GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיקי לוי: למה שנגיד עכשיו מה יהיה הסכום הפעם?
<שגית אפיק: משום שכשהכנסנו את סעיף תקציב ההתאמות בתקציב דו-שנתי 2011 כך נעשה.
ניסן סלומינסקי: הבקשה ברורה?
<יוגב גרדוס: הבקשה ברורה, רק להעמיד דברים על דיוקם.
<יוגב גרדוס: גם כשבאנו בפעם הקודמת וקבענו תקציב דו-שנתי, לא קבענו בחוק את הסכום.
<שגית אפיק: אני מסכימה.
<יוגב גרדוס: כמובן שהצעת חוק התקציב מוגשת לאישור הכנסת, בפרט ועדת הכספים דנה בהצעה.
משה גפני: השר הודיע במליאת הכנסת - - -
<שגית אפיק: אבל השר הצהיר בוועדה - - -
מיקי לוי: אבל הוא לא יכול להתחייב כרגע לשום סכומים.
ניסן סלומינסקי: רק שניה אחת.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש שהאיש יגמור לדבר ואחר כך - - -
ראובן ריבלין: אתה יודע למה הוא עשה את זה?
ראובן ריבלין: כי הוא ידע.
ראובן ריבלין: ועכשיו הוא אומר: אני לא יודע, מה אתה רוצה?
ראובן ריבלין: אתה רוצה שישקר?
ראובן ריבלין: אני לא אומר את זה בהתרסה.
ראובן ריבלין: הוא באמת עדיין לא יודע.
<יוגב גרדוס: הדבר יבוא לאישור הכנסת, כמובן.
מיקי לוי: זה לא בסדר מה שעשיתְ פה.
מיקי לוי: זה לא מקובל עלי.
ניסן סלומינסקי: רגע, מיקי.
ניסן סלומינסקי: אין את השינוי, אתם דוחים - - -
<שגית אפיק: צריך לקיים את הדיון על סעיפי ההצעה.
מיקי לוי: אני נורא מצטער, אבל זה לא בדיוק מה שאת היית אמורה לעשות.
ניסן סלומינסקי: רגע, רגע, מיקי.
זהבה גלאון: או, באמת - - - רארי סגן השר הנכבד, יש לנו - - -
ניסן סלומינסקי: מיקי, יש אי-הבנה.
מיקי לוי: אני לא נוזף בה.
מיקי לוי: אני מעיר את תשומת ליבה.
משה גפני: זה לא התפקיד שלך, עם כל הכבוד.
ראובן ריבלין: הייעוץ המשפטי שלנו אובייקטיבי לגמרי.
ראובן ריבלין: הוא מעיר לנו שלא נעשה טעויות.
ניסן סלומינסקי: מיקי הוא חבר כנסת חדש.
משה גפני: אז אל תעיר הערות.
משה גפני: דבר עם היועצים המשפטים שלך בממשלה.
ניסן סלומינסקי: נתקבלה הבהרה - - -
זהבה גלאון: היועצת המשפטית של הוועדה.
משה גפני: תחזור בך.
מיקי לוי: מה עשיתי שאחזור בי?
מיקי לוי: מה אמרתי?
מיקי לוי: הערתי את תשומת ליבה.
ראובן ריבלין: שגית, אנחנו מאחורייך.
<קריאה: כולם מאחורייך.
משה גפני: אתה מכניס אותנו פה להרגלים של מילים כאלה שהן - - - מילו איזה מילים?
ראובן ריבלין: מיקי, היא אמרה דבר שהיינו חייבים לשמוע ולהתייחס, כי אחרת היינו עושים טעות.
משה גפני: היא חייבת.
משה גפני: אוי ואבוי אם היא לא אומרת את זה.
משה גפני: אנחנו נסמוך עליכם?
ניסן סלומינסקי: מיקי, שתבין.
ניסן סלומינסקי: היא צריכה להעלות את הדברים האלה כדי לשמוע את התגובה שלכם.
ניסן סלומינסקי: שמענו את התגובה.
ניסן סלומינסקי: מה שהיא עשתה זה בסדר גמור.
ראובן ריבלין: זו גם חובתה.
משה גפני: אבל אני לא מסכים לסגנון הזה, עם כל הכבוד.
משה גפני: איזה סגנון זה?
ראובן ריבלין: היושב-ראש, זו לא רק זכותה.
ראובן ריבלין: זו חובתה.
ניסן סלומינסקי: אמרתי שזו חובתה.
ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב: אני מתנצל בשמו של מיקי, במובן הזה - - -
משה גפני: אל תתנצל בשם אף אחד.
ניסן סלומינסקי: מותר לי להגיד גם מה שאני רוצה, לא רק מה שאתה רוצה.
משה גפני: אבל אתה מתנצל בשמו?
ניסן סלומינסקי: כן, כמו שאני מתנצל בשמם של חברי כנסת חדשים שלקח קצת זמן - - -
ראובן ריבלין: כל פעם שתהיה סתירה בין הממשלה לבין הייעוץ המשפטי בכנסת, אני אומר לכם אישית: אני מקבל את הייעוץ המשפטי של הכנסת.
זהבה גלאון: אדוני, הערה לסדר.
גילה גמליאל: אני חושבת שכל הוועדה מגבה את היועצת המשפטית של הוועדה.
ניסן סלומינסקי: שגית היתה צריכה להעלות את זה והיינו צריכים לשמוע את התגובה של הייעוץ המשפטי של האוצר.
ניסן סלומינסקי: קיבלנו את התגובה, אנחנו ממשיכים הלאה.
זהבה גלאון: אדוני, ברשותך הערה לסדר.
זהבה גלאון: אני חושבת שהיא מאוד משמעותית, כי יהיו לנו פה עוד דיונים.
זהבה גלאון: יש הבדל כשאנחנו מתנצחים בינינו, ואנחנו גם נהנים מזה, לבין ההתייחסות המקצועית והעניינית לייעוץ המשפטי של הוועדה ומנהלי הוועדה.
זהבה גלאון: אתי תתנצח, חבל על הזמן.
זהבה גלאון: אני חושבת שיש איזה כבוד - - -
מיקי לוי: לא התנצחתי.
מיקי לוי: זו הארה, עם אל"ף.
מיקי לוי: מותר לי.
זהבה גלאון: היא לא היתה באל"ף, היא היתה בעי"ן.
מיקי לוי: לפי מה את קובעת?
זהבה גלאון: אני שמעתי אותך.
זהבה גלאון: אז אני חושבת שחובתה של הוועדה להגן על כבודם ומעמדם של עובדי הוועדה המקצועיים.
ניסן סלומינסקי: הגנו, וזה בסדר.
עדי קול: מיקי לא התכוון לפגוע באף אחד.
עדי קול: אנחנו מכירים אותו ואוהבים אותו.
זהבה גלאון: מיקי לא זקוק לדוברת.
עדי קול: אבל התנדבתי.
<שגית אפיק: "(3) בסעיף קטן (ב), במקום "ובשנת 2013" יבוא "בשנת 2013" ובסופו יבוא "ובשנת 2015 יראו, לעניין הסעיף האמור, את חלק התקציב הדו-שנתי המתייחס להוצאות הממשלה הצפויות והמתוכננות לשנת 2014, כתקציב השנתי הקודם"; (4) בסעיף קטן (ג), במקום "2012" יבוא "2014".
<שגית אפיק: תיקון סעיף 2. 4.
<שגית אפיק: בסעיף 2 לחוק היסוד הוראת השעה, בכותרת השוליים, במקום "חוק התקציב הדו-שנתי" יבוא "חוק התקציב הדו-שנתי לשנים 2009 ו-2010".
<שגית אפיק: תיקון סעיף 3.
<שגית אפיק: 5.
<שגית אפיק: בסעיף 3 לחוק היסוד הוראת השעה, במקום "השנים 2009 ו- 2010 והשנים 2011 ו-2012", יבוא "השנים 2009 ו-2010, השנים 2011 ו-2012 והשנים 2013 ו-2014".
<שגית אפיק: מחיקת כותרת פרק ב'.
<שגית אפיק: 6.
<שגית אפיק: כותרת פרק ב' לחוק היסוד הוראת השעה – תימחק.
<שגית אפיק: תיקון סעיף 4.
<שגית אפיק: 7.
<שגית אפיק: בסעיף 4 לחוק היסוד הוראת השעה – (1) במקום כותרת השוליים יבוא "המועד להנחת הצעת חוק התקציב הדו-שנתי לשנים 2013 ו-2014 והתפזרות הכנסת בשל אי קבלת חוק התקציב האמור";"
ראובן ריבלין: התפזרות הכנסת זה על-פי חוק - - -
<שגית אפיק: המועדים שקבענו אלה המועדים שקבעה הוועדה בהצעת החוק הקודמת שדנו בה, מתי תונח הצעת חוק התקציב.
<שגית אפיק: הצעת חוק התקציב תונח ב-11 ביוני 2013 במליאת הכנסת, כאשר לכנסת ולוועדת הכספים יהיה עד יום 31 ביולי 2013 להעביר את הצעת חוק התקציב הדו-שנתי לשנים 2013–2014.
<שגית אפיק: אם הצעת החוק לא תעבור, היום הקובע להתפזרות הכנסת בשל אי-קבלת חוק תקציב זה 31 ביולי 2013.
<שגית אפיק: זה מה שהסעיף הזה אומר.
<שגית אפיק: "(2) בסעיף קטן (א), במקום "הצעת חוק התקציב לשנת 2013" יבוא "הצעת חוק התקציב הדו-שנתי לשנים 2013 ו-2014";
משה גפני: יש הסתייגויות שלנו.
<שגית אפיק: ההסתייגויות שלכם לתקציב ההתאמות, נכניס אותן לחוק ההתייעלות, מכיוון שאתם מתייסים לפרטים.
<שגית אפיק: נראה לי נכון יותר.
אראל מרגלית: בדברי ההסבר הוספנו משהו?
<שגית אפיק: בדברי ההסבר לא הוספנו מכיוון שלא מעלים דברי הסבר לקריאה השניה והשלישית.
<שגית אפיק: אבל ניתנה כאן הצהרה גם מטעם הלשכה המשפטית של משרד האוצר, שקובעת - - -
ראובן ריבלין: בקריאה שניה ושלישית אין הסבר.
ראובן ריבלין: את הקריאה הראשונה הכנסת כבר קיבלה עם דברי ההסבר.
ניסן סלומינסקי: מי בעד סעיפים 1–7 בנוסח של הכחול?
ניסן סלומינסקי: בעד – 8
ניסן סלומינסקי: הצעת החוק אושרה לפי הסעיפים שנאמרו.
ניסן סלומינסקי: אנחנו עוברים לחוק ההתייעלות.
<שגית אפיק: "חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 12) (תקציב דו-שנתי לשנים 2013 ו-2014), התשע"ג–2013.
<שגית אפיק: תיקון כותרת פרק כ"ח 1.
<שגית אפיק: בחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009‏ (להלן – החוק העיקרי), בכותרת פרק כ"ח, במקום "עד 2012" יבוא "עד 2014".
<שגית אפיק: הסעיף הראשון שהקראנו זה תיקון הכותרת, שתאמר מעתה שמדובר בהוראות מיוחדות גם לתקציב 2013–2014.
<שגית אפיק: "2.
<שגית אפיק: בסעיף 178 לחוק העיקרי – (1) בהגדרה "חוק התקציב הדו-שנתי", במקום "לשנים 2009 ו-2010 או חוק התקציב הדו-שנתי לשנים 2011 ו-2012" יבוא "לשנים 2009 ו-2010, חוק התקציב הדו-שנתי לשנים 2011 ו-2012 או חוק התקציב הדו-שנתי לשנים 2013 ו-2014";" זו ההגדרה של חוק תקציב דו-שנתי.
<שגית אפיק: יש הסתייגות לשם החוק של קבוצת מרצ, יהדות התורה ואראל מרגלית.
יצחק כהן: תוסיפי גם את ש"ס.
ניסן סלומינסקי: יש הסתייגות לשם החוק.
ניסן סלומינסקי: שגית, תקראי.
<שגית אפיק: במקום: "הצעת חוק ההתייעלות", יבוא: "הצעת חוק לעקיפת סמכות הכנסת בקביעת תקציב המדינה לשנים 2013 ו-2014.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מתנגדים להסתייגות הזאת.
ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את שם החוק כפי שמופיע פה – חוק ההתייעלות הכלכלית וכו'?
ניסן סלומינסקי: שם החוק אושר ברוב קולות.
<שגית אפיק: סעיף 179 – במקום לקרוא אותו אגיד בעל-פה מה הוא אומר.
<שגית אפיק: סעיף 179 קובע הוראות לעניין חוק יסודות התקציב.
<שגית אפיק: הוא קובע שהוצאה, הוצאה מותנית בהכנסה, הרשאה להתחייב לכל אחת משנות הכספים – ואנחנו מוסיפים: 2013 ו-2014 - תהיה עד לסכום או למספר הנקוב בסעיף התקציב ביחס לאותה שנת תקציב.
<שגית אפיק: אותו דבר זה קובע לעניין תחום פעולה, לעניין מטרה, לעניין הוראות חוק הפחתת הגירעון, וקובע את אותו הדבר לגבי סעיף תקציב הכנסת, שאף הוא יהפוך להיות תקציב דו-שנתי לפי הסעיף שבפניכם.
ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.
<שגית אפיק: "(5) בפסקה (5) – (א) בפסקת משנה (א), אחרי פסקת משנה (2) יבוא: "(3) נותר סכום עודף באחד מסעיפי התקציב שבחוק התקציב הדו-שנתי המתייחס לשנת הכספים 2013, יהיה השימוש באותו סכום מותר, בשנת הכספים 2014, רק בהתאם להוראות סעיף 13 לחוק יסודות התקציב; סכום שהשימוש בו הותר כאמור, יראו אותו כסכום שהתווסף לאותו סעיף תקציב המתייחס לשנת הכספים 2014;";" לעניין הזה יש לי שאלה.
<שגית אפיק: גם בתקציב הדו-שנתי לשנים 2011 ו-2012 ביקשנו מכם, מכיוון שמדובר בתקציב-שנתי, שהעודפים יובאו לאישור ועדת הכספים ולא יהיו רק בהודעה.
<שגית אפיק: אני חושבת שזה יהיה נכון לעשות גם כאן.
<אלעזר במברגר: זה נכנס בחוק בסופו של דבר?
<שגית אפיק: זה לא נכנס בחוק אבל זה נכנס בהסכמה אתכם ונעשה בפועל.
ראובן ריבלין: אם אתם מצהירים את זה לפרוטוקול זה מספק אותנו.
<שגית אפיק: מדובר על העודפים בתקציב, שיובאו לאישור הוועדה בין 2013 ל-2014.
<שגית אפיק: בתקציב דו-שנתי 2011–2012 הוועדה ביקשה לקבוע שהעודפים יובאו לאישורה במקום שהם ייעשו בהודעה בלבד.
<שגית אפיק: זה לא הוכנס בסופו של דבר לחוק, זה בוצע בפועל.
אראל מרגלית: לא היתה בעיה בנושא של הניצול התקציבי?
ראובן ריבלין: זה טוב, זה טוב.
זהבה גלאון: אדוני, יש לנו הצבעה על הדיינים.
ניסן סלומינסקי: תנו לנו דקה, אנחנו גומרים את ההצבעה.
ראובן ריבלין: אני רוצה להעיר הערה.
ראובן ריבלין: כשיש הצבעות במליאה וחבר כנסת שהוא חבר בוועדה אומר שהוא צריך להצביע במליאה, אתה חייב להפסיק את הישיבה.
גילה גמליאל: רק ברגע שיש הצבעות.
גילה גמליאל: אין לה כרגע הצבעה על החוק.
משה גפני: אדוני היושב-ראש, אנחנו חייבים לעלות למליאה.
עליזה לביא: הצעת החוק שלי עולה.
ניסן סלומינסקי: כבר עכשיו?
זהבה גלאון: גם שלי.
משה גפני: תעשה הפסקה.
משה גפני: יסתיימו ההצבעות, נחזור לכאן.
ניסן סלומינסקי: מתי?
משה גפני: ב-12:30.
גילה גמליאל: לא, זה עדיין לא עולה.
ניסן סלומינסקי: זה עדיין לא עולה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו גומרים בשתי דקות.
ניסן סלומינסקי: יודיעו לכם כשזה יעלה.
<שגית אפיק: "(ב) בפסקת משנה (ב), אחרי פסקת משנה (2) יבוא: "(3) נותר סכום עודף בתכנית המנויה ברשימת העודפים המיוחדים שבחוק התקציב הדו-שנתי המתייחס לשנת הכספים 2013, יהיה השימוש באותו סכום מותר, בשנת הכספים 2014, רק בהתאם להוראת סעיף 14 לחוק יסודות התקציב; סכום שהשימוש בו הותר כאמור יראו אותו כסכום שהתווסף לאותו סעיף תקציב המתייחס לשנת הכספים 2014;";" הוא אמר שלא נכניס "באישור הוועדה" אבל גם הם, באוצר, מעדיפים להביא את זה לאישור הוועדה, כי בעיניהם זה מקצר תהליכים.
<שגית אפיק: "(6) בפסקה (6), אחרי פסקת משנה (ב) יבוא: "(ג)
<שגית אפיק: בשנת הכספים 2015 יותר שימוש, בהתאם להוראות סעיף 13 או 14, לפי העניין, לחוק יסודות התקציב, רק בסכום עודף באחד מסעיפי התקציב או בתכנית המנויה ברשימת העודפים המיוחדים, לפי העניין, שבחוק התקציב הדו-שנתי המתייחס לשנת הכספים 2014;"; (7) בפסקה (7), במקום "עד 2012" יבוא "עד 2014".
<שגית אפיק: תיקון סעיף 179א 4.
<שגית אפיק: בסעיף 179א – " זה הסעיף שמתייחס לתקציב התאמות.
<שגית אפיק: "(1) בכותרת השוליים, אחרי "לשנת 2012" יבוא "ולשנת 2014"; (2) בסעיף קטן (א), במקום "עד 2012" יבוא "עד 2014", המילה "רק" – תימחק ואחרי "לשנת 2012" יבוא "ולשנת 2014, לפי העניין"; (3) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ב1) הממשלה תביא לאישור ועדת הכספים של הכנסת בתוך ארבעה עשר ימים לפני תחילת שנת הכספים 2014 את הצעת הממשלה – (1) לשימוש ולהקצאה של תקציב ההתאמות בשנת 2014; (2) לשינויים בחלק התקציב הדו-שנתי המתייחס לשנת 2014, בשים לב לשינויים שבוצעו לגבי חלק התקציב המתייחס לשנת 2013 וכן לשינויים הדרושים לממשלה באותו מועד; לעניין פסקה זו, "שינויים" – כמשמעותם בסעיף 11 לחוק יסודות התקציב;" ההסתייגות של מרצ, יהדות התורה וש"ס היא שתקציב ההתאמות יעמוד על 2 מיליארד שקלים.
אראל מרגלית: ואראל מרגלית וסתיו שפיר.
אראל מרגלית: העבודה.
<שגית אפיק: אתם מבקשים שזה יהיה 30 ימים.
<שגית אפיק: אני רוצה לומר לוועדה שבתקציב 2011–2012 הממשלה היתה צריכה להביא לאישור הוועדה את תקציב ההתאמות 60 ימים לפני תחילת שנת הכספים.
<שגית אפיק: היא לא עמדה במועד הזה, הביאה אותו באיחור של חודש.
<שגית אפיק: אבל 14 ימים זו תקופה מאוד קצרה, משום שוועדת הכספים תצטרך לפני תום שנת הכספים להעביר את זה.
משה גפני: 60 יום.
ניסן סלומינסקי: 30 יום.
עדי קול: יש לי הסתייגות.
עדי קול: אני רוצה לבקש 21 יום ולא 14.
עדי קול: דבר שני, אני רוצה לבקש' לבטל את סעיף קטן (2) "לשינויים בחלק התקציב הדו-שנתי".
עדי קול: אני רוצה שזה יישאר רק: "לשימוש ולהקצאה של תקציב ההתאמות", ושזה לא נקבל את זה בשום דרך אחרת.
ראובן ריבלין: שזה ייכנס בגוף החוק.
זהבה גלאון: שעדי קול תחזור על זה.
עדי קול: אני רוצה לבטל את סעיף קטן (2).
עדי קול: זה סעיף שמבקש מהם - - -
<יוגב גרדוס: אסביר למה סעיף קטן (2) הוא דווקא רצוי מבחינת הכנסת, וגם מבחינת הממשלה.
<יוגב גרדוס: בגלל שאנחנו בונים לשנתיים בסיס התקציב, התקציב המקורי, נקבע מראש לשנת 2014.
<יוגב גרדוס: אם חלים שינויים במהלך שנת 2013 שאמורים להיכנס לבסיס התקציב של 2014 - אם הסעיף הזה לא קיים, אני לא יכול להכניס אותם.
<יוגב גרדוס: לדוגמה, אם מערך הכבאות עובר ממשרד הפנים למשרד לביטחון פנים, אז אם אני לא יכול לבצע את השינוי הזה בין השנים, בשנת 2014 יתחיל המשרד לביטחון פנים בלי התקציב של משרד הכבאות - - -
<שגית אפיק: אבל תוכל לעשות העברה תקציבית.
<שגית אפיק: אין שום בעיה עם העברה תקציבית.
<יוגב גרדוס: נכון, אבל העברות תקציביות לא מתחילות עד אמצע פברואר, ולכן במשך חודש - - -
<שגית אפיק: בתקציב דו-שנתי?
<יוגב גרדוס: גם בתקציב דו-שנתי.
<שגית אפיק: לא, הן מתחילות בדצמבר.
<שגית אפיק: אני רוצה לומר לוועדה מילה על תקציב ההתאמות.
<שגית אפיק: תקציב ההתאמות שהוכנס לכאן על-ידי הוועדה המשותפת לכספים וחוקה היה רעיון של הוועדה הזאת.
<שגית אפיק: הכוונה המקורית שלו היתה שיובא לכאן תקציב עם סכום מסוים, שהוועדה תוכל לקבוע לגביו כל מיני שימושים ומטרות שהיא תראה לנכון, כמו: רווחה, חינוך ומטרות אחרות.
<שגית אפיק: מה שקרה בפועל זה שהגיעה לכאן העברה תקציבית בת 152 עמודים, אדוני היושב-ראש לשעבר, שהוועדה היתה צריכה אותה להעביר בתוך זמן קצר, כי הזמנים קבועים בחוק.
<שגית אפיק: ההעברה התקציבית הזאת כללה גם את תקציב ההתאמות, אבל היא כללה גם שינויים תקציביים רבים אחרים, וגם היועץ המשפטי לכנסת ציין לרעה את הדיון בוועדה לגבי ההעברה.
<שגית אפיק: אני מציעה להשאיר רק את פסקה (1): לשימוש ולהקצאה של תקציב ההתאמות, ולא להוסיף על זה עוד שינויים תקציביים בהעברות תקציביות שאפשר להביא לאורך השנה.
משה גפני: אין לנו זמן לעניין הזה, אלא אם כן נדחה את ההצבעה.
משה גפני: אני מציע שהיא תגיש את ההסתייגות.
משה גפני: אם האוצר יבוא אתה בדברים היא יכולה להוריד את זה לפני שהיא מגיעה למליאה.
משה גפני: אני לא מוריד את זה.
ראובן ריבלין: אם תתקבל פה ההסתייגות זה נכנס לגוף החוק.
גילה גמליאל: עמדת האוצר תהיה מקובלת - - - אם הוא לא הגיש הסתייגות כתובה אין על מה להצביע.
גילה גמליאל: מצביעים על הצעת החוק כלשונה, ובזה זה נגמר.
ראובן ריבלין: הוא יכול לשנות את נוסח - - - דרך אגב, היועצת המשפטית ממליצה.
ראובן ריבלין: אם גילה מרשה לי, אני מצביע בעד ההסתייגות.
<יוגב גרדוס: הדברים לא נאמרו במדויק.
<יוגב גרדוס: הנושא הזה, של סעיף (2), אין לו קשר לתקציב ההתאמות בכלל.
<שגית אפיק: אז תפרק אותו.
<שגית אפיק: אתה תמיד יכול להביא העברות תקציביות, אתה לא צריך סעיף מיוחד בחוק התקציב.
<שגית אפיק: אל תביא לנו את זה בכריכה אחת.
<שגית אפיק: חבר הכנסת משה גפני, איך הגיע לכאן תקציב ההתאמות?
<שגית אפיק: האם הוא הגיע בכריכה אחת - 152 עמודים, עשרות העברות תקציביות?
<יוגב גרדוס: אבל הוא הגיע לאחר ששנת הכספים כבר החלה.
<יוגב גרדוס: אם הוועדה מבקשת - - -
עדי קול: אני מושכת את ההסתייגות.
גילה גמליאל: ההסתייגות נמשכה.
ניסן סלומינסקי: עדי מושכת את ההסתייגות שלה.
ראובן ריבלין: היועצת המשפטית, זה לא פגם חוקתי, זה דבר שהוא לא אסתטי.
<שגית אפיק: היתה על זה חוות דעת של היועץ המשפטי לכנסת.
<שגית אפיק: הוא סבר שזה פגם דיוני לקיים בוועדה דיון על העברה תקציבית בת 152 עמודים, שכוללת גם את תקציב ההתאמות.
ניסן סלומינסקי: עדי משכה את ההסתייגות שלה.
יצחק כהן: אנחנו מגישים אותה.
<שגית אפיק: יש שלוש הסתייגויות על הסעיף הזה.
ניסן סלומינסקי: יש הסתייגות של העבודה, ש"ס, מרצ ויהדות התורה.
<שגית אפיק: איזו הסתייגות?
ראובן ריבלין: הסתייגות בנוסח עדי.
אראל מרגלית: אנחנו רוצים לקרוא לזה "הסתייגות עדי".
<שגית אפיק: ההסתייגות שמורידה את פסקה (2), שעוסקת בשינויים תקציביים ביחד עם תקציב התאמות.
<שגית אפיק: עכשיו אומרים כאן שבמקום 14 ימים האוצר מסכים - - -
ניסן סלומינסקי: ל-21 יום האוצר מסכים, אז אנחנו מכניסים את ההסתייגות ל-21 יום.
<שגית אפיק: אתם עומדים על ההסתייגות שלכם ל-30 ימים?
אראל מרגלית: 60.
<שגית אפיק: אז תצביע על הסתייגות 60 ימים במקום 21.
ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות – לשנות את זה ל-60 ימים?
ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט
ניסן סלומינסקי: תודה, ההסתייגות לא נתקבלה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מכניסים הסתייגות ל-21 יום.
ניסן סלומינסקי: אושרה ההסתייגות של 21 יום.
<שגית אפיק: שתקציב ההתאמות יעמוד על 2 מיליארד שקלים חדשים.
משה גפני: כמה היה בפעם הקודמת?
<שגית אפיק: 1.6 מיליארד.
ניסן סלומינסקי: האוצר, מה עמדתכם?
מיקי לוי: כרגע אנחנו לא יכולים לתת שום סכום ואנחנו לא מוכנים - - -
ניסן סלומינסקי: אתם לא יכולים בגלל שעדיין לא אושר התקציב.
<יוגב גרדוס: לא נכון לקבוע סעיף אחד בתקציב - - -
ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות להכניס סכום של 2 מיליארד?
<שגית אפיק: אז אפשר להצביע על סעיפים 1 עד 4.
ניסן סלומינסקי: מי בעד סעיפים 1 עד 4, עם התיקון ל-21 יום?
ניסן סלומינסקי: הצעת החוק כפי שהיא, פלוס ההסתייגות של 21 יום אושרה.
<שגית אפיק: "5.
<שגית אפיק: בסעיף 179ב לחוק העיקרי – (א) אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(א1) בתוך תשעים ימים לפני תחילת שנת הכספים 2014, תגיש הממשלה לוועדת הכספים של הכנסת תכנית תקציב בהתייחס לשנת הכספים 2016, לפי הוראות סעיף1(א)(4א) לחוק היסוד.
<שגית אפיק: (א2) בתוך 21 ימים לפני תחילת שנת הכספים 2014, ונוסף על חובות הדיווח לפי חוק יסודות התקציב או לפי כל דין אחר, תגיש הממשלה לוועדת הכספים של הכנסת דיון וחשבון על כל אלה, ותציג אותו לפניה: (1) תחזית מאקרו-כלכלית לשנת 2014, על התפתחויות בכלכלת ישראל, ובכלל זה תחזית הצמיחה והתפתחויות בשוק העבודה; (2) התפתחויות בכלכלת העולם והשלכותיהן על כלכלת ישראל; (3) תחזית ההכנסות לשנת 2014, המעודכנת לאותו מועד; (4) תחזית צורכי ההוצאה התקציבית לשנת 2014, המעודכנת לאותו מועד; (5) היערכות הממשלה כתוצאה משינויים בתחזיות כאמור או כתוצאה מהתפתחויות כלכליות אחרות, ככל שהיערכות כזו נדרשת לעמידה ביעדי המדיניות שנקבעו.
<שגית אפיק: " אני רוצה להעיר לכם ולשאול אתכם: אחרי בחירות תמיד מתעוררת לאוצר בעיה בהגשת תקציב, גם בגלל המועד הקצר של 45, שהוא קצר תמיד וקשה לכם להגיש – ובעצם בגלל זה נולד התקציב הדו-שנתי במקור בשנת 2009 – אולי תעשו גם עבודה על מודל אחר, שהוא לא תקציב דו-שנתי, לאחר שנת בחירות.
<שגית אפיק: כמו למשל, הארכת המועד, או כמו למשל שה-1 בדצמבר במהלך שנת הבחירות יהיה 1 בדצמבר קצת יותר גמיש למשרדים, ותוכלו גם על זה לדווח לוועדת הכספים במסגרת אותו דין וחשבון.
<שגית אפיק: "תיקון סעיף 180 6.
<שגית אפיק: בסעיף 180 לחוק העיקרי – (1) בפסקה (5), במקום "בשנת התקציב 2013" יבוא "בחוק התקציב הדו-שנתי, לשנת הכספים 2013"; (2) אחרי פסקה (5) יבוא: "(6) סכום ההוצאה הממשלתית בחוק התקציב הדו-שנתי, לשנת הכספים 2014, יתייחס, בהתאם להוראות סעיף 6א האמור, לסכום ההוצאה הממשלתית בחוק התקציב הדו-שנתי, לשנת הכספים 2013.
<שגית אפיק: " תיקון סעיף 181 7.
<שגית אפיק: בסעיף 181 לחוק העיקרי, במקום "לכל אחת מהשנים 2009 ו-2010 או לכל אחת מהשנים 2011 ו-2012" יבוא "לכל אחת מהשנים 2009 ו-2010, לכל אחת מהשנים 2011 ו-2012 או לכל אחת מהשנים 2013 ו-2014".
<שגית אפיק: תיקון סעיף 183 8.
<שגית אפיק: בסעיף 183 לחוק העיקרי, במקום "עד 2012" יבוא "עד 2014".
ניסן סלומינסקי: אין הסתייגויות.
ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור סעיפים 5 עד 8, לפי הנוסח שמופיע פה?
ניסן סלומינסקי: תודה, החוק אושר.
ניסן סלומינסקי: נקיים דיון ובמהלך היום נגיד לכם מה קורה ביום ראשון.
ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, שלום לחברי הוועדה ולאורחים שלנו.
משה גפני: אני מבקש הצעה לסדר.
משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש גם את ההקשבה שלך לעניין הזה.
ניסן סלומינסקי: אבל ממש הצעה לסדר.
ניסן סלומינסקי: שלא נפתח את המוסד הזה יותר מדי.
משה גפני: הצעה לסדר זה מוסד ותיק.
ראובן ריבלין: ואני חידשתי אותו.
משה גפני: הוא קיים בכל הוועדות, תמיד, אבל באמת צריך להיות צמוד לעניין של הצעה לסדר.
משה גפני: בשבוע שעבר היה פה סגן שר האוצר.
משה גפני: מעבר לעניין של מה שהיה עם היועצת המשפטית – לא רלוונטי לענייננו – היה פה דבר שעברנו עליו לסדר ולפי דעתי אסור לעבור עליו לסדר, וזה החשיבה שלו לגבי תפקידה של ועדת הכספים.
משה גפני: מה שהוא אמר – אני לא מדבר על הדברים, על זה מחינו בשבוע שעבר, לא רלוונטי לענייננו – המציאות היא שסגן שר האוצר מבין שאם הממשלה מקבלת החלטה על חוק או על תקנות או על צווים או כל החלטה, זה צריך לבוא לוועדת הכספים, ועדת הכספים צריכה לאשר את זה.
משה גפני: מעבר לעניין עצמו של היועצת המשפטית, ההערה שלו היתה, למה אתם מתערבים?
משה גפני: הממשלה קיבלה החלטה, למה אתם מתערבים בזה?
משה גפני: החוק קובע שזה צריך לעבור בכנסת, זה צריך לעבור לוועדת הכספים, אחרת הוועדה מיותרת.
משה גפני: שיחליטו בממשלה, יעשו שם את מה שהם רוצים, שלא יביאו את זה לכאן לאישור.
משה גפני: לפי דעתי, צריך להגיד לסגן שר האוצר – תדע לך, עבודת הכנסת במשטר דמוקרטי היא כזאת שהרשות המבצעת מחליטה, מעבירה את זה לכנסת, ותפקידה של ועדת הכספים לאשר, לשנות, לדחות, זה התפקיד שלנו.
משה גפני: הוא כנראה לא מודע לזה, ואני מציע להגיד לו את זה.
משה גפני: לא יכול להיות שפה ייכנס ויצא אותו דבר, אין מציאות כזאת.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש להעביר לו את הפרוטוקול של ההצעה לסדר.
ראובן ריבלין: אבל צריך להיות אתו בכל זאת בבית הלל.
משה גפני: בית הלל היו קורעים לו את הצורה.
ראובן ריבלין: יכול להיות.
ראובן ריבלין: אני אומר בית הלל על-פי השגור בדעת עם הבריות.
ראובן ריבלין: אני לא אומר שזה נכון.
ראובן ריבלין: בית הלל היה מחמיר הרבה יותר מבית שמאי, אבל אני אומר כפי השגור בדעת עם הבריות.
ראובן ריבלין: הוא באמת איש שפיו ולבו שווים, הוא אומר דברים שהוא חושב שהם גם אמת לאמיתה מבחינת הסדר.
ראובן ריבלין: הוא בא מדיסציפלינה אחרת לחלוטין.
ראובן ריבלין: יש לנו בעיה עם לא מעט אנשים אשר באו מדיסציפלינה אחרת.
משה גפני: הוא היה מצוין שם.
ראובן ריבלין: הוא היה מצוין, ואנחנו הערכנו וכיבדנו.
ראובן ריבלין: למשל, כאשר הוא העיר את ההערה ליועצת המשפטית, מייד העמדנו אותו על החומרה – בכל דיסציפלינה, לפי דעתי.
משה גפני: לכן צריך לעזור לו ולהגיד לו שהוועדה, תפקידה לעבוד.
ראובן ריבלין: רק לא בהתרסה אלא כהארה.
ניסן סלומינסקי: אל"ף, אני מקבל את הכול - -
ראובן ריבלין: אם אתה מעביר לפרוטוקול, תעבירו לו גם את זה.
ניסן סלומינסקי: - - אנחנו לא מספידים אבל הוא באמת בחור לעניין, מדבר מתוך הלב – ברוב המקרים זה לטוב, לפעמים זה כך.
ניסן סלומינסקי: אני רק מציע להרחיב את ההצעה לסדר, אולי נרחיב את זה למשהו כללי ונציע – אני לא יודע למי, אולי ליושב-ראש הכנסת או לראש הממשלה – שבכלל חברי הכנסת החדשים או אלה שמגיעים ממקומות כמו צבא, משטרה, כל מיני כאלה, אולי שיעשו להם שבוע של חונכות או שעה של חונכות.
משה גפני: זה גדול עלי.
משה גפני: אני רק אומר שאנחנו צריכים להעיר על הדבר הזה.
אלעזר שטרן: אני מוחה.
אלעזר שטרן: מה זה קשור לצבא ולמשטרה?
ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו מתחילים את הישיבה.
ניסן סלומינסקי: הנושא הראשון הוא תקנות עידוד השקעות הון (תיקון התוספת השניה לחוק).
ניסן סלומינסקי: אם אני מבין נכון, התוספת הזאת הסתיימה ב-1 באפריל?
<ינון אלרועי: התוספת אמורה להסתיים אתמול.
<שגית אפיק: הסתיימה ב-1 בינואר, ובשל סעיף 38 לחוק-יסוד: הכנסת, הוארכה עד 5 במאי.
ניסן סלומינסקי: למעשה, הבקשה שמונחת בפנינו היא לאשר את הקיים עד 2014.
משה גפני: כמו התיירות.
ניסן סלומינסקי: כן, אבל עם הבדל.
ראובן ריבלין: יש הבדל גדול.
ניסן סלומינסקי: פה מדובר על קריטריונים.
ניסן סלומינסקי: באופן טבעי תמיד אני מבקש שתביאו מפה, לראות שטחים, כי אנחנו רגילים לאזורי עדיפות, אבל פה זה לא אזורי עדיפות במובן הזה אלא ישנם קריטריונים – שכל יישוב או עיר שעונה לקריטריונים האלה, נכנס; מי שלא עונה לנושא הזה, יוצא.
ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים שהבעיה היא תמיד לא בקיים, כשזה ממשיך, אלא בשינויים תמיד הבעיה, ובשינויים אנחנו מתמקדים.
ניסן סלומינסקי: בבירור שעשיתי שאלתי אם יש מקומות חדשים שמצטרפים בגין מה שנאשר עכשיו – שלא היו קודם – או לחילופין, האם ישנם כאלה שיוצאים.
ניסן סלומינסקי: נמצא כאן ינון, המשנה למנכ"ל, הוא גם ייתן את התשובה, אבל לפחות אני קיבלתי את התשובה שאין שינויים.
ניסן סלומינסקי: ושוב, כדי שנהיה גלויים, יש שינוי אחד – שהוא לא שינוי פה – קורה לפעמים, לא עלינו, רחמנא ליצלן, שעיר או יישוב היה פעם בסולם למטה, ומתרומם, הצליח לעשות מה שאנחנו כל הזמן מקווים ומצפים שכל מקום יעשה.
יצחק כהן: לדרדר אותו אחורה.
יצחק כהן: גילוי נאות – אני תושב אשקלון, שיהיה רשום בפרוטוקול.
יצחק כהן: יליד ותושב אשקלון.
ניסן סלומינסקי: רב יצחק, אני אתן לך עוד מעט לדבר ואז תעשה את הגילויים הנאותים.
ניסן סלומינסקי: קורה לפעמים שמקום, שאנחנו מצפים תמיד שזה מה שיקרה, מתרומם, ואז הוא יוצא מהקריטריונים – שהם רובם בעיקר סוציו-אקונומיים – ולמעשה לא מגיע לו.
ניסן סלומינסקי: מצד אחד, אנחנו צריכים מאוד לברך על זה, וזה מה שאנחנו רוצים.
ניסן סלומינסקי: מצד שני, יכול להיות שיש פגיעה.
ניסן סלומינסקי: לגבי אשקלון – אני אומר מה שאני מבין, אחר כך המשנה יסביר – אשקלון התרוממה, ברוך השם, אני חושב שצריך לשבח אותם ואת ראש העיר ואת התושבים שהיא התרוממה.
ניסן סלומינסקי: דא עקא, שהם היו צריכים לצאת אבל מצאו – התהליך הפרוצדורלי, כי כולם רצו – מצאו שאשקלון לא תיפגע במובן שמה שהיה הוא שיהיה.
ניסן סלומינסקי: מה שכן, השינוי היחיד הוא שאם יבואו דברים חדשים, הם כבר לא יוכלו להיקלט במסגרת הזאת, כי אשקלון, היא כבר מעל ולא מגיע לה, אבל כל מה שהיה באשקלון עד היום, ממשיך לחול גם עכשיו.
ניסן סלומינסקי: כלומר, הצו הזה לא מוציא את אשקלון לכל אותם אלה שקיבלו עד היום.
ניסן סלומינסקי: לחדשים כבר אין ברירה, רק לא מצאו דרך.
ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר – זה הצו שבפנינו.
משה גפני: אנחנו נראה פה שוב את אורית סטרוק היום?
ניסן סלומינסקי: בנושא הזה, מאחר שראינו את הלהיטות שלך בנושא חברון ושכם, אז באנו במגע עם ראשי ערים בשכם ובחברון ובנותיה, וטיפלנו בנושא, וההטבות האלה מקבלים היישובים ביהודה ושומרון מכוח החלטות ממשלה שלא רלוונטיות לצו הזה, אבל הם מקבלים את אותן הטבות.
משה גפני: עד היום קיבלו?
ניסן סלומינסקי: עד היום קיבלו וממשיכים לקבל, ואנחנו מקווים שגם בתיירות אנחנו נמצא את הדרכים הנכונות שזה יהיה, אבל זה לא במסגרת הצו הזה.
ראובן ריבלין: שאלה ליועצת המשפטית.
ראובן ריבלין: האם הצו הזה נובע רק משיקולים כלכליים או יש גם שיקולים משפטיים של "בג"ץ האצבעות"?