשות את המצ'ינג, כמו גם העיריה.
ראובן ריבלין: אחרת, יש לנו ערך קרקע שלמעשה יכול להיות ערך קרקע שלילי כי לפעמים ביצוע החסמים עולה יותר מערך הקרקע.
<בנצי ליברמן: ההחלטה הזאת קיימת בהחלטת הממשלה.
ראובן ריבלין: אז אני כיוונתי לדעת גדולים.
ראובן ריבלין: אם אני הייתי הממשלה הייתי מבצע את זה.
ניסן סלומינסקי: רובי, ההצעה הזאת קיימת כמו שאותו רעיון של דירות להשכרה תמורת נתינת קרקע ובנייה.
ניסן סלומינסקי: כל קבלן יצטרך להפריש חלק מזה לנושא של השכרת דירות במחיר סביר.
ניסן סלומינסקי: הקומבינציות האלה קיימות , אבל אני לא נכנס לזה כי יבוא שר השיכון וייתן לנו את התשובה.
ניסן סלומינסקי: חבל שננחש.
ראובן ריבלין: מה שאומר המינהל הוא שיש קרקע לשיווק שלא ניתנת לשיווק, בדיוק כמו שהיינו אומרים בגימנסיה שהמשותף להרצל ולביאליק שלשניהם היה זקן.
ראובן ריבלין: לביאליק לא.
ניסן סלומינסקי: רבותי, הנגיד צריך לעזוב בשעה אחת.
ניסן סלומינסקי: הוא תכנן בהתחלה ל-12 וחצי ועכשיו עד אחת.
ניסן סלומינסקי: יש שתי אפשרויות, או שכל אחד ימשיך ואז לא יהיו לנו תשובות.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נמצאים בסד של זמן.
ניסן סלומינסקי: או שנעשה סבב וכל אחד יגיד ממש חצי משפט וניתן לנגיד לענות.
ניסן סלומינסקי: בעוד ארבע דקות אני אעצור ואתן לו לדבר.
אלעזר שטרן: אבל אף אחד לא שאל את הנגיד כלום, רק הרצאות נתנו לו.
ניסן סלומינסקי: לכן אמרתי שנעשה את זה בקיצור.
ניסן סלומינסקי: גפני, תוכל להיכנס לזה ממש בקצירת העומר?
ניסן סלומינסקי: בעוד ארבע דקות הוא יתחיל לדבר.
ניסן סלומינסקי: זאת המציאות כרגע.
משה גפני: אני לא אוהב את צורת הדיון הזאת אבל אני מקבל אותה כמו שהיא.
משה גפני: יש פה סקירה של שעה וחצי וזה בסדר.
משה גפני: הנגיד הוא איש מאד רציני ואני מאד מכבד אותו.
משה גפני: הבעיה היא אחרת לגמרי – אנחנו עברנו קדנציה שהכשלון הקולוסלי בה היה בנושא הדיור.
משה גפני: הנושא הוא לא שיווק כזה או שיווק אחר או אמירה כזאת או אמירה אחרת.
משה גפני: היה צריך לשנות את כל הקונספציה.
משה גפני: היה לי ברור שאני מגיע לכאן לדיון והכל הולך להשתנות.
משה גפני: הרי על זה היתה המחאה החברתית.
משה גפני: ליבת העניין היה העלאת המחירים וכו', אבל הכל היה הדיור.
משה גפני: היה ברור לי שיושבים שרי ממשלה ודנים בדבר הזה.
משה גפני: הרי אפשר לשנות את זה במחי החלטות שמבוצעות.
משה גפני: אם לא יבנו, אם לא יורידו חסמים, הדירות לא ייצאו, המדינה תפסיד כסף ואנחנו הופכים להיות מדינת עולם שלישי כי לאנשים לא יהיה איפה לגור ולא יהיו רווחים.
משה גפני: הנגיד, בצדק מבחינתו, רואה את הבעיה המוניטרית, רואה את הבעיה של היציבות הפיננסית של הבנקים.
משה גפני: הממשלה צריכה לקבל החלטות.
משה גפני: שהממשלה תאמר החלטה אחת.
ראובן ריבלין: אם לא היתה יציבות לא היה שום דבר.
משה גפני: החלטה אחת שמקדמת את הנושא של הדיור.
משה גפני: אני יוצא מהדיון הזה מאוכזב באופן מוחלט.
משה גפני: כמו שאנחנו חטפנו את הפליק בממשלה הקודמת בנושא של הדיור, זה מה שהולך לקרות בממשלה הזאת.
משה גפני: יש פה הרבה חברי כנסת חדשים ושיידעו שאת הדיון הזה אנחנו קיימנו לפני ארבע שנים עם תקווה לעתיד.
משה גפני: התקווה התנפצה אליי סלע.
משה גפני: שום דבר לא קרה בנושא של הדיור.
משה גפני: זה מה שהולך לקרות עכשיו.
משה גפני: אפילו לא החלטה אחת שמקדמת משהו.
ניסן סלומינסקי: קארין ואחריה עדי.
קארין אלהרר: מהסקירה ששמעתי ותודה על הסקירה לא שמעתי שום דבר על שכירות לטווח ארוך.
קארין אלהרר: כל הזמן דובר על קנייה של דירות, אבל הנושא של שכירות לטווח ארוך יכול לפתור את מצוקת הדיור שאנחנו מדברים עליה, בעיקר לזוגות צעירים.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שזה ידון כשהשר יגיע.
קארין אלהרר: אנחנו מדברים המון על עליית מחירים בעקבות דירות להשקעה והבנתי שאין הפרדה בנתונים בין דירות להשקעה של אנשים שהם תושבי הארץ לבין תושבי חוץ.
קארין אלהרר: אני חושבת שצריך לעשות את ההפרדה הזאת ולו על מנת למסות ברמת מיסוי רווחי הון את אותן דירות של תושבי חוץ.
קארין אלהרר: הם נועלים את הדירות ויוצרים משבר בהיצע של דירות.
קארין אלהרר: בעקבות כך יש גם עליית מחירים.
קארין אלהרר: זה משהו שלא ניתן להמשיך אתו.
ניסן סלומינסקי: עדי, בבקשה.
עדי קול: אני לא אאריך.
עדי קול: כמובן שיש נושאים שלא נדבר עליהם היום ואני מקווה שנדבר עליהם כששר השיכון יגיע.
עדי קול: הדיור הציבורי – אני חוזרת ואומרת שלא שמענו בכלל על הקצאה של דירות לדיור ציבורי.
עדי קול: גם לא שמענו על חלוקה של הנתונים – מחירי הדיור ביחס למרכז ופריפריה.
עדי קול: המחירים עלו?
עדי קול: ירדו?
עדי קול: ההיצע עלה או גדל ביחס לחלוקה הגאוגרפית?
עדי קול: דיברתם על זה שניתן אשראי מסוכן לחברות הבנייה ולעומת זאת אנחנו עדיין משאירים את הדרישה של 75% הון עצמי מזוגות צעירים.
עדי קול: למרות זאת, זה לא פגע בביקוש.
עדי קול: השאלה היא למה אנחנו משאירים את הדרישה הגבוהה הזאת?
עדי קול: זה לא השפיע על הביקוש באופן מוחלט, אלא אם כן תחלקו את הנתונים בין צעירים לאחרים.
עדי קול: היום הדרישה הזאת מאד מאד גבוהה.
עדי קול: אתם נותנים אשראי מסוכן לחברות אבל לא מהמרים על הקונה הפרטי.
עדי קול: אני רוצה לדעת האם יש איזושהי מחשבה לוותר על הדרישה הגבוהה הזאת.
עדי קול: שאלה נוספת היא בנושא השקיפות.
עדי קול: המשק הזה מגיב לאט ואני חושבת שהרבה מהצעדים המיסויים לא היו מספיק שקופים ולא מספיק מפורסמים.
עדי קול: אני חושבת שהמשק היה מגיב עליהם אולי אם היו מודעים יותר גם לנתונים לגבי המשכנתאות וגם לגבי המיסוי.
עדי קול: האם יש דרך לפרסם את הצעדים בצורה יותר ברורה?
ניסן סלומינסקי: תודה, עדי.
ניסן סלומינסקי: מיכל לא נמצאת, מיקי רוזנטל לא נמצא.
סתיו שפיר: מהסתכלות גם בדוח של המ.מ.מ.
סתיו שפיר: שפורסם אתמול וגם במצגת שוב ושוב אנחנו חוזרים לשאלת ההיצע ושוב ושוב מוציאים כלים שהשתמשנו בהם כדי לנסות ולשפר את המצב, אבל כל הכלים האלה הוכחו עד כה כלא כל כך יעילים.
סתיו שפיר: גפני הזכיר את המחאה והדבר שביקשנו כל הזמן היה דיור בר השגה, אבל הממשלה עד כה לא טרחה פעם אחת להגדיר מה הוא דיור בר השגה.
סתיו שפיר: אפילו בווד"לים, שכל מהותם היתה לזרז את האישורים, לזרז את התכניות, אנחנו רואים היום שלא צצה ולא צמחה מתוכם דירה אחת בדיור בר השגה.
סתיו שפיר: קיבלנו כמה מאות דירות קטנות וכמה מאות דירות להשכרה, הכל במחירי שוק בלי שום התערבות ואותי מאד מעניין האם אי פעם נעשה איזשהו סקר שבודק כמה אנשים באמת צריכים דירה.
סתיו שפיר: ברוב מדינות העולם המערבי, כולל בארצות הברית, גרמניה, אנגליה וצרפת, ההחלטה בשאלה מה הוא דיור בר השגה תלויה בגובה השכר.
סתיו שפיר: 30% מהשכר הפנוי מוקדש לדיור בר השגה.
סתיו שפיר: זה הסכום שאדם אמור להוציא על קורת גג.
סתיו שפיר: האם הדבר הזה נעשה בישראל?
סתיו שפיר: אם כן וגם אם לא, מדוע לא לחשב את זה משם?
סתיו שפיר: זה הסכום שאדם צריך להוציא על דירה.
סתיו שפיר: אם אתם מאמינים בזה או לא, זו שאלה לדיון.
סתיו שפיר: אם אנחנו יודעים שזה הסכום שצריך להוציא על דירה, איך אנחנו כמדינה דואגים לכך שלכל אדם תהיה הזכות לרכוש או לשכור דירה לטווח ארוך בסכום הקיים?
סתיו שפיר: איך אנחנו דואגים לדבר הזה?
סתיו שפיר: אני חושבת שזו צריכה להיות השאלה שאנחנו מניחים פה לדיון ולא השאלה ההפוכה לחלוטין איך אנחנו מדביקים כל מיני פלסטרים על המחירים הקיימים כדי להקל במעט על הזכות לדיור, מה שלא זכה להצלחה רבה לפי הנתונים.
ניסן סלומינסקי: תודה, סתיו.
ניסן סלומינסקי: חמד לא נמצא.
ניסן סלומינסקי: אלעזר אחרון, בבקשה.
אלעזר שטרן: אני אנצל את ההזדמנות שהנגיד כאן.
אלעזר שטרן: אני זוכר את הנגיד מהשבועות הראשונים שלו בארץ ואני גם יודע מה הוא עשה בשבוע האחרון.
אלעזר שטרן: אני חושב שגם כשבאים לנהל את בנק ישראל או באים לנהל כסף הולכים קודם לבדוק את האנשים בכל המקומות ולראות מה הם עושים.
אלעזר שטרן: אם ההסתכלות גם של מינהל מקרקעי ישראל ושל משרד השיכון היתה חיבור בין הקרקעות לבנייה לבין האנשים, אולי הדיון הזה היה נראה כולו אחרת.
אלעזר שטרן: למה אני אומר את הדברים?
אלעזר שטרן: אל"ף, אני חושב שמגיע לו וכולנו ניהננו מזה בשנים האלה.
אלעזר שטרן: לשמחתי, עוד נמשיך להינות מזה עוד שנים ארוכות לא משנה איפה יהיה הנגיד ובאמת תודה.
אלעזר שטרן: שנית, אני מוכרח להסכים קצת עם זהבה גלאון.
אלעזר שטרן: אני לא מסכים עם המוסיקה של הדברים שלה, אבל אני כתושב הגליל כואב את הדברים האלה שנים.
אלעזר שטרן: אני חושב שההעדפה של קלות הבנייה ביהודה ושומרון על פני פריפריות אחרות היא בעיניי דגל אדום, שאני לא יודע אם אפשר לעשות לו תיקון בהיבט הזה.
אלעזר שטרן: עיני לא צרה במה שקורה שם, אולי בניגוד לזהבה גלאון, אבל אם הדברים באים אחד על חשבון השני והם באים אחד על חשבון השני - -
אורית סטרוק: אלעזר, היא הקריאה לך נתונים מ-96'.
אורית סטרוק: היתה הקפאה ביהודה ושומרון.
אורית סטרוק: על מה אתה מדבר בכלל?
אלעזר שטרן: את יודעת כמה שנים אצלנו יש הקפאה?
אלעזר שטרן: בגליל?
אורית סטרוק: היא אמרה בעצמה שהנתונים הם מ-96'.
משה גפני: אבל לא יכול להיות שיהיה ויכוח כזה בתוך הקואליציה.
ראובן ריבלין: האם מונעים ממישהו ללכת ליהודה ושומרון ולבנות את הבית?
משה גפני: אבל ויכוח כזה בתוך הקואליציה?
משה גפני: אלה דברים בסיסיים.
משה גפני: אני לא מסכים לדבר הזה, זה פוגע בשלטון התקין.
אלעזר שטרן: אני רוצה ללכת לדבר המעשי.
אלעזר שטרן: יכול להיות ששיווק הקרקעות על ידי המינהל וגילוי החסמים אחר כך היה צריך להיות הפוך, כלומר להסתכל איפה אין חסמים ושם לשווק קרקעות.
אלעזר שטרן: מה עוזר לי עכשיו ששיווקו 10,000 דירות בראש העין אם אי אפשר לבנות שם בגלל חסמים?
אלעזר שטרן: יש מספיק אזורים בארץ שאין בהם חסמים.
ראובן ריבלין: אלה לא חסמים שלא ניתנים לשחרור.
אלעזר שטרן: אני מכיר את החסמים.
אלעזר שטרן: מדובר במיליארדים.
אורית סטרוק: אם הוא כבר התחיל אני רוצה לענות.
ניסן סלומינסקי: אני אתן לך, אבל אני אומר שצריכים תמיד לשים נתון נוסף – לשחרר קרקע בלי חסמים ובסוף אולי לא יהיו שם קליינטים שיקחו את הקרקע, גם זה לא תמיד חכם.
ניסן סלומינסקי: צריכים לראות איפה יש ביקושים.
אלעזר שטרן: פעם אמרו את זה על גבעת אולגה ועל אור עקיבא.
ניסן סלומינסקי: דיברנו על מקומות בגליל.
ניסן סלומינסקי: אורית, בבקשה בקצרה.
אורית סטרוק: רק כדי שהשולחן הזה לא יישאר ריק.
אורית סטרוק: חוץ מכל מה שזהבה בעצמה אמרה, שהיא הקריאה נתונים מ-96', אני חושבת שאדרבא, הפתרון האמיתי לבעיית הדיור נמצא ביהודה ושומרון ובירושלים המזרחית.
ראובן ריבלין: אין דבר כזה "ירושלים המזרחית".
ראובן ריבלין: מזרחה של ירושלים צריך לומר.
אורית סטרוק: מזרחה של ירושלים ולא רק מזרחה.
אורית סטרוק: ירושלים שמעבר לקו הירוק שאיננו קיים אליבא דכולנו.
ראובן ריבלין: זכרונו לא לברכה.
אורית סטרוק: זכרונו לא לברכה.
אורית סטרוק: בנצי ליברמן התראיין למעריב או למקור ראשון בשבת האחרונה ואמר שיש הרבה קרקעות מוכנות לשיווק בחלק הזה של ירושלים, שמסיבות מדיניות מעוכבות.
אורית סטרוק: אם היו בונים כמו שצריך גם שם וגם ביהודה ושומרון, רוב בעיות הדיור שלנו היו נפתרות.
אלעזר שטרן: לפחות תגידי שגם בגליל.
אורית סטרוק: בוודאי בגליל ובנגב.
ניסן סלומינסקי: בוודאי שבגליל ובנגב.
אורית סטרוק: זה היה פותר לך את השאלה של המרחק כי אין מרחק.
אלעזר שטרן: אני לא התלוננתי על מרחק.
אורית סטרוק: שם עתודות הקרקע האמיתיות.
ניסן סלומינסקי: אם נרצה להשקיע אולי ניזום דיון בינינו בנושאים העקרוניים.
אורית סטרוק: ניסע לראות את עתודות הקרקע שנמצאות מרחק אופניים מפה ולא משתמשים בהם.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מודים לנגיד על כך שהוא נשאר עוד קצת והוא ינסה לתת תשובות לפי מה שהוא רשם.
ניסן סלומינסקי: אני ממש מבקש לא להפריע לו באמצע כי הוא כבר נשאר מעבר לזמן.
סטנלי פישר: תודה רבה על השאלות.
סטנלי פישר: יש כמה שאלות שיש התעניינות בהן, למרות העובדה שמי ששאל אותן לא נמצא.
סטנלי פישר: לגבי השאלה של אראל מרגלית למה יש פער גדול בין הריבית שלנו לריבית של ארצות הברית.
סטנלי פישר: היה שבוע אחד ב-2007 שבו הריבית בארץ היתה נמוכה מזאת שבארצות הברית.
סטנלי פישר: רק שבוע אחד.
סטנלי פישר: זה לא קרה בהיסטוריה אבל זה קרה פעם.
סטנלי פישר: אני חושב שזה יותר גבוה משום שאנחנו מדברים על ריבית לטווח ארוך.
סטנלי פישר: אנשים לא יודעים מה יהיה העתיד אצלנו והיה גם ברור שהפער הזה גדל כשהיה העימות מול איראן וכולם חשבו שעוד מעט אנחנו נכנסים.
סטנלי פישר: זה עולה לנו.
סטנלי פישר: הריבית שהממשלה שלנו משלמת, כמעט 4% מהתמ"ג, ומדינות שיש להן יחס חוב תמ"ג, כלומר יותר חוב מאתנו, משלמות בממוצע בערך 2%.
סטנלי פישר: 2% של התמ"ג זה 20 מיליארד שקל.
סטנלי פישר: זה לא כלום וזה עולה לנו כל שנה בערך סכום כזה למרות הניהול שלדעתי בסך כל המשק הוא טוב.