GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אביבה אטיאס: אנסה להסביר – למרות שזה נשמע שאנחנו חלוקים – למה אני חושבת שאין מחלוקת.
זבולון כלפה: רק יועצים משפטיים יודעים לעשות כאלה דברים.
<אביבה אטיאס: בואו תראו את זה.
<אביבה אטיאס: לדעתי גם אתם תבינו את זה נורא בפשטות.
זבולון כלפה: המציאות אומרת דבר אחד, והיועצים המשפטיים יודעים דבר אחר.
<אביבה אטיאס: בעצם הקבלן – מה הוא צריך לעשות?
<אביבה אטיאס: כדי לקבל את הליווי הפיננסי, כדי להעמיד פחות הון עצמי, הוא צריך להזרים את כספי התקבולים של הרוכשים.
<אביבה אטיאס: עכשיו זה באמת יוצר לנו בעיה ומשרד השיכון צודק.
<אביבה אטיאס: אמרנו לו, במקום שהוא יזרים את כל הכספים לבנק, חלק מהכסף ילך לרשויות המס.
<ניסים בובליל: ומה הבנק עושה?
<אביבה אטיאס: ואז הוא צריך להעמיד הון עצמי גבוה יותר.
<ניסים בובליל: נוסף.
<אביבה אטיאס: יפה.
<אביבה אטיאס: וזה פוגע בכולם, לא רוצים, לא טוב.
<אביבה אטיאס: היה ברור לנו שלשם אנחנו ממש לא רוצים להגיע.
<אביבה אטיאס: אנחנו רוצים שכל ההון שמוזרם על-ידי רוכשי הדירות יכנס לחשבון הליווי, יעמוד לטובת הקבלנים, יצליחו לפעול, ובא לציון גואל.
ניסן סלומינסקי: אז מה הסכם שעשיתם עם הבנק?
<אביבה אטיאס: וזה מה שעשינו עם הבנק.
<אביבה אטיאס: אמרנו לבנקים, הכסף אצלכם מ-Day One עד סיום הליווי.
<אביבה אטיאס: אתם מתחייבים – מה בעצם אמרנו?
<אביבה אטיאס: אמרנו, תקשיבו, בסוף של הפרויקט, כשיישארו רווחים, כשיישארו עודפים, אחרי שתגמרו את כל ההתחשבנויות שלכם עם הקבלן, והריבית והוצאות המימון ודוח אפס שמתעדכן כל הזמן על העלויות, אחרי שתגמרו את הכול, דקה לפני שאתם משחררים לו את הכסף, הוא צריך לשלם מס.
<אביבה אטיאס: זה מה שאמרנו.
<אביבה אטיאס: ואפילו עוד הקדמנו.
<אביבה אטיאס: תכף אראה כמה הקלנו.
<אביבה אטיאס: אבל הרעיון היה, בואו תדברו אתנו.
<אביבה אטיאס: למה?
<אביבה אטיאס: כי קבלנים לא מדברים אתנו – לא כולם, יש כמובן – באמת אנחנו מדברים על אלה שלא מדברים אתנו.
<אביבה אטיאס: הם מגיעים לבנק, מזרימים את כל הכסף, לרשויות המס לא משלמים, לא מגיעים לעשות את ההסדרים של ערובה להבטחת תשלום המס העתידי.
<אביבה אטיאס: כי מה קורה?
<אביבה אטיאס: הם מתחילים למכור דירות, הם עדיין לא מחויבים במס, הכספים נכנסים.
<אביבה אטיאס: לפעמים כבר בשלב שעוד לא הסתיים הליווי, כבר יודעים שהפרויקט מרוויח.
<אביבה אטיאס: הכספים אצלם – אם לא הסתיים הפרויקט לא צריכים לשלם את המס.
<אביבה אטיאס: אז רשות המס אומרת, זה חוק שאומר שצריך להבטיח את תשלום המס של הקבלן אם הוא רוצה טופס 50.
<אביבה אטיאס: אם הוא רוצה פטור ממס שבח, הוא צריך להבטיח.
<אביבה אטיאס: אמרנו, ערובה 3%, אמרו לנו, קשה לנו; אמרנו להם, קחו פריסה 1%, אמרו, גם זה קשה לנו; אמרנו להם, אתם יודעים מה, בלי כסף אצלנו בכלל, בבנק.
<אביבה אטיאס: עכשיו סיום הליווי הוא יותר מאוחר מסיום הבנייה.
<אמיר הלר: מה זה משנה?
<אביבה אטיאס: כשיש סיום בנייה כבר פקיד השומה יודע ויכול לדעת מה תוצאת המס.
<אביבה אטיאס: הוא כבר יכול לבוא, אפילו במהלך הפרויקט, ולהגיד, אתם זוכרים את הכספים שהבנק מתחייב להשאיר, שזה 25% מהרווח הצפוי, כפי שהבנק מעריך ומעדכן כל הזמן את סעיף הרווח.
<אביבה אטיאס: רק זה הסכום שאמרנו, אל תשחררו לקבלן עד שניתן לכם את האישור לשחרר לו.
<אביבה אטיאס: כדי שהוא לא ימשיך עם הכסף הזה לפרויקט אחר, ישאיר חובות, וישאיר את הרוכשים שלו בלי אישורי מסים.
<אביבה אטיאס: זה כל הסיפור.
<אביבה אטיאס: זה בלי עלות.
<ניסים בובליל: אז אתם לא דואגים לדיירים עכשיו.
<ניסים בובליל: דואגים - - -
יצחק אהרונוביץ': ממש לא.
יצחק אהרונוביץ': מה עם 20,000 דירות שלא רשומות עד היום?
יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לדעת איפה 20,000 הדירות האלה, או ה-40,000 דירות.
ניסן סלומינסקי: ניסים, אתה עוד מעט - - - שי, לא כאן.
<אביבה אטיאס: הצענו מסלול בלי עלות.
<אביבה אטיאס: ישבנו מול בנק ישראל, סגרנו את הפינות.
<אביבה אטיאס: אולי לשי יש את הנתונים, כבר כמה עובדים במישור הזה, זה בסדר גמור, הרוכש מקבל את אישורי המסים לטאבו בזמן, הכסף לא שוכב אצלנו, אנחנו לא מפריעים למצוקת האשראי בענף, הוא שוכב אצל הבנקים.
<אביבה אטיאס: אנחנו אומרים לבנק, אפילו לפני סיום הליווי, אנחנו עוד יכולים להגיד לך, אתה יודע מה, גם את הכספים האלה אתה יכול לשחרר לו.
ניסן סלומינסקי: יוסי, מה שהסבירה זה מובן, מקובל עליכם כמשרד?
<יוסי שבת: אני מציע שהקבלנים יסבירו יותר - - -
ניסן סלומינסקי: לא, שאלתי אותך, אתה לא נציג הקבלנים כאן.
ניסן סלומינסקי: אני שואל אותך כרגע כנציג שר השיכון.
<יוסי שבת: אסביר.
<יוסי שבת: קודם כל, אנחנו לא יודעים שיש הוכחה - - -
משה גפני: אני לא מבין, אבל הוא אמר ברור.
ניסן סלומינסקי: לא, מה שהוא אמר זה אחרת ממה שהיא אמרה.
ניסן סלומינסקי: ששש, רק שנייה.
<אביבה אטיאס: הסכמתי אתו שאם הקבלן לא בא לבנקים, נכנס להסדר הזה כדי לשמור על הרוכש ועל קופת המסים, אם הוא לא בא, הוא צודק, שאז הקונה שלו צריך לשים - - -
גילה גמליאל: צריך להגיע אתם להסכמות טרם הישיבה, זה מה שלא ברור.
גילה גמליאל: למה לא ישבתם טרם הישיבה עם משרד השיכון לפחות והגעתם להסכמות?
יצחק אהרונוביץ': ישבנו.
יצחק אהרונוביץ': הגענו להסכמות ביום חמישי.
<אמיר הלר: אתה גם כן, שי.
<אמיר הלר: זה לא נכון.
<אביבה אטיאס: אז הקונה שלו צריך לשים לי את הכסף, והוא צריך לשים עוד הון עצמי.
ניסן סלומינסקי: אביבה, בסדר.
ניסן סלומינסקי: ארגון הקבלנים, רק שנייה.
גילה גמליאל: אין עוד הסכמות.
ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה לסגור - - - .
משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר הערה.
גילה גמליאל: לא, לפני ההערה שלך, יש לי שאלה.
גילה גמליאל: יש כאן טענות סותרות – אחד אומר שחור, השני אומר לבן, והשלישי אומר הגענו להסכמות.
גילה גמליאל: היועצת המשפטית הנכבדה אמרה כאן שבכלל אין סתירות, אבל זה לא עומד בהלימה למה שקורה כאן בדיון.
גילה גמליאל: אז אם מי מכם יודע לומר לנו מה ההסכמות שהגעתם אליהן ביניכם לבין עצמכם - - -
משה גפני: אני יודע להגיד.
גילה גמליאל: באמת נשמח לשמוע את גפני, אבל אם באמת יש הסכמות - -
משה גפני: מה יש לדבר?
משה גפני: מה, זה נורא ברור.
גילה גמליאל: - - אז אנחנו כחברי הוועדה נשמח לשמוע אותן.
גילה גמליאל: אם אין הסכמות, אז גם את המחלוקות אנחנו נשמח לשמוע, אבל לא את הוויכוח, כי הוויכוח הזה הופך להיות שיכוח עקר מבחינתנו, כי אנחנו לא מצליחים לדלות ממנו מה המסקנה הסופית בסופו של תהליך.
גילה גמליאל: אז אם, ברשותכם, אתם יכולים לתת לנו את הבהירות הזאת, אני אשמח לשמוע.
ניסן סלומינסקי: יוסי, אני רוצה - - -
משה גפני: אבל זה לא בסדר, אדוני היושב-ראש, אתה נותן לנציגי המשרדים כל הזמן, הם אנשים - - - אני מבקש להעיר הערה, הערה.
ניסן סלומינסקי: כי אני רוצה לדעת מה עמדת המשרדים.
ניסן סלומינסקי: אתן לך גם, אל תדאג.
משה גפני: אתה נותן להם יותר ממני.
ניסן סלומינסקי: זה יהיה תלוי בך.
ניסן סלומינסקי: ברגע שיהיה לך את המיקרופון, תראה שאתן לך יותר.
עיסאווי פריג': סומכים עליך, אתה יודע - - -
ניסן סלומינסקי: יוסי, כנציג משרד השיכון, מה ששמעת עכשיו זה בהבנה ובהסכמה, או שיש כאן מחלוקת בין המשרדים?
<יוסי שבת: אסביר שני דברים.
<יוסי שבת: אחד, החלק של הקדמת הרישום, אנחנו לא יודעים שזה הוכח שיש פה הקדמת רישום, יש חלק היסטורי של דירות שלא נרשמו.
<יוסי שבת: דבר שני, החלק של הכספים שנמצאים אחרי 75% שקבלן מגיע לפרויקט, מ-75% יש חלק שהוא יכול בעצם כבר למשוך כרווחים, הכספים האלה צבועים ומשולמים כמקדמות.
<יוסי שבת: ברגע שזה מקדמות וצבוע לטובת רשות המסים, הכסף לא זמין לקבלן וההון העצמי שלו קטן לטובת פרויקטים חדשים.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, כל מה שהיא הסבירה כאילו לא שמעת?
משה גפני: הוא כן שמע, הוא חולק.
ניסן סלומינסקי: לא, הוא לא חולק.
ניסן סלומינסקי: להערכתי הוא לא שמע מה שהיא אמרה.
ניסן סלומינסקי: הכוונה, לא שהוא לא שמע באוזן, הוא חזר על מה שהוא אמר, והיא הסבירה אחרת לגמרי את הנושא.
משה גפני: אני יכול להעיר הערה?
משה גפני: רק הערה?
ניסן סלומינסקי: רק מעניין אותי לדעת איך קורה דבר כזה, ולהבא אני מקווה שזה לא יקרה, שתעשו את כל זה לפני כן.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שעוד מעט ננסה לפתור את הנושא של משרד השיכון.
משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, להעיר הערה.
ניסן סלומינסקי: אבל אני רוצה לשמוע את נשיא "התאחדות בוני הארץ".
משה גפני: להעיר הערה לפני.
עדי קול: גפני, כבר הערת מיליון הערות.
משה גפני: לא הערתי כלום.
ניסן סלומינסקי: משה, למה אתה לא אומר הצעה לסדר?
ניסן סלומינסקי: היית אומר הצעה לסדר.
משה גפני: לא הצעה לסדר.
משה גפני: פשוט עשיתי את החוק הזה.
משה גפני: אני רק רוצה לעדכן את חברי הוועדה החדשים.
משה גפני: אנחנו עשינו את החוק הזה.
משה גפני: הייתה לנו התלבטות גדולה בעניין.
משה גפני: טענה הממשלה – אני לא רוצה להיכנס למחלוקת בתוך הממשלה – שזה חוק צרכני.
משה גפני: בסופו של דבר אנשים ייהנו מזה, בגלל שהיום אתה צריך לחכות לאישור בטאבו המון זמן.
משה גפני: הייתה קביעה חד-משמעית שהקבלנים לא בעניין.
משה גפני: יש אמירה בפרוטוקול, של נסרדישי, שהיה מנהל רשות המסים, שזה לא חל על הקבלנים.
משה גפני: אנחנו שומעים עכשיו שזה חל על הקבלנים, אבל הדבר הכי חשוב בעניין, זה היה צריך לבוא לפני כן ולהגיד נתונים, היות שמדובר על חוק צרכני, היות שמדובר על הכבדה, כמו שנציג משרד השיכון אומר, היה צריך לבוא ולהגיד מה הייתה התוצאה של פרק זמן כל כך ארוך, מה הייתה התוצאה של העניין זה.
משה גפני: אם הטענה, כמו שאומרת עורכת-הדין גב' אביבה אטיאס, אם כמו שהיא טוענת, אם הכול כך כל טוב, למה כל כך רע?
משה גפני: זאת אומרת, אם המצב טוב, צריך להפוך את זה לרשות ולא לחובה.
משה גפני: אני רוכש דירה, אני בא ואומר, אני רוצה שייקחו את המקדמה הזאת ושיתנו לי את האישור לטאבו.
משה גפני: הם טוענים שהחתימה והקבלה על התשלום מהווה אישור לטאבו, אני ארוץ לעשות את זה.
ניסן סלומינסקי: אבל הבעיה שאם המוכר לא מסכים לזה, הוא יגיד, מה ששילמת לא מעניין אותי, אתה חייב לי את הכסף.
ניסן סלומינסקי: החוק הזה בא להגיד למוכר - -
ניסן סלומינסקי: - - אדוני, הוא משלם, זה על-פי חוק, וכתוצאה מזה מורידים לך, המוכר, חלק מה - - -
משה גפני: המשמעות של העניין, זה כמו שנאמר קודם, זה שהציבור לא רוצה את זה.
יצחק אהרונוביץ': מי אמר?
משה גפני: אם הוא רוצה, אז זה בסדר.
משה גפני: אז אפשר - - -
ניסן סלומינסקי: הקונים רוצים את זה.
ניסן סלומינסקי: המוכר לא.
ניסן סלומינסקי: הקונה רוצה את זה.
ניסן סלומינסקי: מה קרה לך, באמת, משה?
<אביבה אטיאס: הקבלנים לא רוצים את זה.
ניסן סלומינסקי: הקונה צריך את זה כדי לקבל את האישור לטאבו.
ניסן סלומינסקי: המוכר, יש לו חשבונות האחרים שלו, למה הוא צריך?
משה גפני: עכשיו אני שואל, למה לא באו עם הנתונים לפני זה, לבוא ולהגיד עם ההסכמה בינינו, אבל יתרה מזאת, התאריך פקע כבר לפני חודש.
משה גפני: זאת אומרת, אנחנו נמצאים עכשיו במצב שבו אנחנו מתבקשים לאשר צו, שבעצם יהיה צו רטרואקטיבי על דבר, שלפי דעתי מבחינה משפטית אסור לעשות את זה.
משה גפני: אבל גם מבחינה ציבורית, בגלל שאם אכן הדברים היו כפי שמציגים אותם רשות המסים, הם היו צריכים לבוא עם נתונים, לא לבוא עם ויכוח כזה ועם מחלוקת כזאת.
ניסן סלומינסקי: קודם כל, את הנתונים הוא הביא.
ניסן סלומינסקי: אבל אני מציע שניתן באמת לנשיא "התאחדות בוני הארץ" לומר את דברו, ואחר כך הח"כים יאמרו את דבריהם.
<שגית אפיק: כדאי לשמוע את המייצגים גם, את עורכי-הדין ורואי-החשבון, כי הם מייצגים בעסקאות כאלה.
ניסן סלומינסקי: אני לא בטוח שאת כולם.
<שגית אפיק: אם לדעתם זה עובד.
עדי קול: הוא מייצג את הקבלנים.
עדי קול: עורכי-הדין מייצגים את האנשים הפרטיים.
עדי קול: אנחנו לא צריכים רק להגן על הקבלנים.
ניסן סלומינסקי: לא, בסדר, קודם כל נשמע אותו ואחר כך נראה.
ניסן סלומינסקי: ואחר כך חברי הכנסת.
<ניסים בובליל: אני רוצה, ברשותכם, לומר מספר דברים, קודם כל מי שידבר על הפרטיים יהיו גורמים אחרים, אני מתאר לעצמי שהם יציגו את זה בצורה יותר טובה ממני.
<ניסים בובליל: לגבי האישורים שמתקבלים ביום אחד, אני חושב שזה לא במדינת ישראל.
<ניסים בובליל: אולי יש מדינות שמתקבלים אישורים ביום אחד.
זבולון כלפה: גם פה שמענו שזה לא קורה.
<ניסים בובליל: לא, שמעתי שביום אחד אתה מקבל אישור לטאבו.
זבולון כלפה: אחד אמר כן, אבל אחד אמר לא.
יצחק אהרונוביץ': לא, לגבי הרוכשים לא מקבלנים זה ביום אחד.
<ניסים בובליל: לא יודע.
<ניסים בובליל: הוא הציג שזה לוקח 74 יום.
<ניסים בובליל: והיא הציגה - - -
יצחק אהרונוביץ': אני מדבר מיום הדיווח על העסקה.
ניסן סלומינסקי: מהיום שמשלמים, האישור שאתה מקבל, חותמים לך ששילמת, עם זה אתה הולך לטאבו.
<אביבה אטיאס: אתה בא לבקש שובר.
<אביבה אטיאס: שובר אין לנו בעיה לתת.
<אביבה אטיאס: שוברים אנחנו אוהבים לתת.
ניסן סלומינסקי: עם זה אתה הולך לטאבו.
<ניסים בובליל: יש לי בעיה להתרכז.
<ניסים בובליל: ביקשתם ממני לא להפריע לאחרים.
ניסן סלומינסקי: אתה צודק, סליחה.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מבקש שוב, הוא צודק, ניסים צודק.
<ניסים בובליל: אני קצת יוצא מריכוז וזו בעיה.
<ניסים בובליל: אני רוצה להפריד בין הקבלנים לבין הרוכשים הפרטיים.
<ניסים בובליל: לגבי הקבלנים, כפי שאתם יודעים, ובנק ישראל דיבר פה בוועדה הזאת לפני מספר ימים על הוצאת היתר בנייה ותהליכי בנייה שנמשכים 13 שנה.
<ניסים בובליל: מה שאנחנו עושים פה, יש פה איזשהו רעיון אדיר של רשות המסים, שאדם שהולך לפתוח עסק, קבלן חדש ב- Day Oneבא אליהם עם דוח אפס, דוח כלכלי, מה הרווחיות, והם אומרים לו, יש פה איזושהי עסקה תיאורטית ורווח תיאורטי, אנחנו רוצים שתשלם את המס לפני שהתחיל להתגבש הרווח.
<ניסים בובליל: זו אפשרות אחת.
<ניסים בובליל: הם אומרים, אנחנו לא רוצים ממך כלום.
<ניסים בובליל: תן לנו רק מקדמה של 3%, אבל יושבת פה ועדת כלכלה של הכנסת, 3% זה יותר מ-27% מהרווח הסופי, כי זה 3% ממחזור המכירות.
<ניסים בובליל: זו הצעה אחת שמציעה לנו רשות המסים.
<ניסים בובליל: דבר שני, היא אומרת, זה לא פוגע באובליגו של - - -
ניסן סלומינסקי: סליחה שאני מפריע, הבנתי שהם הגיעו אתכם למצב של אפס.
<ניסים בובליל: לא.
<ניסים בובליל: 3% לקבלן שהולך במסלול.
ניסן סלומינסקי: מזה הם ירדו, לא?
ניסן סלומינסקי: הבנתי נכון?
<ניסים בובליל: יש מספר מסלולים.
יצחק אהרונוביץ': יש מספר מסלולים.
<אביבה אטיאס: אחד מהם כן.
<ניסים בובליל: אני מדבר על המסלול של קבלן קטן שהתחיל לעבוד.
<ניסים בובליל: אנחנו כאן כל הזמן מרימים את נושא הריכוזיות כלפי מעלה.
<ניסים בובליל: המסלולים האחרים זה לקבלנים גדולים וענקיים.
יצחק אהרונוביץ': כל בעל עסק שמתחיל לעבוד יש לו מקדמה, הוא לא מקבל מקדמת אפס.
ניסן סלומינסקי: שי, אחר כך תגיב.
יצחק אהרונוביץ': מקבל פטור מי שמתחיל.
יצחק אהרונוביץ': למה אומרים שכל אחד משלם מקדמה?
ניסן סלומינסקי: שי אני מבקש שוב, ששש.
<אליאב בן שמעון: ולכל בעל עסק אתה מעכב כסף - - -
יצחק אהרונוביץ': - - - מפעיל את זה שתפקיד ערבות.
ניסן סלומינסקי: שי, אל תעשה את זה, חבל.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש שניסים יסיים, אתם תרשמו לכם, ואחר כך יהיו לכם ההערות, נתקדם.
<ניסים בובליל: אני חושב שגם אתה אמרת דברים מאוד מקוממים, ואני לא הפרעתי לך, אז לפחות תכבד את האחרים.
<ניסים בובליל: אולי אני מדבר שטויות, אבל היושב-ראש נתן לי אפשרות לדבר שטויות, אז תן לי לדבר שטויות.
<ניסים בובליל: אז 3% מהמחזור זה 27% מהרווח התיאורטי.
<ניסים בובליל: לא שמעתי שכך אנחנו יכולים לקדם את הבנייה במדינת ישראל.
<ניסים בובליל: תתארו לעצמכם שאדם היה הולך לפתוח קיוסק או מפעל והיו אומרים לו, אדוני היקר, אתה היום פותח את הקיוסק, במשך השנה אתה אמור להרוויח סכום מסוים, אנחנו רוצים להבטיח את המסים שלנו, והשאר זה הכול זריית חול בעיניים.
<ניסים בובליל: רשות המסים רוצה להבטיח את המסים שלה בלבד, ולכן היא רוצה, לפני שאנחנו מתחילים לבנות, להבטיח את המסים שלה ושאנחנו נשלם את המס מראש.
<ניסים בובליל: אין לזה אח ורע בשום מקום בעולם.
<ניסים בובליל: אין לזה אח ורע בשום ענף בעולם.
<ניסים בובליל: ענף הנדל"ן הוא הענף הממוסה ביותר במדינת ישראל, ועמוס הביורוקרטיה ביותר במדינת ישראל, ופה הולכים ומעמיסים קשיים נוספים.
<ניסים בובליל: אני מתחייב בפניכם, שהדבר הזה גורם לנו לבנות אלפי יחידות דיור פחות, כי אנחנו צריכים, אופציה, א.
<ניסים בובליל: זה לשלם מראש, ואנחנו מקטינים את ההון העצמי שיש לקבלנים, יש מחסור אדיר במימון לקבלנים.
<ניסים בובליל: ב.
<ניסים בובליל: לרתק את ההון בבנק, אז הבנק דורש מאתנו הון עצמי יותר גבוה כדי להבטיח את מס ההכנסה.
<ניסים בובליל: בכל מקרה הגלגל הזה מוביל לכך שנבנה אלפי יחידות דיור פחות.
<ניסים בובליל: מי שלא מפריע לו ונהנה מזה, זה הגופים הגדולים במשק, המגה קבלנים, שאני מייצג אותם, אבל זה לא מפריע להם, מפני שהם מקבלים את טופס 50 ללא תשלום מקדמות.
<ניסים בובליל: אני לא יודע איך קבלן שהולך לבנות 20 ו-30 יחידות דיור, שמגיע לרשות המסים ומבקש מהם טופס 50, הוא עובר 101 בדיקות, לאחר מכן דורשים ממנו 3% מראש, או ללכת לליווי בנקאי שהוא לא חייב על-פי החוק, אבל אז מחייבים אותו ללכת בעצם לליווי בנקאי, כי אין לו אלטרנטיבה.
<ניסים בובליל: הוא צריך לשלם או 27% מהרווח התיאורטי – דרך אגב, גם פה אנחנו משחקים באיזשהו משחק, כי אתם, רשות המסים ומשרד השיכון הבטחתם לאזרחים שמחירי הדירות ירדו, ואם אני עושה את החישוב של 27% היום, ומחירי הדירות ירדו, אז בעצם הם דורשים ממני לשלם לא רק רווח תיאורטי עם הבטחה שהמחיר ירד, ואני אפסיד כסף, ומימנתי בינתיים את רשות המסים.
<ניסים בובליל: אני חושב שזה דבר חמור מאוד.
<ניסים בובליל: אני חושב שאסור לאשר את זה, ואם רוצים לדבר על אחריות ציבורית והגדלת ההיצע, חייבים לדחות את זה על הסף.
<ניסים בובליל: לגבי ההסכמות שהיו עם "התאחדות בוני הארץ".
<ניסים בובליל: היו דיונים עם "התאחדות בוני הארץ", זה הגיע לנשיאות "התאחדות בוני הארץ", הצוות שניהל את המשא-ומתן ניהל את זה מול רשות המסים, זה נכון.
<ניסים בובליל: לא היו שום הסכמות, והנשיאות דחתה את זה באופן מוחלט, את ההסכמות, כי חשבנו שחברי הכנסת - -
<ליאת גרבר: לא היו הסכמות, אבל הנשיאות דחתה את ההסכמות.
<ניסים בובליל: - - ואנשי הציבור, שאחראים על כך שיהיו יותר יחידות דיור, חייבים לשמוע את דעתנו.
ניסן סלומינסקי: נציג עורכי-הדין.
<אליאב בן שמעון: אדוני, אם אפשר בשם הקבלנים.
ניסן סלומינסקי: רק אם אתה עושה את זה קצר מאוד.
<אליאב בן שמעון: קצר מאוד.
<אליאב בן שמעון: שהוועדה לא תקבל את הרושם, וגם אדוני יקבל את הרושם, שתכלית התיקון והחקיקה הזאת הייתה בעצם קידום הרישום בטאבו, לצורך העניין.
<אליאב בן שמעון: שלא יתקבל הרושם, ואני בטוח שנציג לשכת עורכי-הדין עוד ירחיב על זה, שהרישום בטאבו לא מבוסס על אישור מס השבח.
<אליאב בן שמעון: בעצם, כשבאים לרשום דירה בטאבו, אנחנו נדרשים להמציא לטאבו אישור מס רכישה; אנחנו צריכים להמציא אישור הרשות המוניציפלית; אנחנו צריכים להמציא מהבנק את ההתחייבויות לרישום משכנתה שלנו; אנחנו צריכים להמציא שטרי מכר, וזה במקרה שהכול חלק מבחינת - - -
<ליאת גרבר: ואתם צריכים להמציא מס שבח.
ניסן סלומינסקי: ששש, אני מבקש.
<אליאב בן שמעון: וזה במקרה שהכול חלק מבחינה תכנונית.
<אליאב בן שמעון: אז העיכוב שמוצג פה כאילו כל נושא הרישום בטאבו מותנה ויקום וייפול על אישור מס השבח, הוא פשוט, לצורך העניין, הטעיה של הוועדה.
<אליאב בן שמעון: יש הרבה נושאים שקשורים בהליך הרישום, ואני גם לא שמעתי מרשות המסים איזו תרומה קיבלנו בשנתיים האחרונות, שהחוק הזה היה בתוקף, בקידום רישום.
<אליאב בן שמעון: למיטב בדיקתנו, הנושא הזה לא תרם כמעט דבר להשלמת רישומים על שם רוכשי הדירות, כי יש אין-סוף פרמטרים אובייקטיביים מסביב, שקשורים למסים וקשורים לנקודות אחרות שאינן תלויות בקבלנים.
<אליאב בן שמעון: מה שעושים פה פשוט, עושים ניכוי מס במקור לקבלנים ותו לא.
<אליאב בן שמעון: זה בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: אליאב, תודה.
ניסן סלומינסקי: עכשיו נציג עורכי-הדין - - -
<ליאת גרבר: חשוב אולי להסביר בעניין טופסי ה-50.
ניסן סלומינסקי: אתן לכם להתייחס.
ניסן סלומינסקי: נשמע את עורכי-הדין, לאט לאט.
ניסן סלומינסקי: הבנתי, תרשמי לך את זה ואחר כך בסוף.
ניסן סלומינסקי: מי נציג עורכי-הדין?
<שגית אפיק: זיו שרון.
משה גפני: לא נורא, המדיניות של הממשלה הזאת לעזור לעשירים.
<זיו שרון: אני חייב לומר מספר דברים.
<זיו שרון: א.
<זיו שרון: הגם שלשכת עורכי-הדין באופן כללי תתמוך בקיום מוסד המקדמות, ככל שיבוצעו בו תיקונים מסוגים שונים שעלו בנייר שלנו, נדמה לי שכרגע אנחנו מדברים דיבורים באוויר, כי אני עוד לא מבין משפטית איך הנושא שנמצא כרגע בדיון, יכול להיות בדיון.
<זיו שרון: האם יש איזושהי חוות דעת של משרד המשפטים, שמאפשרת למשהו שהיה צריך להאריך אותו תוך כדי התקופה, והוא כבר פקע, להאריך אותו?
<זיו שרון: נניח את זה.
<זיו שרון: אעבור לדבר הבא.
<זיו שרון: אם הדברים היו כדי לקדם את ה-Doing Business in Israel, אז רשות המסים הייתה צריכה להתכבד ולהציע מעצמה, והיא לא עשתה את זה, שההליך יחול גם על מס הרכישה.
<זיו שרון: התוצאה שקיימת היום היא שרוכש מקרקעין יכול לקבל את אישור מס השבח מייד, אבל אף אחד לא מחייב את מנהל מיסוי מקרקעין להוציא לו אישור מס רכישה בצורה כזו או אחרת מיידית.
<זיו שרון: הוא יחכה לתום גמר השומה.
<זיו שרון: הנושא הזה לא חל על מס רכישה.
<זיו שרון: אני מצטרף פה לאמירה של אליאב בן שמעון, שאין ספק שיש כאן מנגנון של ניכוי במקור.
<זיו שרון: אני מכבד את הרצון לניכוי במקור.
<זיו שרון: אני חושב שגם המוסד הזה יעבוד בצורה נכונה וטובה, אנחנו כעורכי-דין, וגם כתבנו את זה במסמך שלנו, נתמוך בהמשך קיומו.
<זיו שרון: מה שאנחנו חושבים שכרגע צריך לעשות, אנחנו חושבים שכרגע הדיון הזה הוא הכנה לדיון אחר, כי כרגע אין באמת על מה לדבר, וצריך לבוא לא עם הערכה טכנית למועד כזה או אחר, אלה להחליט שכרגע הנושא פקע, לתת פרק זמן של שלושה חודשים, שבו ילובנו הדברים בין הלשכות והגופים השונים לבין רשות המסים, כדי להביא הצעה על סמך הניסיון שנלמד, כדי להביא הצעה שמשרתת את המטרות.
<אליאב בן שמעון: גם בנושא הזה, זיו, אולי תעשה הבחנה בעניין שלכם בין פרטיים לקבלנים.
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, גם ככה אני חוסם את חברי הכנסת מלדבר, אז אני מבקש ממש שלא.
ניסן סלומינסקי: עופר.
<עופר מנירב: אתחיל מהסוף של חברי זיו שרון.
<עופר מנירב: הבעיה היא שלא מדברים עד שזה לא מגיע לפה.
<עופר מנירב: יש איזושהי תופעה, עוברת שנה, אומרים שידברו אתכם, אף אחד לא מדבר, אף אחד לא עושה כלום, מחכים לדיון פה, עוד אומרים, כן, כן, לדבר.
<עופר מנירב: פנינו כבר לפני יותר משנה, העלינו המון בעיות, את חלקן גם הבאנו לפני ועדת הכספים לפני כחודש, הצבענו על בעיות תפעוליות.
<עופר מנירב: אני לא רוצה כרגע להלאות את חברי הוועדה הנכבדים, אבל יש המון דברים מהותיים שלא מטופלים: עסקאות קומבינציה, כל מיני דברים דומים, האישורים לא ניתנים בזמן, רשות המסים לא מוכנה לטפל בבקשות בלוח זמנים שצריך כדי לתת את האישורים כאשר צריך.
<עופר מנירב: והדברים נתקעים, לא הולכים, אבל זה נראה כאילו הכול בסדר.
<עופר מנירב: כותב מנהל רשות המסים, בבקשה לשר האוצר שהעתקה הועבר עכשיו פה לחברי הוועדה הנכבדים, הוא אומר, נכון, כולם כמעט מסכימים, אבל יש רק התאחדות הקבלנים ועוד איזשהם גופים שמתנגדים.
<עופר מנירב: הוא בכלל לא מתייחס לכך שפנינו ואמרנו וצריך לדבר והצגנו את הדברים.
<עופר מנירב: לצערי, צריך לחכות לדיונים פה, כדי שיבואו ויגידו, אה, כן, יש בעיות, בוא נדבר עליהם.
<עופר מנירב: כבודו, אם תאשרו את זה היום, הדיונים האלה לא יהיו.
<עופר מנירב: הדיונים האלה יהיו בעוד שנתיים ב-2015 עד שתאריכו או עד 2014, אז יזכרו לקראת הדיון לבוא ולדון עוד פעם.
<עופר מנירב: בפועל, אמרו לנו היום פעם ראשונה שזה יקדם, ויש נתונים כאלה או אחרים.
<עופר מנירב: אני לא - - - בנתונים שאומרים, רק אמרו לי כרואה-חשבון, אל תאמין, תראה.
<עופר מנירב: וכדי לראות, בוא נראה על איזה בסיסים עשיתם את זה, האם עשיתם את החישוב לפי אותם בסיסים?
<עופר מנירב: עם דירות פטורות?
<עופר מנירב: בלי דירות פטורות?
<עופר מנירב: האם בשני הבסיסים קיימות דירות פטורות או לא?
<עופר מנירב: בוא נבדוק האם באמת זה ככה.
<עופר מנירב: תנו לנו לבדוק ולראות.
<עופר מנירב: אל תזרקו לנו מספרים, ותגידו לנו, זה המספר, ראה וקדש, אולי טעיתם במקרה, לא מתוך כוונה רעה, חלילה.
<עופר מנירב: יכול להיות שטעיתם.
<עופר מנירב: תנו לנו לראות.
<עופר מנירב: אולי זה לא מקדם כמו שחשבנו.
<עופר מנירב: אולי מה שיוצא לנו בפועל, שמחירי הדירות עולים.
<עופר מנירב: אני לא יודע אם בדקתם או לא, אני משער שאם הייתם בודקים, הייתם יודעים שמחירי הדירות קצת עלו בגלל הנושא הזה.
<עופר מנירב: בוודאי שיש בעיה לקבלנים בנושא של אשראי.
<עופר מנירב: מי שאומר שזה לא פוגע בקבלנים בנושא האשראי, סליחה, לא מבין במטריה.
<עופר מנירב: חד-משמעית זה פוגע באשראי של הקבלנים.
ניסן סלומינסקי: נראה איך יתקדם.
משה גפני: אני צריך לרדת לנהל את הוועדה.
אראל מרגלית: גם אנחנו.
ניסן סלומינסקי: ב-11:30 יהיה כאן ראש העיר ירושלים לישיבה חגיגית.
גילה גמליאל: אז בואו נסיים את זה.
ראובן ריבלין: איך אפשר להצביע על משהו שלא בתוקף?
ניסן סלומינסקי: אז אני מניח שאם תהיה הצבעה, זה יהיה ממש סמוך ל-11:30.
משה גפני: אפשר שאם היית יכול לדחות את ההצבעה – היית עושה לכולם.
גילה גמליאל: נקדים את ההצבעה?
ניסן סלומינסקי: לא, הוא רוצה לדחות.
משה גפני: לא להקדים.
גילה גמליאל: אה, לדחות את ההצבעה?
ניסן סלומינסקי: רגע, בואו נשמע.
ניסן סלומינסקי: עופר, רק תסיים.
<עופר מנירב: כבודו, רק אסיים.
<עופר מנירב: אין לי ספק בהבנתי המשפטית הדלה, שאי-אפשר לעשות את זה רטרואקטיבית, משום שמה יקרה עם כל אלה שבינתיים עשו עסקאות בתפר הזה, הם לא יקבלו - - -
עדי קול: רגע, אבל שי, באמת - - -
יצחק אהרונוביץ': - - -
<עופר מנירב: שי, אני לא הפרעתי לך גם כן, בחיי שלא הפרעתי לך.
<עופר מנירב: שי, נשבע לך, לא הפרעתי.
עדי קול: אבל זה לא טיעון לטובתכם.
עדי קול: ליאת, זה לא טיעון לטובתכם.
<ליאת גרבר: לא, אנחנו לא רוצים - - -
עדי קול: העובדה שכבר פרסמתם שלא יהיו מקדמות בתקופה הזאת אומר, שאפשר לפרסם שלא יהיו מקדמות בעוד תקופה, ולכן אפשר להאריך את זה.
<ליאת גרבר: נכון.
ניסן סלומינסקי: רגע, רבותי, עופר, סיימת?
ניסן סלומינסקי: תנסה לסיים.
<עופר מנירב: לא.
<עופר מנירב: צריך לטפל באחידות של מתן אישור לרישום, אם אנחנו רוצים לעגן על אותם רוכשי דירות, אז גם בעסקאות שיש בהן פטור או משהו כזה, צריך לתת שהם יקבלו את האישור באותו לוח זמנים, והם לא מקבלים.
<עופר מנירב: אסיים פה.
ניסן סלומינסקי: עכשיו אתן לחברי הכנסת, ואתם, אנשי הרשות וכו', תרשמו לכם, ששש, ניתן לכם להגיב.
ניסן סלומינסקי: גילה.
גילה גמליאל: לגבי הבקשה להאריך את הצו בשנתיים, אז על פניו זה כבר ברור שזה לא יוארך לשנתיים.
גילה גמליאל: צריך להאריך את הצו לפרק זמן יותר קצר – אולי לפרק זמן של חצי שנה את החקיקה על מנת שהצדדים עד אז יגיעו להבנות, ולהגיש לכאן לוועדה – בחקיקה ראשית מסודרת, לא בחוק ההסדרים, על מנת שכל הצדדים יוכלו לשבת ולדון בסוגיה הזאת לגופם של דברים.
גילה גמליאל: אני חושבת שזאת צריכה להיות ההצעה המוסכמת כאן היום על הוועדה.
גילה גמליאל: את הדברים האלה נעלה גם כן להצבעה, לצמצם את הצו במקום שנתיים לשנה וחצי ובמהלך התקופה הזאת לקבל את ההתחייבות - - -
<שגית אפיק: לחצי שנה.
גילה גמליאל: חצי שנה, סליחה.
גילה גמליאל: לחצי שנה.
גילה גמליאל: להוריד שנה וחצי מהדרישה, ובמהלך חצי השנה הזאת אנחנו כאן בוועדת הכספים נדון בחקיקה ראשית מסודרת שלוקחת - -
יצחק כהן: על כל ההיבטים.
גילה גמליאל: - - את כל ההיבטים בחשבון עם דיון מקיף ולא בחוק ההסדרים.
גילה גמליאל: היינו אולי מצמצמים, כפי שביקשת, לשלושה חודשים, אבל יחד עם זה, מכיוון שיש את חוק ההסדרים ואת התקציב שעולה, אני ריאלית, זה לא יהיה ממשי - - -
<ליאת גרבר: ופגרה.
ניסן סלומינסקי: הוא לא ביקש מה שאת אומרת, הוא ביקש לא לאשר את זה.
ניסן סלומינסקי: זה הבדל עצום.
גילה גמליאל: הוא דיבר על פרק זמן של שלושה חודשים, שזה זמן סביר בהחלט, אם לא הייתה עומדת על הפרק הסוגיה של חוק ההסדרים והתקציב.
גילה גמליאל: על כן, לטעמי, זה הדבר שצריך להעלות כאן כהצעה אופרטיבית, ואת זה אנחנו גם נדאג להעביר.
ניסן סלומינסקי: אראל.
<אליאב בן שמעון: אולי אפשר להעלות את זה בחקיקה ראשית עוד שלושה חודשים.
ניסן סלומינסקי: סליחה, סלח לי.
אראל מרגלית: אם הייתה דרך לשלוח את הצדדים לנסות להגיע להסדר יותר סביר בזמן קצר, הייתי ממליץ על זה, כלומר, אם היינו יכולים תוך חודש-תוך שבועיים - -
גילה גמליאל: אבל אין לנו זמן לזה.