GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זהבה גלאון: הרגולציה קיימת, צריך לוודא שהיא נאכפת.
<האוזר שמואל: התחלתי ואמרתי שבכל שקשור ברשות לניירות ערך, אנחנו מאוד אקטיביים בכמה שלבים, דהיינו, בשלב שבכלל עוד לא חושבים על הסדר החוב, שהוא קשור לגילוי ולהחלטות השקעה מושכלות על-ידי מידע מלא.
<האוזר שמואל: זה כולל גם דוח תזרים מזומנים, עוד הרבה לפני שבכלל יודעים מה מצבו של החוב.
<האוזר שמואל: גם במצב שהחברה נכנסת לתהליך של הסדר החוק וגם לאחר מכן, דרך בתי משפט וכן הלאה.
באסל גטאס: יש מה לשפר בתשקיפי החברות שעומדות להנפיק אגרות חוב?
<האוזר שמואל: לאחרונה תיקנו תיקון חוק החברות של דרישה למינוי מומחה שהוא בנוסף לנאמנות.
<האוזר שמואל: יש הרבה אורגנים שהם שותפים להסדרי החוב ושהם דואגים לכך.
<האוזר שמואל: הדבר הזה נמצא במרכז הדיון.
<האוזר שמואל: אם לוקחים בחשבון את תיקון 16 לממשל תאגידי, עשינו תהליך.
ישראל חסון: אפשר להרחיב לגבי הנתונים?
ישראל חסון: ניסן, הוא יוצא, הוא הולך.
ניסן סלומינסקי: אני רואה שאנחנו קצת גולשים.
ניסן סלומינסקי: אני חושב שהדיווח של המפקח על הבנקים יותר רלוונטי לדיון של היום.
ניסן סלומינסקי: היום אנחנו רוצים להתמקד דווקא בחלק האחד.
ניסן סלומינסקי: ניצלנו את זה שהוא בא למסור את הדוח של הרשות לניירות ערך כדי שיאמר דברים.
ישראל חסון: ניסן, כמה מה-120 חברות היו לא בהסדר חוק פעם אחת?
<האוזר שמואל: 12 או 13.
ניסן סלומינסקי: אל תענה.
יצחק כהן: אותן 13 חברות שאמרת שהן בקשיים בהסדר חוב, מה הסכום הכולל של החוב שלא יוכלו להחזיר?
יצחק כהן: שאלה שנייה: - - -
<האוזר שמואל: לגבי השאלה השנייה, המשקיעים המוסדיים פועלים לאורן של הוראות ועדת חודק, בכל מה שקשור להנפקות חדשות בוודאי.
<האוזר שמואל: גם ברשות, בכל מה שקשור לקרנות נאמנות, הוצאנו כללים מתאימים.
<האוזר שמואל: לשאלה הראשונה לעניין תחזית החובות.
<האוזר שמואל: אנחנו מדברים על חוב בעייתי שהוא מוגדר חוב בעייתי ואנחנו לא יודעים אם הוא באמת יגיע לכלל הסדר.
<האוזר שמואל: מתוך סדר גודל של 45 מיליארד תשלומי חוב לשנת 2013, כל שנה זה בערך 45 מיליארד, בערך 5 או 6 מיליארד מוגדר כחוב בעייתי.
ניסן סלומינסקי: 10% בערך.
ראובן ריבלין: לוקחים בחשבון סיכון.
<האוזר שמואל: באופן טבעי, הקבוצות הגדולות הן הדומיננטיות.
עדי קול: איך החלוקה בקבוצות הגדולות ואיך החלוקה בקבוצה המדוברת?
ניסן סלומינסקי: זה יהיה בשבוע הבא.
<האוזר שמואל: אני מתנצל, אני צריך לצאת.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מבקשים לשמוע את הדיווח של המפקח על הבנקים שהוא רלוונטי מאוד לנושא שלנו.
ניסן סלומינסקי: אחרי הדיווח שלו, כל אחד מחברי הכנסת יוכל לומר את דברו ואחריהם נציגי הבנקים.
<דוד זקן: בוקר טוב.
<דוד זקן: אני רוצה להתייחס לשלושה נושאים שעלו גם בדיון הציבורי לאחרונה.
<דוד זקן: אחד, נושא הקצאת האשראי במערכת הבנקאית והבעיות שיש שם והטיפול שלנו בבעיות האלו.
<דוד זקן: הסוגיה הכללית של הסדרי החוב, כפי שיו"ר הוועדה אמר בהתחלה והבדיקות שהפיקוח על הבנקים מבצע.
<דוד זקן: נתחיל עם הנושא של סיכון האשראי בכלל וההתייחסות שלנו לסיכון האשראי.
<דוד זקן: סיכון האשראי הוא הסיכון המרכזי בבנק שהפעילות שלו העיקרית היא גיוס פיקדונות ומתן אשראי.
<דוד זקן: כך הפיקוח על הבנקים מתייחס לזה, כך רשויות הפיקוח בעולם מתייחסות לזה.
<דוד זקן: כשאני מדבר על רשויות הפיקוח בעולם, אנחנו נסמכים על ועדת בזל וקובעים כללים גם למתן אשראי, לתהליך חיתום אשראי, גם לניהול סיכון האשראי ובמידת הצורך גם להסדרי החוב שעליהם ארחיב בהמשך.
באסל גטאס: יש הבדל בין פיקוח על בנק ציבורי או בנק בבעלות פרטית?
<דוד זקן: אין הבדל.
<דוד זקן: בנק הוא ציבורי, בנק הוא גוף סמי-ציבורי.
באסל גטאס: הבעלות.
<דוד זקן: היינו פה בוועדה לגבי בנקים ללא גרעין שליטה והסדרנו את הנושא של הבעלות.
משה גפני: אתם ביקשתם ואנחנו הסדרנו.
<דוד זקן: אתם הסדרתם ויכול להיות שאנחנו נבוא שוב לבקש נתונים.
<דוד זקן: ראשית, נתחיל עם נתונים.
<דוד זקן: נאמרים נתונים ואנחנו צריכים לפחות לבסס את הדברים שלנו על המצב.
<דוד זקן: סך האשראי שהמערכת הבנקאית נותנת עומד על 860 מיליארד שקלים.
<דוד זקן: מזה 415 מיליארד למגזר העסקי, שכולל גם 60 מיליארד לעסקים הקטנים.
<דוד זקן: 360 מיליארד ניתן למשקי בית כש-240 מהם זה משכנתאות, עוד 10% שהם בערך 86 מיליארד ניתן עבור פעילות של לווים בחו"ל.
<דוד זקן: אם אנחנו מסתכלים על הנתונים של ההקצאה אז 48% מהאשראי ניתן למגזר העסקי, 42% למשקי הבית ו-10% לפעילות בחו"ל.
ניצן הורוביץ: מה היחס מבחינת מחיקת חובות לשני המגזרים?
זהבה גלאון: אחד מעיפים מהבית ואחד לא.
ניסן סלומינסקי: מאחר ואני רואה שדודו אומר דבר דבור על אופניו, אני מניח שהוא יתייחס לחלק גדול מהשאלות.
ניסן סלומינסקי: כדי שהדברים יהיו מסודרים, אני אבקש לתת לו לסיים.
ניסן סלומינסקי: מי שיש לו שאלה ירשום אותה.
<דוד זקן: בהקשר של הקצאת האשראי אנחנו רואים בעיות.
<דוד זקן: ישנן שתי בעיות שאנחנו רואים והן מטופלות.
<דוד זקן: בעיה אחת היא הבעיה של הריכוזיות.
<דוד זקן: יש ריכוזיות של האשראי של המערכת הבנקאית שניתנת ללווים הגדולים ולמעשה זאת תמונת ראי של הריכוזיות במשק.
<דוד זקן: הבעיה הזאת טופלה ומטופלת ותבוא גם על שולחן הוועדה בתזכיר חוק הריכוזיות.
<דוד זקן: הבנקים משקפים תמונת מצב של המשק, תמונת ראי של החברות במשק.
<דוד זקן: כך גם הריכוזיות באשראי.
זהבה גלאון: כל הביצים בסל אחד
<דוד זקן: יש טיפול לא רק בוועדת הריכוזיות, יש טיפול גם בפיקוח על הבנקים בנושא של הריכוזיות של האשראי וזה טיפול שנושא פירות ואפשר לראות שיש הסטה של אשראי מהלווים הגדולים והמגזר העסקי למגזר משקי בית.
<דוד זקן: אני רק אזכיר הוראה חשובה שנכנסה לתוקף בשנת 2012, שנקראת מגבלת לווה בודד, שמקטינה את המגבלה לקבוצה עסקית מ-30% מבסיס ההון של הבנק ל-25% מבסיס ההון של הבנק.
<דוד זקן: לא הסתפקנו במגבלה הזאת.
<דוד זקן: הטלנו מגבלה שאני חושב שראינו אותה בעוד רשות פיקוח אחת בעולם, בדנמרק, והיא מגבלה של סך הלווים שלויים מעל 10% מהון הבנק, שהחבות שלהם לא תעלה על 120% מהון הבנק.
<דוד זקן: אנחנו רואים ירידה.
<דוד זקן: צריך לזכור, אם יש ריכוזיות אשראי, אי-אפשר ביום אחד להפוך ממצב שהוא מאוד ריכוזי למצב שהוא לא ריכוזי בכלל.
זהבה גלאון: אדוני המפקח, יש פה מסמך של הממ"מ שהונח על מערכת הבנקאות בישראל.
זהבה גלאון: זה עומד בסתירה למה שאתה אומר.
ניסן סלומינסקי: זה לא ילך.
<דוד זקן: כל המספרים שאמרתי חקוקים ומגובים בדוחות הכספיים.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש לא לענות ולהמשיך הלאה.
<דוד זקן: הבעיה השנייה היא הנושא של היצע האשראי למגזר הקמעונאי, משקי בית ועסקים קטנים, שהוא נסמך רובו ככולו על המערכת הבנקאית.
<דוד זקן: בעוד שלקבוצות הגדולות ולעסקים הגדולים יש עוד גורם שנותן אשראי שזה שוק ההון והמוסדי, הנושא הזה לא פתוח בפני משקי בית ועסקים קטנים.
<דוד זקן: במסגרת בחינת התחרותיות במערכת הבנקאות, יש לנו המלצות לטיפול בנושא ואנחנו מטפלים בנושא בשיתוף עם הממונה על שוק ההון ביטוח וחיסכון באוצר, כדי לפתוח עוד ערוץ של אשראי, להגדיל את היצע האשראי למשקי הבית.
אראל מרגלית: בעצם, אם מוסיפים את זה ל-355 מיליארד שהעסקים הגדולים ביותר מקבלים ולעסקים הבינוניים והקטנים אין מקורות אשראי.
אראל מרגלית: למה זה מצטבר?
ניסן סלומינסקי: הוא לא יענה.
אראל מרגלית: תכמת לנו, תן לנו מספר.
ניסן סלומינסקי: אראל, זה לא ילך.
ניסן סלומינסקי: לכל אחד יש שאלות ולא נתקדם.
<דוד זקן: הנושא השני הוא הנושא של הסדרי החוב, ה"תספורות" והביקורת כנגד אותם הסדרים וכנגד אותם מבעלי השליטה בחברות שלמעשה גורמים נזק למלווים, באי החזר החוב.
<דוד זקן: הנחת היסוד שלנו היא שהלוואות צריך להחזיר עד השקל האחרון, גדול כקטן, משק בית, עסק בינוני, עסק קטן ועסק גדול.
<דוד זקן: על זה מושתת כל התיווך הפיננסי.
<דוד זקן: מבחינתנו זאת לא שאלה פתוחה.
<דוד זקן: יש גם עוד שאלה שגם היא לא פתוחה מבחינתנו, שצריך למצות את כל הדרכים לגבות את החוב, מגדול ומקטן.
<דוד זקן: הליכי הגבייה יכולים להתבצע במסגרת הסדרי חוב וגם במסגרת הסדרים משפטיים.
משה גפני: זה האני מאמין שלכם?
<דוד זקן: כן, זה האני מאמין שלנו, זאת העמדה שלנו וכך אנחנו פועלים.
זהבה גלאון: זה לא עומד במבחן המציאות.
ראובן ריבלין: בשבילך המלווים זה הבנקים.
ראובן ריבלין: מה מסתתר מאחורי הבנקים ומי הם המלווים האמיתיים, אתה לא מתעסק בזה.
ניסן סלומינסקי: לא אך ורק הגנב אלא חור הגנב.
ניסן סלומינסקי: אם לעכברים לא יהיה את החור להחביא אז הם לא יגנבו.
ניסן סלומינסקי: כך כתוב בהלכה.
ראובן ריבלין: סלומינסקי, לי יותר נוח להשקיע את הכסף שלך ולהיות המלווה מאשר להשקיע את הכסף שלי ולהיות המלווה.
ראובן ריבלין: זאת הנקודה שאנחנו צריכים לדבר עליה.
<דוד זקן: החשש שהועלה כאילו מופעלים שיקולים לא עניינים שמשפיעים על הסדרי חוב נבדק על ידנו וייבדק באופן יסודי.
<דוד זקן: הבדיקה תבוצע בשני מישורים: במישור הרחב במסגרת הוועדה ששר האוצר ונגיד בנק ישראל החליטו להקים.
<דוד זקן: במישור הספציפי, הפיקוח על הבנקים ממשיך בבדיקה שהוא התחיל.
<דוד זקן: הבדיקה שלו לא מתייתרת על רקע הקמת הוועדה.
<דוד זקן: הוועדה גם לא מייתרת את הפעולה של המפקחים, כל אחד בתחומו, ותהליכי הפקת הלקחים שכל אחד מהם צריך לבצע, כולל אנחנו.
משה גפני: למה בנק לאומי מחק את החוב לאיי.
משה גפני: בי ואתם התערבתם רק לאחר לחץ ציבורי.
ניסן סלומינסקי: לא לענות.
<דוד זקן: אני אתייחס גם לנושא הזה.
באסל גטאס: איפה היית בדלק נדלן?
זהבה גלאון: מחקו לתשובה 130 מיליון שקלים.
<דוד זקן: אני רוצה להבהיר שהבעיה היא לא עצם ההגעה להסדר.
<דוד זקן: הסדר חוב זה תהליך לגיטימי, הוא חלק מניהול סיכון אשראי תקין, גם במערכת הבנקאית וגם במערכת החוץ בנקאית.
<דוד זקן: הבעיה היא ריבוי הסדרי החוב וההשלכות שריבוי הסדרי החוב יכולות להשליך על נורמת התשלומים במשק.
<דוד זקן: הנושא השלישי הוא איך אנחנו מטפלים בנושא.
<דוד זקן: אני רוצה להבהיר משהו שעלה גם בתקשורת ועולה פה גם בקריאות ביניים.
<דוד זקן: הפיקוח על הבנקים לא מדווח מראש על העסקאות וגם לא צריך להיות מדווח מראש על עסקאות, גם לא במתן אשראי.
<דוד זקן: בנק לא פונה אלינו לקבל "פרה רולינג", האם אני צריך לתת אשראי כזה וכזה בתנאים האלה והאלה או צריך להגיע להסדר כזה או אחר.
<דוד זקן: הדירקטוריון וההנהלה של הבנקים הם האחראים לפעולות שלהם.
<דוד זקן: כך צריך להיות.
<דוד זקן: גם לפיקוח על הבנקים יש אחריות ואני אגיד מה האחריות שלנו.
<דוד זקן: התפקיד שלנו הוא להבטיח את היציבות של המערכת הבנקאית לטובת הציבור, לטובת ציבור המפקידים ולטובת משלם המיסים.
<דוד זקן: אבל אנחנו לא מקבלים את ההחלטה הניהולית במקום הבנקים, זאת לא הסמכות שלנו.
<דוד זקן: אנחנו לא חורגים מהסמכות שלנו.
<דוד זקן: ההתערבות שלנו קיימת בשני מצבים ואני אכנס גם להתערבות הספציפית.
<דוד זקן: ההתערבות שלנו קיימת בשני מצבים.
<דוד זקן: מצב אחד, כשאנחנו בודקים את התהליכים.
<דוד זקן: אם יש חשש לבעיה בתהליכים או להחלטה שיש בה אי סבירות קיצונית, אנחנו מתערבים ודורשים תיקון.
<דוד זקן: זה המצב השוטף השכיח.
<דוד זקן: יש גם מצב נוסף.
<דוד זקן: במצב הזה, הפחות שכיח, יש התערבות של הפיקוח על הבנקים בפעילות או בעסקה ספציפית, גם לפני מעשה.
<דוד זקן: הפעילות הזאת היא כאשר אנחנו סבורים שיש בפעילות או בעסקה הזאת כדי לסכן או לערער את היציבות של התאגיד הבנקאי.
<דוד זקן: בכל מקרה, אנחנו עושים את זה אחרי בדיקה יסודית.
<דוד זקן: כן, מקורות המידע שלנו זה גם התקשורת, זאת לא בושה להגיד את זה.
<דוד זקן: יש לנו הרבה מקורות מידע.
<דוד זקן: יש לנו מקורות מידע מתוך המערכת הבנקאית ומחוצה לה ואנחנו כן משתמשים בתקשורת כמקור מידע, כמו כל גוף חוקר, בודק ומפקח.
<דוד זקן: היו אירועים בעבר שגם השתמשנו - - -
ראובן ריבלין: אתה מגלה את מקורות המידע שלך.
<דוד זקן: גיליתי רק את הפומביים.
<דוד זקן: עכשיו אני אתייחס לנתונים של האשראי, של המחיקות ושל ההפסדים במערכת הבנקאית לגבי האשראי.
<דוד זקן: צריך לזכור שמי שעוסק באשראי עוסק בסיכונים וצפוי לספוג גם הפסדי אשראי.
<דוד זקן: ראוי שהבחינה של איכות האשראי תתייחס בצורה כוללת ולאורך זמן.
<דוד זקן: אני אתן נתון לאורך זמן.
<דוד זקן: אני אתן נתון שעוד לפני שמחקו ומחלו – יש הבדל גם בין מחיקה חשבונאית לבין מחילה.
<דוד זקן: אנחנו מסתכלים על ההפרשה לחובות מסופקים, על ההוצאה שהבנק רושם על האשראי.
<דוד זקן: אני אתן לכם את הנתון על המערכת הבנקאית הישראלית .
<דוד זקן: ב-7 שנים האחרונות ההוצאה בממוצע היתה חצי אחוז מהאשראי ובשנות המשבר זה עלה ל-0.7%.
<דוד זקן: שנות המשבר הן 2008 – 2009.
<דוד זקן: יחסית למערכות בנקאות בעולם שסבלו ועדיין סובלים מאחוזים של למעלה מ-1%.
<דוד זקן: זה רק מעיד על השמרנות במתן האשראי ושם את הדברים בפרופורציה.
אראל מרגלית: למי שלא יכול לתת ביטחונות.
<דוד זקן: לא, זה אפילו הפרשה.
<דוד זקן: זה עוד לפני שהגיעו להסדר.
<דוד זקן: זאת ההוצאה שהבנק רושם בגין חובות בעייתיים.
ניסן סלומינסקי: כל מה שאנחנו דנים, אצל הבנקים זה רשום כחובות.
משה גפני: זה לא יציבות הבנקים, השאלה היא לגבי התנהגות הבנקים.
ניסן סלומינסקי: משה, הוא נותן את הדיווח.
משה גפני: דודו זקן הוא בחור רציני ומוכשר ותמיד נעים לשמוע אותו, אבל לא זה נושא הדיון.
משה גפני: אתה שומר על הבנק, אנחנו דנים עכשיו על הלקוחות.
ניסן סלומינסקי: יש קשר בין הדברים.
משה גפני: האם יש שוויון בין המשפחה בשכונת הארגזים לבין חברת איי.
משה גפני: בי?
ניסן סלומינסקי: משה, יש קשר בין הדברים.
ניסן סלומינסקי: אם הבנק לא יהיה יציב, אז גם לנו לא יהיה שום דבר.
משה גפני: אני רוצה שהוא יהיה יציב.
משה גפני: הוא יציב בגלל הלקוחות.
משה גפני: לכן הוא שונה מארצות הברית בגלל ששם יש הפקרות של הלקוחות.
משה גפני: כאן האנשים יותר רציניים.
משה גפני: את זה הבנק אמר.
ניסן סלומינסקי: למחוק אותך מזכות הדיבור?
באסל גטאס: אבל הוא ענה, הכול לפי שיקולים.
<דוד זקן: אני אסכם.
<דוד זקן: אני מניח שבשבוע הבא אתם תשמעו על החיתום בשוק הבנקאי ואת המספרים שם.
<דוד זקן: אני אסכם לגבי כמה נקודות.
<דוד זקן: יש בעיה לא בעצם קיום הסדר חוב שהוא לגיטימי אלא בריבוי הסדרי החוב.
<דוד זקן: אגב, זה נכתב בדוח בנק ישראל 2011.
<דוד זקן: מי שירצה, אני גם אפנה אותו לתיבה שבה זה פורסם לפני כשנה.
ניצן הורוביץ: ההסדר הספציפי הזה היה לגיטימי?
<דוד זקן: ההסדר הספציפי הזה נבדק.
<דוד זקן: הסוגיה הרחבה של הסדרי החוב תיבדק על-ידי הוועדה והסוגיה הספציפית נבדקת על-ידי הפיקוח על הבנקים.
<דוד זקן: המערכת הבנקאית שמרנית בחיתום האשראי ואני חושב שניתן לראות זה בשיעורי הפסדי האשראי הנמוכים ביחס למערכות בנקאות אחרות.
ניסן סלומינסקי: תודה למפקח על הבנקים.
ניסן סלומינסקי: אני מבין שקמו שתי ועדות שאמורות לטפל ולבדוק.
ניסן סלומינסקי: ועדה אחת של האוצר ובנק ישראל וועדה שנייה של מבקר המדינה.
ניסן סלומינסקי: דיברתי עם המבקר ונשלח לכאן המשנה למבקר המדינה.
ניסן סלומינסקי: לקראת הסיכומים נשתדל לשתף איתם פעולה.
ניסן סלומינסקי: בכל מקרה, ישנן שתי ועדות שאמורות לבדוק, לחקור, לברר, כפי שכל אחד ירצה להגדיר.
ניסן סלומינסקי: אנחנו עוברים לחברי הכנסת.
ניסן סלומינסקי: 5 דקות מקסימום לכל חבר כנסת.
<צבי ןרטיקובסקי: אדוני היושב ראש, ברשותך, אצל מבקר המדינה לא מדובר בוועדה אלא בצוות ביקורת.
ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב שבינתיים זה נקרא צוות בדיקה.
ניסן סלומינסקי: זהבה גלאון, בבקשה.
זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, אדוני המפקח על הבנקים, תודה על הסקירה.
זהבה גלאון: שמענו קודם גם את ראש הרשות לניירות ערך.
זהבה גלאון: אני חושבת שמתנהל כאן
זהבה גלאון: דיון עקרוני הרבה יותר מהסדר מחיקה כזה או אחר לאדם כזה או אחר.
זהבה גלאון: הדיון הוא על האופן שבו הבנקים מפלים בין הלקוחות שלהם ואני אומרת את זה בצורה מאוד ברורה.
זהבה גלאון: דיברנו בשבועיים האחרונים על מחיקת החובות, אבל החטא הקדמון מתחיל בהקצאת האשראי, הרבה לפני שמוחקים חובות, ב רגע שנותנים את ההלוואות.
זהבה גלאון: אמר קודם חבר הכנסת גפני שדיבר על אי השוויון.
זהבה גלאון: אנחנו עדים לאי שוויון מקומם בהקצאת האשראי במשק.
זהבה גלאון: אזרחים רגילים יכולים לקדם אשראי כמו שמקבלים גורמים אחרים?
זהבה גלאון: הם עומדים בפני ריביות מפלצתיות, גם בשוק האפור, גם בחברות האשראי החוץ בנקאי, בזמן שאנשים שאנחנו קוראים להם טייקונים ואחרים כמו נוחי דנקנר או אחרים מקבלים מהבנקים הלוואות בתנאים – בכלל, אדם מהשורה לא יכול היה לחלום לקבל אותם, בטח בלי בטחונות מתאימים.
זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, דיברת קודם על צמיחה ועל כלכלה.
זהבה גלאון: אנחנו מדברים על אנשים שלא תרמו בכלום לצמיחה בישראל.
זהבה גלאון: אנחנו מדברים על אנשים שהתמחו בהשתלטות על חברות, מינפו אותן, שרשרו אותן, חלבו אותן ממזומנים ובסוף מגיעים למצב שהם צריכים שימחקו להם חובות.
זהבה גלאון: זה באמת נכון שלולא הלחץ והביקורת הציבורית אז עולם כמנהגו נוהג.
זהבה גלאון: זה לא רק שדיברו בימים האחרונים על נוחי דנקנר.
זהבה גלאון: רק לפני כמה ימים שמענו שלאומי מחק לתשובה חוב של 130 מיליון שקלים, בגלל שלפי הפרסומים הוא לא החזיק בביטחונות איכותיים מספיק.
זהבה גלאון: זה אותו תשובה שהצליח לקבל מבנק לאומי הלוואה בגובה של 61 מיליון דולר עבור זרוע נדל"ן הפרטית שלו בצפון אמריקה.
זהבה גלאון: חבריי חברי הכנסת, פניתי לפני כמה זמן בעניין של תשובה למפקח על הבנקים, דודו זקו.
זהבה גלאון: הוא כתב לי ואני רוצה לצטט.
זהבה גלאון: הוא אמר לי שהוא פועל לשינוי התקנה שתחייב את הבנק להתייחס ליושרה ולמוניטין של הלווה כשהוא מחליט להקצות לו אשראי.
זהבה גלאון: זה קורה?
זהבה גלאון: זה בגדר חזון, אדוני המפקח.
זהבה גלאון: אני גם רוצה לומר שאני לא מתעסקת רק בבנק לאומי.
זהבה גלאון: תיראו מה קורה הפועלים עם מוטי זיסר?
זהבה גלאון: מה שמקומם, אדוני היושב ראש, זאת הקלות וההפקרות שהבנקים מחלקים אשראי לטייקונים, לאנשים שנכשלו פעם אחר פעם.
זהבה גלאון: אמר קודם המפקח ובצדק וזאת נקודה ששווה לשים עליה את הדעת.
זהבה גלאון: יש פה מסמך שחולק על ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
זהבה גלאון: המפקח מדבר על הריכוזיות של המערכת הפיננסית בישראל.
זהבה גלאון: חייבים לדעת את הנתונים.
זהבה גלאון: זה מדהים, תסתכלו מה כתוב כאן.
זהבה גלאון: אנחנו רואים איך כל המערכת הפיננסית, אני אומרת את זה בצורה ברורה, שמה את כל הביצים שלה בסל אחד.
זהבה גלאון: חבריי חברי הכנסת, זה סל מאוד רעוע.
זהבה גלאון: לפי המסמך הזה: מערכת הבנקאות בישראל מורכבת מחמש קבוצות בנקאיות גדולות.
זהבה גלאון: הן מהוות 94% מהשוק.
זהבה גלאון: 2% מסך הלווים קיבלו כ-70% מסך יתרת האשראי שהבנקים האלה מחלקים.
זהבה גלאון: אלה נתונים מטורפים, איפה זה קורה בכלל, שאומרים שזאת השיטה וכך זה מתנהל?
זהבה גלאון: אם זאת השיטה, צריך לשנות את השיטה הזאת.
זהבה גלאון: אני מנסה לומר בעדינות מרבית, אדוני המפקח, שהמפקח על הבנקים נרדם בשמירה.
זהבה גלאון: המפקח על הבנקים נרדם בשמירה.
זהבה גלאון: זה לא יכול להיות שלוקחים כאלה הלוואות והמפקח מתערב רק כשמופעל לחץ ציבורי.
זהבה גלאון: לכן, אדוני היושב ראש, המסקנה הראשונה היא שהמפקח על הבנקים חייב לקבוע קריטריונים ברורים וקבועים שיגדירו בדיוק מה הם התנאים למחיקה ולפריסה של חובות על-ידי הבנקים.
זהבה גלאון: אמרת שבשבוע הבא תקיים דיון על התספורות.
זהבה גלאון: אני חוקקתי כאן בקדנציה הקודמת את "חוק התספורות".
זהבה גלאון: משפט אחרון לסיום.
זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, לבנקים יש גם אחריות ציבורית.
זהבה גלאון: לא מדובר בבנקים פרטיים ולא יכול להיות ש החלטות על הלוואות, בטח בסדר גודל כזה, לא יתקבלו על-ידי הדירקטוריון.
זהבה גלאון: זה מתקבל על כוס קפה.
זהבה גלאון: ראינו את התמונה המפורסמת, ההוא יושב עם ההיא, יד רוחצת יד, כולם שותפים לשולחן העגול הזה, מחלקים ונותנים.
זהבה גלאון: זה לא יכול להיות, זה צריך להתקבל ברוב של הדירקטורים החיצוניים, שיבטיח שאין כאן שיקולים לא ענייניים של מתן עדיפויות לגופים כאלה ואחרים.
זהבה גלאון: אני חושבת שזה צריך להיות חלק מההמלצות בהמשך.
אלעזר שטרן: איפה שיש דירקטורים חיצוניים - - -
ניסן סלומינסקי: זה שהבית היהודי ומרצ אומרים אותו דבר - - -
זהבה גלאון: זאת תחילתה של ידידות מופלאה.
ניסן סלומינסקי: כן, משהו חדש מתחיל.
ניסן סלומינסקי: איילת שקד, בבקשה.
איילת שקד: אדוני היושב ראש והמפקח על הבנקים.
איילת שקד: יכול להיות שבמצב שנקלענו באמת מבחינה כלכלית הסדר חוב זה הדבר הנכון.
איילת שקד: גם אם זה לא נכון מבחינה ערכית.
איילת שקד: יכול להיות שמבחינה כלכלית ההחלטה היא נכונה.
איילת שקד: אני רוצה להציע הצעה.
איילת שקד: כמו שבוועדת חוץ וביטחון יש ועדות משנה, להקים ועדת משנה לוועדת הכספים שבדלתיים סגורות גם היא תבדוק את הסדר החוב.
איילת שקד: יש לי שאלה למפקח.
משה גפני: למה בדלתיים סגורות?
זהבה גלאון: כי עכשיו הכול שקיפות.
איילת שקד: אדוני היושב ראש, אני מבקשת לבדוק את ההצעה הזאת.
איילת שקד: ב-2008 רקפת רוסק-עמינח בעצם ויתרה על החזר החוב דרך הדיבידנדים, ויתרה על אחד מתנאי האשראי.
איילת שקד: השאלה שלי היא: האם המפקח על הבנקים, שהוא מפקח על התנאים של מתן האשראי, מפקח גם כשמשתנים התנאים של האשראי?
איילת שקד: יתכן שב-2008 זאת היתה החלטה הגיונית כי היא הבינה שאם היא לא תוותר לו הוא יעבור לבנק מתחרה ואז, כמובן, אף אחד לא רצה שדנקנר יעזוב ויעבור לבנק מתחרה.
איילת שקד: עדיין, האם יש מעורבות של רגולטור גם כאשר באמצע החזרת ההלוואה משתנים תנאי ההלוואה?
דב חנין: אני רוצה להתייחס ל-4 שאלות.
דב חנין: שאלה ראשונה: מה קרה כאן?
דב חנין: שאלה שנייה: מה קורה כאן?
דב חנין: שאלה שלישית: איך אנחנו מנתחים את מה שקרה ואת מה שקורה?
דב חנין: שאלה רביעית: מה אנחנו צריכים לעשות עכשיו?
דב חנין: נתחיל במה שקרה.
דב חנין: מה שקרה זה כמובן משהו רע, כולנו מבינים את זה.
דב חנין: עסקת לאומי דנקנר היתה עסקה בעייתית והיא עסקה בעייתית אבל היא לא לבד.
דב חנין: בכל יום אנחנו שומעים על עסקאות נוספות ומחיקות חוב נוספות.
דב חנין: אני בטוח שעוד נשמע על עוד מחיקות חובות מסוגים שונים.
דב חנין: צריך לשים לב שמחיקות החובות הן רק חוליה אחרונה בדרך ארוכה ובעייתית שהיתה כאן.
דב חנין: זה לא מתחיל במחיקת החובות, זה מתחיל בשאלה איך נתנו בכלל את ההלוואות?
דב חנין: באיזה תנאים נותנים את ההלוואות?
דב חנין: מה רמת הפיקוח?
דב חנין: מה רמת ההתייחסות?
דב חנין: וכדומה.
דב חנין: אנחנו נמצאים במציאות בעייתית של בעלי הון ששולטים במשק הישראלי.
דב חנין: אבל כמו שכתב בזמנו, השופט האמריקאי ברנדס: הם שולטים בעם בכספו של העם כי הם שולטים בכל מיני מנגנונים שמאפשרים להם למנף ולנצל כספים של אחרים.
דב חנין: זה לגבי מה שקרה.
דב חנין: מה קורה?
דב חנין: קורה משהו טוב דווקא.
דב חנין: הציבור מתעורר, מחאה ציבורית.
דב חנין: אני מקווה שהמחאה הציבורית מופנמת על-ידי כל הגורמים הציבוריים סביב השולחן וטוב שכך.
דב חנין: גם אנחנו חברי הכנסת צעקנו וטוב שצעקנו והצטרפנו למקהלה גדולה של קול צעקה גדולה שנשמע בארץ הזאת.
דב חנין: איך אנחנו מנתחים את מה שקרה ואיך אנחנו מנתחים את מה שקורה?
דב חנין: איך אנחנו מנתחים את מה שקרה, זה לא מסובך.
דב חנין: זה נקרא קפיטליזם תאגידי.
דב חנין: אגב, זה קורה לא רק בארץ אלא גם במקומות אחרים.
דב חנין: אפשר לקרוא לזה גם קפיטליזם חזירי, אבל כל קפיטליזם תאגידי הוא חזירי.
דב חנין: אפשר לנתח, יש על זה ספרות נהדרת בשנתיים האחרונות.
אראל מרגלית: מאיפה אתה לוקח את זה?
אראל מרגלית: על עסק זה משהו חזירי?
דב חנין: מאיפה אני לוקח?
דב חנין: כל קפיטליזם תאגידי הוא חזירי, אני מוכן לספק לך כמה ספרים מעניינים בעניין.
דב חנין: אני מוכן לספק לך כמה ספרי קריאה מרתקים בעניין.
אראל מרגלית: בחלק מהדברים שאתה אומר יש הרבה טעם, לא צריך את הקומוניזם המטורף הזה, אפשר להגיד את הדברים בצורה מדודה.
אראל מרגלית: כל עסקים זה חזירי?
דב חנין: זה לא מה שאמרתי.
דב חנין: אני אומר דבר מאוד פשוט.
דב חנין: זה מה שקרה.
דב חנין: איך אנחנו מנתחים את מה שקורה?
דב חנין: אני אסתייע במשפט נהדר שנכתב בדיוק לפני 165 ושנה והוא משפט הפתיחה לאחד הטקסטים החשובים ביותר של הדיון החברתי.
דב חנין: אני אעשה עליו פראפרזה קלה: רוח בלהות מרחפת על פני הארץ, רוח הבלהות של המחאה החברתית וטוב שכך.
דב חנין: רוח הבלהות הזאת מגיעה גם לחדרי מקבלי ההחלטות וגם לחדרים החשוכים ומשפיעה עליהם וטוב שכך.
דב חנין: השאלה האחרונה: מה עלינו לעשות עכשיו?
דב חנין: הדבר הראשון, צריך להבין שהמערכת לא עובדת, הפיקוח לא עובד.
דב חנין: אם כך מתנהלים הדברים משהו לא עובד כאן.
דב חנין: אם לא נעשה מעשה והמעשה צריך להיות שלנו, אנשי הציבור, שליחי הציבור, זה גם לא יעבוד.
דב חנין: צריך להבין שהמערכת לא עובדת.
דב חנין: ראיתי את הנתונים.
דב חנין: אני מברך את מרכז המחקר והמידע על הנתונים שלהם על ריכוזיות האשראי אבל זה חלק קטן מידי מהתמונה.
דב חנין: אנחנו צריכים לקבל תמונה רחבה ומלאה ושקופה.
דב חנין: לא בדלתיים סגורות, להיפך, בדלתיים פתוחות לעין הציבור, כדי שנדע איך מתקבלות ההחלטות - - -
ראובן ריבלין: הדבר הכי פתוח בכנסת זה כשיש דיון סגור כי אז הוא דולף עוד בזמן הישיבה.
דב חנין: אני מוכן לקבל את עצתו של יו"ר הכנסת הקודם ומניסיונו.
דב חנין: בהקשר הזה אני רוצה לומר דבר אחרון.
דב חנין: אני גם מברך על הבדיקה של מבקר המדינה.
דב חנין: אני חושב שמבקר המדינה חייב לבדוק את העניין ולהכין דוח רציני.
דב חנין: אבל אני אומר לכם, עמיתיי חברי הכנסת, שכשאני קורא את הפרשה הזאת, אני מתגעגע לוועדת בייסקי.
דב חנין: אתם זוכרים את ועדת בייסקי?
דב חנין: אני חושב שלא יהיה מנוס מהקמת ועדת חקירה ממלכתית שתבדוק את כל הסוגיה הזאת בצורה מעמיקה, רצינית,.
דב חנין: תוציא מסקנות.
דב חנין: אולי בעקבות המסקנות האלה אנשים יצטרכו גם לתת את הדין.
ניסן סלומינסקי: משה גפני, בבקשה.
משה גפני: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, אורחים נכבדים.
משה גפני: אנחנו עוסקים בסוגיה מאוד מרגיזה.
משה גפני: במציאות הזאת, ואני מדבר על הבנקים.
משה גפני: אין לי טענות לחברת אי.
משה גפני: בי ולא לאף אחד.
משה גפני: הבנקים הולכים איתם והלכו איתם במשך כל השנים והנושא הזה עמד על סדר היום כל הזמן.
משה גפני: החברות האלה מקבלות הלוואות כשהבנק יודע שיש תהליכים שכנראה הוא לא יוכל להחזיר את זה.
משה גפני: אני כבר לא מדבר על זה שפתאום מתברר שגם יש איזה קשרים שהם אינם בדיוק קשרים עסקיים.
משה גפני: יש כל מיני קשרים בין הבנקים לבין החברות האלה.
משה גפני: אם הבנקים היו מתנהגים כך עם כולם, בסלחנות כזאת.
משה גפני: כשבאה משפחה שלקחה הלוואה קטנה בדבר הקיומי של המשפחה ואומרת שהבעל מובטל, המצב נורא ואיום ולילדים אין איפה להיות והבנק בגסות רוח, בחזירות מוחלטת מוציא את המשפחה הזאת מהדירה וזורקים אותם לרחוב.
משה גפני: כל אחד מאיתנו מבקש אצל מנהלי הבנקים, שאגב משתכרים משכורות שאפשר להחזיק איתן שכונת עוני שלמה, הם עונים: לא, אנחנו הנאמנים של הלקוחות, אנחנו לא יכולים.
משה גפני: אתה לפעמים מתנהל מול הבנקים שעומדים לך קרניים על הנושא החברתי הרגיש ביותר במדינת ישראל ופתאום אתה רואה שמוחקים לזה חוב של 150 מיליון שקל כשבמקום אחר הוא מרוויח הרבה יותר.
משה גפני: הבנק נותן לו הלוואה, מוחק לו פה את החוב והמפקח על הבנקים, בצדק, עדיין רואה את תפקידו כמי שצריך לשמור על הבנק.
משה גפני: אין צורך לשמור על הבנק, אנחנו לא ארצות הבית.
משה גפני: בארצות הברית יש השתוללות של האנשים.
משה גפני: בסקר שאתם פרסמתם, משקי הבית בישראל מתנהלים באופן יחסי למה שקורה בארצות המערב, גם באירופה וגם בארצות הברית, בחשבון.
משה גפני: כשראיתי את הסקר הזה הופתעתי בגלל שהישראלי מצטייר בעינינו כמי שעושה דברים לא אחראיים.
משה גפני: מתברר שבישראל משקי הבית מתנהלים נורמאלי.
משה גפני: הבנקים יכולים להרוויח הון תועפות ולא לקרוס.
משה גפני: לא קרה שום דבר, להיפך, הרווחים הולכים וגדלים.
משה גפני: מה שהכי מרגיז בכל הסיפור הזה הוא שיכול לבוא הבנק, יכול לבוא המפקח הבנקים ולהגיד: אין לנו סמכות בעניין הזה.
משה גפני: היות והיושב ראש אסר עלינו לדבר על דבר ספציפי אז אני מדבר רק על משל שהיה באיזו מדינת חלם או מדינת חלם.
משה גפני: מישהו בא ומחקו לו חוב בבנק לאומי.
משה גפני: לא בבנק לאומי, באיזה בנק, אני לא מדבר על דבר ספציפי.
משה גפני: מחקו לו חוב ופתאום נהייתה סערה ציבורית.
משה גפני: המפקח על הבנקים לא עסק בעניין הזה, הבנק בסדר, כך צריך לעשות.
משה גפני: פתאום היתה סערה ציבורית ואז מקפיאים את המחיקה.
משה גפני: היתה סערה עוד יותר גדולה ואז ביטלו את ההקפאה ואז מישהו נסע לאיזו מדינה בדרום אמריקה.
משה גפני: אני לא רוצה לומר את שם המדינה כדי שלא תבינו על מי אני מדבר.
משה גפני: פתאום זה נהיה שהמפקח על הבנקים נכנס לעניין.