GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אראל מרגלית: - - תוך חודש וחצי לנסות להגיע להסדר שהוא יותר מקובל על הצדדים - - -
<עופר מנירב: בוודאי שאפשר.
גילה גמליאל: זה אי-אפשר, ההחלטה לא תעמוד - - -
ניסן סלומינסקי: רק רגע, חבר'ה, רבותי, אני מבקש שוב.
<שגית אפיק: צריך לחוקק את ההסדר הזה בחקיקה וצריך לקחת בחשבון - - -
ניסן סלומינסקי: בבקשה, אראל מדבר.
אראל מרגלית: זאת השאלה הפרקטית שלי.
אראל מרגלית: אם אפשר, אז אני בעד, אם אי-אפשר, אני בעד ההצעה של גילה למתן אישור קצר ככל האפשר, כי לדעתי הדבר הזה צריך רוויזיה.
אראל מרגלית: אני צריך להגיד משהו בתור חבר ועדת כספים, אנחנו פה קמנו בבוקר, יש לנו גם כן אחריות, אני חושב שאנחנו המומים, כלומר ישבנו פה בשבוע שעבר עם שר האוצר, שמענו דברים שנאמרו, ואני חושב שצריך גם על זה לדבר חוץ מהנושא עצמו.
אראל מרגלית: בעצם הבוקר התבשרנו - -
ניסן סלומינסקי: יהיה לך עוד כל כך הרבה – 50 יום יהיו לך.
אראל מרגלית: - - ששר האוצר משתמש בריקי כהן ככספומט שלו, כי חשבנו שהולכת להיות התמודדות אמיתית עם התקציב.
יצחק כהן: האמת, הזלנו דמעה.
עדי קול: איך זה קשור - - -
אראל מרגלית: רק שנייה, זה קשור, רבותי.
יצחק כהן: אראל, הזלתי דמעה.
עדי קול: אראל, באמת, סליחה, זו פוליטיקה חדשה.
אראל מרגלית: רגע, אנחנו יושבים פה, וגם עשו לנו בשבוע שעבר את הדבר הבא, עשו לנו זיגזג מ-3% - - -
יצחק כהן: אין לו פייסבוק, תני לו לדבר.
ניסן סלומינסקי: יהיה לנו הרבה זמן - - -
יצחק כהן: דברי טעם.
אראל מרגלית: חבר'ה, אי-אפשר, אנחנו פה בוועדת כספים, אנחנו מתעוררים בבוקר, יש גם אופוזיציה, אנחנו בשבוע שעבר ולפני שבועיים - - -
עדי קול: יש לנו עכשיו חצי שעה.
אראל מרגלית: קחי דקה על השעון.
אראל מרגלית: דיברו אתנו לאורך תקופה ארוכה, וניסינו גם כן – יש לנו אחריות באופוזיציה על גירעון של 3.5%.
אראל מרגלית: אחר כך הסתובבנו - -
יצחק כהן: 4.9%.
אראל מרגלית: - - רגע וראינו 4.9%, אחר כך הסתובבנו, ראינו - -
יצחק כהן: 4.6%.
אראל מרגלית: - - 4.6%.
אראל מרגלית: עכשיו אני רוצה להגיד משהו למנכ"לים, לאנשים שמנהלים דברים, צריכים לדעת, במקומות ציבוריים התחזיות והאמינות לא פחות חשובות ממה שאתה עושה, אי-אפשר לזגזג – הורידו אותנו בשבוע שעבר, יש AAA, AA, ו-A, לפלייאוף התחתון של הכלכלות בעולם.
יצחק כהן: זו התחלה.
אראל מרגלית: דבר שני, רבותי, מדברים על האדם העובד, תראו מה עושים לאדם העובד.
אראל מרגלית: א.
אראל מרגלית: העלו לו את מס הכנסת ב-1.5%.
גילה גמליאל: עדיין לא.
גילה גמליאל: אנחנו לא נעלה.
אראל מרגלית: אני גומר.
אראל מרגלית: רגע, זאת ההמלצה.
אראל מרגלית: קח 30 שניות.
אראל מרגלית: 2.
אראל מרגלית: מע"מ.
אראל מרגלית: 3.
אראל מרגלית: החשמל.
אראל מרגלית: 4.
אראל מרגלית: את נקודת הזיכוי של 1.5% שנתנו לאקדמאים, לקחו.
יצחק כהן: עקרת בית.
אראל מרגלית: רבותי, אני רוצה לדעת - - -
עפר שלח: לשמוע את זה עכשיו - - -
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, תנו לאראל לסיים.
אראל מרגלית: ככל שידנו משגת פה בוועדת כספים, אני חושב שגם חברי אופוזיציה, ואני גם שומע מחברי קואליציה, לא ניתן להובלה תקציבית כל כך לא מקצועית של תקציב המדינה.
ניסן סלומינסקי: תודה לאראל.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש מכולם לא להתייחס, יהיו לנו - - - מעבר לנושא שנדון על חוקים - - -
יצחק כהן: - - - על החוקים האלה.
קארין אלהרר: אבל יהיה לך כל כך הרבה זמן להגיב.
יצחק כהן: הדלפתם את זה הבוקר לתקשורת, למה הדלפתם את זה?
ניסן סלומינסקי: רבי יצחק, רבי יצחק.
קארין אלהרר: מי הדליף?
יצחק כהן: יאיר לפיד.
קארין אלהרר: לא, אף אחד לא הדליף.
יצחק כהן: איך זה הגיע לשם?
יצחק כהן: רוח הקודש?
קארין אלהרר: אולי.
קארין אלהרר: אתה מאמין בה, לא?
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, לא לענות.
ניסן סלומינסקי: אני אומר, יהיו לנו חוקים שרוצים להקדים אותם לחוק התקציב, שבהם נוכל להביע את כל מה שנאמר.
ניסן סלומינסקי: יהיו לנו 50 יום ברוטו, מה שנקרא, כדי לשפוך את מה שבלבנו בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: אז אני מבקש שוב, בוא נתמקד בנושא העומד בפנינו כרגע.
ניסן סלומינסקי: עיסאווי.
אלעזר שטרן: אי-אפשר ללכת ישר להצעה של גילה?
ניסן סלומינסקי: אבל חברי כנסת רוצים לדבר.
אלעזר שטרן: לא, אולי חברי הכנסת יבינו שאפשר להציע את זה, ללכת להצעה של גילה, ולחסוך את ההתבטאויות האלה.
ניסן סלומינסקי: תעשו לי טובה, חברי כנסת ביקשו, לא מכובד, נו.
ניסן סלומינסקי: אם יוותרו, יוותרו.
ניסן סלומינסקי: כל אחד יכול לוותר אם הוא רוצה.
גילה גמליאל: אתם יכולים לומר מראש שאתם מסכימים אתי, ואז תדברו על משהו אחר.
יצחק כהן: מה שאומר אלעזר, נצביע, ואחרי זה נדבר.
עיסאווי פריג': למען האמת, חלק לא מבוטל מהדברים שרציתי לומר נאמרו.
עיסאווי פריג': אני אישית לא בעד להאריך ביום אחד.
עיסאווי פריג': הדברים ששמעתי מעופר כל כך נכונים וחוזרים על עצמם בהרבה נושאים, זה מאוד מקומם.
עיסאווי פריג': הפכנו להיות ועדה טכנית.
עיסאווי פריג': מהניסיון הקטן שלי בחודשיים – במקצועי אני רואה-חשבון – אני רואה את הדברים, ממש הפכנו להיות טכניים.
עיסאווי פריג': עכשיו מקבלים אישור ואין לנו זמן, אנחנו לא יכולים, המשק, המדינות, אי-אפשר לשנות את זה, המשק ייפול, חייבים להאריך, חייבים לזה, מקבלים את זה, אין דיון, אין בטיח, אין כלום, הלך עד לאישור הבא, עד לחירום הבא.
יצחק כהן: כמו אתמול.
עיסאווי פריג': זה כמו אתמול.
עיסאווי פריג': זה דבר מקומם.
עיסאווי פריג': ועדה כל כך חשובה, כל כך רגישה, שדנה בדברים מאוד מאוד נוגעים לכל אחד ואחד, הופכת להיות רק טכנית בדקה ה-90 לאשרור דברים.
עיסאווי פריג': עמדתי האישית, לא לאשר ביום אחד, אבל אם יש את עמדת הפשרה שגילה הציגה, אין לי בעיה לעמוד על זה.
עיסאווי פריג': רק לציין נקודה נוספת, ושהחבר'ה מהאוצר יקשיבו, אני, כמי שטיפל בעסקים קטנים ובינוניים רבים, בבעיות האשראי של העוסקים, מבין דבר פשוט, יש עקרון ההקבלה, מה שחל על מישהו, חל על האחר, על כולם.
עיסאווי פריג': אם כך, אם המדינה רוצה לשמור על תשלומי המע"מ שלה גם, אז כל עסקה נפריש את המע"מ ישירות לאוצר המדינה, והעוסק ייקח החזרי מע"מ, שהוא יהיה תלוי בכם.
עיסאווי פריג': אפשר לעשות את זה, אני מבין.
עיסאווי פריג': למה אֵיפָה וְאֵיפָה?
עיסאווי פריג': אם החבר'ה מהתאחדות הקבלנים אומרים שזה על-פי בדיקה אחורה לא עיכב מתן אישור מס שבח, אז מה?
עיסאווי פריג': התרומה לא כלכלית, התרומה לא תרומת מיסוי, אז עיקרון אחד חל על כולם.
עיסאווי פריג': היושב-ראש, אני פונה אליך, מה שראיתי בתקופה האחרונה, סוגיית ארבע החברות, שהתרומה שלהן ראויה לציון, מקבלות 70% הטבה, אז מגיעה לקבלנים הפשוטים שבונים את ה-20 דירות, תקרא לזה הטבה, שהם ישתמשו באשראי הזה בשביל הגלגל הזה.
עיסאווי פריג': למה כשבאים אליהם מתחילות הסתירות מכל כיוון?
ראובן ריבלין: אבל זה נוגד את העיקרון שקבעת קודם.
ראובן ריבלין: למה יהיה עליהם ולא עלי?
ראובן ריבלין: תיתן לכולם.
עיסאווי פריג': יפה, אז אני אומר, אם כבר, אז כבר.
ראובן ריבלין: כדי שלא נהיה חותמת גומי, ניתן לכולם.
ראובן ריבלין: "עלא באב אללה", ניתן לכולם הכול.
עיסאווי פריג': ניתן לכולם.
<אליאב בן שמעון: אבל לכולם יש.
ראובן ריבלין: למה אתה אומר כך, כאשר אתה יושב פה בצורה באמת מעוררת כבוד כל ישיבה וישיבה.
ראובן ריבלין: אתמול ראית שהאוצר התעקש, הוועדה הזאת אמרה את דברה, לא עזר להם כלום.
ראובן ריבלין: אבל יש דברים שאנחנו - - -
יצחק כהן: מה לא עזר?
יצחק כהן: הצבענו.
יצחק כהן: הם העבירו את זה.
ראובן ריבלין: יש דברים שאנחנו מחויבים – לא על אשקלון.
אלעזר שטרן: נושא אחר.
ראובן ריבלין: נושא אחר.
ראובן ריבלין: אני אומר לך, יש לנו גם אחריות כאשר - -
עדי קול: אשקלון אתה העברת - - -
ראובן ריבלין: - - מביאים לנו צווים שבהם אם אנחנו לא מקבלים אותם, אנחנו פוגעים ב-99% כדי להציל אחוז, יש עלינו אחריות.
יצחק כהן: הרסת את אשקלון.
<אמיר הלר: אבל זה לא היה - - -
ניסן סלומינסקי: רק רגע, רבותי, ששש.
ניסן סלומינסקי: סיימת?
עיסאווי פריג': לא רוצה להאריך.
עיסאווי פריג': עֶמְדָּתִי, אני באופן אישי נגד הארכה, אבל אם יש הצעת פשרה, אני אִתה.
ניסן סלומינסקי: עדי.
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, חברי הכנסת שביקשו יקבלו, אלא אם כן הם מוותרים או מקצרים.
עדי קול: אני רוצה להגיד כמה דברים.
עדי קול: כן, שי, גם לך.
עדי קול: אני מתנגדת להארכה.
עדי קול: אני מבינה שיש לנו הצעת פשרה, ועדיין אני חושבת שאנחנו לא צריכים לאשר צו כזה.
עדי קול: אני חושבת שעשיתם כמה צעדים.
עדי קול: אמרתם לנו שזה צעד לטובת הצרכנים.
עדי קול: אני לא חושבת שזה צעד לטובת הצרכנים.
עדי קול: זה צעד לטובת השומה.
<ליאת גרבר: אמרנו - - -
עדי קול: בהתחלה אמרתם שזה צעד תכנוני, אחר כך התפלק לכם את זה גם.
יצחק אהרונוביץ': בעיקר.
עדי קול: אחר כך כבר פרסמתם לצרכנים, ואמרתם להם שהם לא נדרשים לשלם מקדמות עכשיו, ואני חושבת שאפשר להאריך את התקופה שהם לא נדרשים לשלם מקדמות.
עדי קול: אני חושבת שכבר דיברתם על חקיקה ראשית לאורך זמן, וזה אומר שאתם אמורים להיות מוכנים להעביר חקיקה ראשית, כולל התגובות של כל הציבור שכבר אמר לכם, גם עורכי-הדין וגם רואי-החשבון וגם הקבלנים.
עדי קול: אני חושבת שאנחנו כוועדה יכולים לצפות לקבל את זה בתקופה קצרה מחצי שנה.
עדי קול: אני חושבת שאנחנו בשום אופן לא צריכים לקבל את זה בחוק ההסדרים יחד עם שאר הדברים.
עדי קול: מבחינתי, הייתי אומרת שלא נאריך את זה עכשיו.
עדי קול: אני לא חושבת שיש בעיה בוודאות, כי כבר פרסמו שלא לוקחים את המקדמה.
עדי קול: אין שום בעיה בוודאות.
עדי קול: יש פה צו שאין לו הצדקה, יש פה צו שאתם אומרים שנתקן אותו בכל מיני התאמות לקבלנים.
עדי קול: אני חושבת שעכשיו אנחנו צריכים להגיד כוועדה שאנחנו לא מאריכים את הצו הזה, ונחכה לחקיקה, חקיקה נפרדת, חקיקה ראשית, ואז נדון על כל הפרטים.
עדי קול: אנחנו לא יכולים להתנער מאחריות ולהגיד, בואו נשלח אותם לדבר על זה ולפתור את הבעיות.
עדי קול: לא הצלחתם לפתור את הבעיות, אז בואו אנחנו ננסה לחוקק את זה.
עדי קול: אני מבינה את הפשרה, בשום אופן אני חושבת שלא צריך להסכים לה עם כל התהליך.
עדי קול: זו חקיקה רטרואקטיבית, נכון שיש הסכמה משפטית שלא, יש פה כל כך הרבה פגמים שאני לא חושבת שאנחנו כוועדה צריכים לתת להם יד.
ניסן סלומינסקי: זבולון.
יצחק כהן: זו עמדת הקואליציה?
גילה גמליאל: לא, עמדת הקואליציה זו הפשרה.
יצחק כהן: למה, קואליציה, מה?
עדי קול: זאת עמדה שלי.
גילה גמליאל: היא תיישר את הקו עם הקואליציה.
יצחק כהן: כבר יש סדקים בקואליציה?
זבולון כלפה: אומנם אתה כהן, אבל אנחנו לא נביאים.
יצחק כהן: אהלן, קלפה.
זבולון כלפה: אז אני מצטרף בחום לדברים של עדי, כי אני חושב לחלוטין – כשאתה שומע פה את הדברים, גם מרשות המסים, עם כל היצירתיות של היועצת המשפטית, וגם עם התאחדות הקבלנים – שבסופו של דבר יש פה חלון הזדמנויות, אדוני היושב-ראש, להפעיל פה מנוף על האנשים, ולדעתי אפשר להגיע למציאות של הסכמה והבנה בתוך פרק זמן קצר מאוד.
זבולון כלפה: כמו שמגלים יצירתיות ביחס לכל מיני דברים, אני בטוח שגם ביחס לסוגיה הזו אפשר לשבת יחד עם התאחדות הקבלנים והנציגים האחרים, וניתן לגמור את זה בפרק זמן קצר יותר, ולהספיק להגיע לחקיקה מסודרת, ולא נצטרך להגיע לפה, כמו שאמר מקודם חבר הכנסת עיסאווי, שאתה מרגיש שהמהלך כולו טכני לחלוטין.
זבולון כלפה: אז נראה לי שהדברים פשוטים.
ניסן סלומינסקי: חמד.
חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אני קודם כל בא ושומע כאן שני משרדים יושבים – אין הסכמה בין שני משרדים.
גילה גמליאל: השר שלך מסר את זה, אם לא הבנת.
חמד עמאר: משרד השיכון אומר שזה פוגע בהיצע של הדירות, משרד האוצר לא עשה בדיקה אם הייתה פגיעה או לא הייתה פגיעה, והקבלנים באים ואומרים שהייתה פגיעה.
חמד עמאר: לכן, אני חושב, שמעתי את עמדת הקואליציה, שנלך על שישה חודשים.
יצחק כהן: לא, הקואליציה מפוצלת.
יצחק כהן: אין קואליציה.
עדי קול: אנחנו לא מסכימים על זה.
חמד עמאר: זה כבר מעניין.
חמד עמאר: כבר מהתחלה מתחיל להיות מעניין.
יצחק כהן: עד הסוף.
עיסאווי פריג': עד הסוף.
חמד עמאר: אני חושב, לבוא ולהאריך כל פעם, כשאתה מגיע לוועדה והאוצר מגיע – היו לו שנתיים לעשות את כל הבדיקות, שנתיים היו לו לחוקק חוק ראשי, שנתיים היו לו לבוא ולשבת ולעשות הסכמות.
חמד עמאר: לכן, אם עמדת הקואליציה זה להאריך בשישה חודשים, ונגיע להסכמות כאן עם כל הקואליציה להאריך לשישה חודשים, אני מוכן ללכת לנושא הזה - -
ראובן ריבלין: צודק.
חמד עמאר: - - אבל הייתי מעדיף באמת לא להאריך את הצו הזה, להגיע להסכמות, להגיע כאן לוועדה אחרי שהגיעו לכל ההסכמות עם כל מי שצריך להגיע להסכמות, ואז לחוקק חוק ראשי, בלי כל פעם שבאים אלינו כוועדות ואומרים לנו, אנחנו רוצים להאריך את זה בעוד חצי שנה, רוצים להאריך את זה בשנתיים.
חמד עמאר: לכן אני חושב, אדוני היושב-ראש, צריכה להיות כאן קודם כל הסכמה כללית בנושא הזה, זה נושא מאוד רגיש, כל האזרחים מסתכלים על זה – אנחנו רוצים יותר דירות, יותר אנשים שיכולים לקנות דירות.
חמד עמאר: לפי מה שאני רואה כאן, זה רק יכול לפגוע.
יצחק כהן: סליחה, ניסן.
ניסן סלומינסקי: רובי.
עיסאווי פריג': להעמיד להצבעה, וזהו.
ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כאשר קישרנו את הצו הזה בעבר – גילה, קודם כל, אדבר, ואצביע מה שתאמרי לי, בסדר?
ראובן ריבלין: – כשאנחנו טיפלנו בצו הזה, הלב לא היה שלם אתו.
ראובן ריבלין: ויותר מכך, הצו הזה פקע תוקפו.
ראובן ריבלין: הוא לא קיים.
ראובן ריבלין: עכשיו, אחת מהשתיים, האוצר, או שהצו הזה טוב, או שהוא לא טוב.
עיסאווי פריג': הוא לא טוב.
ראובן ריבלין: אם הוא לא טוב, ואתם עדיין שוקלים אם הוא טוב או לא טוב, אנחנו ברמה העקרונית כבר קבענו שהוא לא טוב, שאנחנו לא רוצים לראות אותו.
ראובן ריבלין: אז אני לא מבין מדוע נאריך אותו לחצי שנה.
ראובן ריבלין: כי אם צריך להאריך בעוד חצי שנה, אני מודיע לכם, הם לא יספיקו, הם עכשיו ארבעה חודשים עם התקציב - - -
עיסאווי פריג': חלאס, הלך עד 2015.
ראובן ריבלין: וואלה, אתה עוזר לי.
ראובן ריבלין: אני רוצה להראות לך שהוועדה שלנו היא ועדה ששוקלת – אם חצי שנה זה רק תשתית, שעוד חצי שנה יבואו אלינו, יאמרו, לא הספקנו; אם צריך, שנה; ואם לא צריך, תביאו חוק ונדון בו לגופו של עניין.
ראובן ריבלין: כי אתם בעצמכם כבר חמישה חודשים בלי החוק הזה.
ראובן ריבלין: אתם בלי החוק הזה.
<ליאת גרבר: חודש.
<אביבה אטיאס: לא חמישה חודשים.
<אביבה אטיאס: מ-1 באפריל.
יצחק אהרונוביץ': חודש, מ-1 באפריל.
ראובן ריבלין: בסדר.
ראובן ריבלין: אז חודש הצלחנו לחיות בלי החוק הזה?
יצחק אהרונוביץ': לא, יש כאלה שלא חיו.
<אליאב בן שמעון: מי לא חי?
יצחק אהרונוביץ': יש עסקאות שמוקפאות.
יצחק אהרונוביץ': אנחנו יודעים על עורכי-דין שפונים, שמחכים - - -
ראובן ריבלין: אני מכיר הרי את החוקים.
ראובן ריבלין: אתם מביאים חוקים לוועדות של הכנסת מתוך מחלוקת מלאה בין משרדי הממשלה.
ראובן ריבלין: עכשיו אני אומר לכם, אם באמת צריך, צריך שנה.
ראובן ריבלין: ואם לא צריך, תביאו חוק, ואז נדון בו על כל ההיבטים.
ראובן ריבלין: אבל אם את הצעת פשרה, אני לא יודע מה יעשו בחצי שנה הזאת, זאת האמת.
ראובן ריבלין: הם לא יביאו חוק.
גילה גמליאל: תראה, אם הם רוצים שעה עכשיו לצאת להתדיין, לחזור - - -
ניסן סלומינסקי: את זה ניתן להם.
גילה גמליאל: יש להם.
גילה גמליאל: הם לא מסוגלים לעשות את זה.
ניסן סלומינסקי: כן יעשו את זה.
ניסן סלומינסקי: רק שנייה, אבל אלעזר - - -
<עופר מנירב: נו, אבל אפשר תוך חודש.
גילה גמליאל: תוך שעה אתם מסוגלים לעשות את זה?
<עופר מנירב: אפשר תוך חודש לגמור את זה.
ניסן סלומינסקי: לא, עופר, בבקשה.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש, רק רגע.
ניסן סלומינסקי: אלעזר ביקש לדבר, בבקשה.
אלעזר שטרן: אני מבקש לדחות את רשות הדיבור.
אלעזר שטרן: אולי יש איזו בשורה פה, לאור המסר הדי ברור - - -
ניסן סלומינסקי: אם כך, אז אני מציע משהו אחר , מה שגילה אמרה - - -
יצחק כהן: רגע, אני רוצה לדבר.
ראובן ריבלין: גילה, שילכו הביתה ויחזרו.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש – אנחנו מתחילים דיון לכבודה של ירושלים, נסיים אותו ב-12:30, יש לכם עכשיו שעה – שאתם תשבו סגורים, וזו לא התחלת דיון, זה כבר המשך של הדיונים שהיו וההסכמות של חלק וחלק לא.
ניסן סלומינסקי: אם תגיעו להבנות, טוב, אם לא, הוועדה כנראה תקבל את הצו הזה לחצי שנה ונחכה.
עיסאווי פריג': תעמידו להצבעה.
ניסן סלומינסקי: עשה לי טובה, עוד לא עשינו הצבעה.
ניסן סלומינסקי: אני נותן להם עכשיו שעה ועשר דקות לשבת בינם לבין עצמם.
ניסן סלומינסקי: אם אתם יכולים בשתי דקות.
עדי קול: אני לא אהיה פה ב-13:00, ואני לא מוכנה לא להשפיע.
ניסן סלומינסקי: 12:30.
עדי קול: בסדר, אבל - - - לפני 13:00.
ניסן סלומינסקי: ליאת, דברי אבל קצר.
<ליאת גרבר: לפני המסגרת המשפטית, אני רוצה להגיד כמה דברים.
<ליאת גרבר: מי שנמצא פה זה הקבלנים.
<ליאת גרבר: הציבור לא נמצא פה.
<ליאת גרבר: נמצאת פה לשכת עורכי-הדין שאמרה שנכון, צריך לעשות כמה תיקונים, אבל בגדול היא תומכת בהליך הזה.
<ליאת גרבר: אני רוצה להקריא ממש בקצרה מכתב שקיבלנו ממשרד עורך-דין שמייצג לקוחות, לא את הקבלנים, מייצג לקוחות פרטיים - - -
<ניסים בובליל: אז תחריגו את הקבלים, לא תהיה לכם בעיה.
<ניסים בובליל: תחריגו אותם וזהו.
<זיו שרון: אם צריך את זה בתיקונים - - -
ניסן סלומינסקי: ליאת, חבל על הזמן.
ניסן סלומינסקי: את זה תעשי אתם.
<אמיר הלר: ליאת, זה לא היה צריך לחול מראש – את מכניסה לנו מילים לפה, אם צריך, נעשה את זה בתיקונים - - -
<ליאת גרבר: אני יכולה להגיד, יש מחלוקת גם אצל הקונים הפשוטים אם זה עובד.
<ליאת גרבר: שום דבר הוא לא חד וחלק.
ניסן סלומינסקי: ליאת, עזבו.
ניסן סלומינסקי: את זה תעשו כשאתם מדברים.
ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, תשמעו שני הצדדים, או שלושת הצדדים, איך שאתם רוצים, כי גם משרד השיכון נמצא פה.
ניסן סלומינסקי: יש לכם עכשיו שעה ועשר דקות לשבת ביניכם, ניתן לכם מקום, תוכלו לשבת ולדון, תגיעו למסקנה, מצוין, נאמץ אותה, לא תגיעו למסקנה, אז אנחנו ב-12:30 מייד עם תום - - -
<ליאת גרבר: מבחינה משפטית אני מבינה שמתבקשים תיקונים, אנחנו מוכנים להביא נתונים ככל שהוועדה תשתכנע - - -
ניסן סלומינסקי: אז לא יגיעו לסיכום.
ניסן סלומינסקי: מייד עם תום הדיון עם ניר ברקת, צפוי להיות ב-12:30, נעלה את הצעת הפשרה, שמשמעותה – ולכן שכל צד יבין, ולכן שיתגמש, מי שיעמוד על הרגליים האחוריות, אז ידע מה הפשרה שתהיה פה – שנאריך את זה לחצי שנה, עד שיוכלו להביא לנו דבר מושלם.
ניסן סלומינסקי: מהצעת הפשרה הזאת - -
ראובן ריבלין: ואם הם לא יוכלו?
ניסן סלומינסקי: רק שנייה, - - הקבלנים לא מאושרים, האוצר לא מאושר, משרד השיכון לא מאושר - - -
ניסן סלומינסקי: אף אחד לא מאושר, וזה המפתח והמתכון, שאולי תגיעו לאיזושהי הסכמה.
ניסן סלומינסקי: לא תגיעו, זה מה שיהיה, נגמר.
ניסן סלומינסקי: יצחק, משפט.
יצחק כהן: שעה לא תספיק להם לתקן את הסוגיה הזו.
יצחק כהן: אני מציע, זה מקובל גם על האוצר, ניתן שבועיים.
יצחק כהן: לא יקרה אסון.
ניסן סלומינסקי: רב יצחק, זו לא התחלה.
ניסן סלומינסקי: הם כבר קיימו דיונים.
<עופר מנירב: כבודו, לא קיימו אפילו דיון אחד אתנו, זה לא נכון.
ניסן סלומינסקי: בסדר, לא אתכם, אני מדבר עם הקבלנים.
<עופר מנירב: אבל הקבלנים זה לא כל הציבור.
ניסן סלומינסקי: בסדר גמור, גם רואי-חשבון זה לא כל הציבור.
יצחק כהן: שבועיים זה מעשי, זה ריאלי.
יצחק כהן: שעה לא תספיק.
ניסן סלומינסקי: אז גם שבועיים לא יספיקו.
יצחק כהן: לא, שבועיים יספיקו, ואז באמת נוכל לחתוך.
ניסן סלומינסקי: תעשה לי טובה.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אני נועל את - - -
<זיו שרון: אפשר לבקש שבועיים, ואז נגמור את זה בלחץ?
ניסן סלומינסקי: אתם תגמרו את זה, ואם יישארו כל מיני דברים שעוד לא הושלמו, אפשר לתקן את זה גם אחר כך, אבל קודם כל תגיעו להסכמות מרכזיות.
<ספי זינגר: אם אוכל הערה אחת, משרד המשפטים.
<ספי זינגר: אני רק רוצה להבהיר, אם יוצאים עכשיו לאיזשהו משא-ומתן ומה שזה לא יהיה, הסמכות שנמצאת לשר לדחות את ביטולו של החוק, היא לדחות את ביטולו של החוק כפי שהוא.
<ספי זינגר: אם רוצים להגיע לאיזשהם הבנות על מתווה אחר עתידי, מתווה שונה – אפשר.
<ספי זינגר: זה לא ניתן להיעשות במסגרת הארכת הצו הנוכחי.
<ספי זינגר: כי הסמכות היום שיש לשר היא מצומצמת.
<ספי זינגר: כדי להאריך את הצו - - -
ניסן סלומינסקי: אז את ההסכמות אליהן יגיעו עכשיו השר יצטרך לקחת ולהכין צו חדש?
<ספי זינגר: לא צו חדש.
<ספי זינגר: - - - את זה בהסדר בחקיקה חדשה.
<אמיר הלר: יש דברים בחקיקה ויש דברים בהנחיות של הרשות, זה לא מדויק שהכול.
<ספי זינגר: יש דברים שאפשר בהנחיות.
ניסן סלומינסקי: אתה מוכן לעשות השלמה - - -
<ספי זינגר: אני רק רוצה להבהיר, שיהיה פה ברור לוועדה.
<ספי זינגר: אני רק רוצה להבהיר שני דברים, דבר ראשון, שמסגרת הסמכות שקיימת היום היא לדחות את בטלותו של החוק.
<ספי זינגר: אי-אפשר במסגרת הצו הזה לעשות הסדר אחר, או הסדר שונה, או הסדר חדש, כי הסדר - - -
<שגית אפיק: נכון, מדברים על חקיקה, ספי.
<שגית אפיק: לא מדברים על עשיית תיקונים בתוך הצו.
<ספי זינגר: ולכן ההבנות האלה צריכות להיות – אם יש הבנות להסדר הצו - - -
<אמיר הלר: זה לא מדויק, שגית - - -
<שגית אפיק: הן צריכות להיות בתיקון חקיקה.
<שגית אפיק: לכן דובר על חצי שנה ובחצי שנה הזאת יוכן תיקון חקיקה.
יצחק כהן: שבועיים שנגמור את זה.
ניסן סלומינסקי: אם יהיו לכם הסכמות, אז ההפך, אפשר יהיה לדחות את זה - - -
<זיו שרון: אבל אי-אפשר להגיע, אי-אפשר – אין הסכמות.
ניסן סלומינסקי: אין הסכמות, אז נעשה מה שאמרתי שנעשה.
ניסן סלומינסקי: רבותי - - -
ניסן סלומינסקי: אני מבקש שקט כרגע.
יצחק כהן: שגית, יש בעיה עם שבועיים?
ניסן סלומינסקי: כרגע כן.
<שגית אפיק: אם הם לא יגיעו להסכמות.
יצחק כהן: תוך שבועיים יגיעו להסכמות.
<זיו שרון: תוך שבועיים אנחנו נוכל להגיע לתוצאה.
<ליאת גרבר: אבל זה לא ישנה את העובדה - - -
יצחק כהן: תוך שבועיים גם הם יגיעו להסכמה.
ניסן סלומינסקי: רבי יצחק.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש, תם הדיון בנושא הזה.
ראובן ריבלין: כרגע לא.
ראובן ריבלין: בתום הדיון עם כבודה של ירושלים.
ראובן ריבלין: למה לא נדחה את זה, כמו שהוא אומר, לשבועיים?
יצחק כהן: לשבועיים, מה הבעיה?
ניסן סלומינסקי: יתקיים הדיון.
ניסן סלומינסקי: בינתיים תנו להם את חדר הדיונים שלנו, בסדר?
ניסן סלומינסקי: אנחנו עוברים כרגע לסעיף מספר 2.
ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה לדעת אם כל מי שנוגע בדבר נמצא פה ויודע שאנחנו מתחילים, כי לא עמדנו במאה אחוז בזמן שאמרנו.
ניסן סלומינסקי: חברי הכנסת נמצאים, אני רואה את הקבלנים, אני רואה את ניסים, ויתרנו פה בוועדה על "מר", כי אתה מתוק ולא מר, וגם לחברי הכנסת אומרים את השמות, אז כך שאגיד ניסים וזה בסדר.
ניסן סלומינסקי: עורכי-הדין, עופר נמצא, תייצג את זיו נאמנה.
ניסן סלומינסקי: דודי גולדברג נמצא פה.
יצחק כהן: הגיעו לאיזושהי פשרה?
ניסן סלומינסקי: מי עוד היה לנו פה?
<שגית אפיק: שי אהרונוביץ הגיע, אביבה אטיאס נמצאת.
ניסן סלומינסקי: רבותי, ביקשנו מכם לצאת לשעה, שהתארכה לשעה וחצי, כדי לנסות לראות אם אפשר להגיע להסכמות בין כולכם, כדי שנוכל ללכת אולי על משהו משותף, ואמרתי מה יקרה אם לא.
ניסן סלומינסקי: שְׁאֵלָתִי, האם הגעתם להסכמות בין כולכם, כלומר: אוצר, שיכון, קבלנים, עורכי-דין, רואי-חשבון וכו', ושוב, לא בפרט האחרון, האחרון, אי-אפשר לדקדק, כי אף פעם אין הסכמות בין שני יהודים, זה לא הולך כך, אבל לקונספט.
ניסן סלומינסקי: הגעתם להסכמות?
<ליאת גרבר: אני רוצה קודם כל להגיד שמנהל רשות המסים ביקש להודיע, שמבחינתו אנחנו הולכים לתקופת הארכה כזאת או אחרת, הוא מתחייב לקחת את זה על עצמו, לקיים דיונים אינטנסיביים עם כל הגורמים הרלוונטיים.
<ליאת גרבר: לשכת רואי-החשבון קיבלה את ההצעה הזאת, שאנחנו באמת נעשה איזושהי תקופה של הארכה, ובזמן הזה ננסה לפחות להגיע להסכמות.
<שגית אפיק: ותביאו תיקון חקיקה שיגיע לוועדה בנפרד מחוק הסדרים?
<ליאת גרבר: כן, נביא.
<ליאת גרבר: בואי לא נדבר עכשיו על - - -
ראובן ריבלין: בחוק הסדרים כבר לא יכולים, כי הם לא הכניסו את זה.
<שגית אפיק: יש מקדמות מס שבח.
<ליאת גרבר: לא, ואם נגיע להסכמות עד חוק ההסדרים, אז למה?
<ליאת גרבר: עם הקבלנים הועלו - - -
ניסן סלומינסקי: משרד השיכון, יוסי.
<יוסי שבת: הדגשתי קודם שהחלק שלנו - - -
ניסן סלומינסקי: לא דיבור.
ניסן סלומינסקי: יש הסכמה או אין?
<שבת יוסי: שוב, מבחינתנו, אם זה מקובל על הקבלנים, כי מבחינתנו החלק החשוב זה מחירי הדירות והפעילות בענף הבנייה.
ניסן סלומינסקי: לא ארצה לרשום שמשרד השיכון הוא נציג של הקבלנים, אתה עושה את זה - - -
ניסן סלומינסקי: זו הייתה הערה מהצד.
ניסן סלומינסקי: אין דיון.
ניסן סלומינסקי: למעשה, אנחנו צריכים להצביע.
ניסן סלומינסקי: ניסים.
<ניסים בובליל: לא הגענו להסכמה.
<ניסים בובליל: העניין מאוד פשוט.
<ניסים בובליל: אנחנו מוכנים ללכת למתווה של רשות המסים.
<ניסים בובליל: אנחנו חושבים שהנטל של 27% מס ביום הרישום הוא - -
ניסן סלומינסקי: זה כבר שייך לדיונים.
ניסן סלומינסקי: אם אין הסכמה, אז זה - - -
<ניסים בובליל: - - גבוה ולכן הצענו להקטין את זה מ-3% - - -
ניסן סלומינסקי: לא רלוונטי כרגע, לא הגעתם להסכמה, אז יהיה לכם את הזמן.
<עופר מנירב: מקובל עלינו מה שאמרו.
<שגית אפיק: אתם עומדים על זה שזה יהיה תחילה רטרואקטיבית מ-1 באפריל?
<קריאות: איך אפשר?
<שגית אפיק: מה יחול?
<שגית אפיק: רק תסבירו, בבקשה?
ניסן סלומינסקי: עזבי, למה את עכשיו מכניסה?
<שגית אפיק: כי אני רוצה לדעת מה יחול בתקופת הרטרו?
ניסן סלומינסקי: זה כשהם יביאו.
ראובן ריבלין: אם הם מביאים לנו את זה ברטרואקטיבית, זה עניין אחר.
גילה גמליאל: במידה שזה מ-1 באפריל, גם החצי שנה זה מ-1 באפריל, שלא יהיו אי-הבנות.
<ליאת גרבר: החצי שנה מ-1 באפריל, אוקיי.
ניסן סלומינסקי: כן, הכול מ-1 באפריל.
<ליאת גרבר: אני רוצה להבהיר משהו.
<ליאת גרבר: הנושא של ה-1 באפריל – כמובן שהבהרנו את זה, התבקשתי להבהיר את זה שוב לפרוטוקול, אנחנו לא קובעים מקדמות בתקופה שבה - - -
<שגית אפיק: גם לא אחרי שהצו יכנס לתוקף, אתם לא - - -
<ליאת גרבר: לא, כשהצו יכנס לתוקף הוא - - -
<שגית אפיק: אז תחזרו אחורה לרוכשים שעשו רכישות בתקופה?
<ליאת גרבר: לא, חס וחלילה.
<שגית אפיק: כלומר, הרטרואקטיביות היא אך ורק משום שלא עמדתם במועד הפקיעה של החקיקה, ואתם מבקשים ליצור המשכיות.
יצחק אהרונוביץ': לא, לא.
<ליאת גרבר: נכון, זה עניין טכני, למעשה.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מעלה את ההצעה - - -
יצחק כהן: מישהו יכול לנסח את ההצעה?
ניסן סלומינסקי: ההצעה אומרת שהוועדה - - -
ראובן ריבלין: רגע, האם זה מנוסח שזה רטרואקטיבי?
ראובן ריבלין: שאלת שאלה נכונה.
ראובן ריבלין: לא שיבטיחו הבטחות - - - .
ראובן ריבלין: אם זה מנוסח שזה רטרואקטיבי, זה יחול רטרואקטיבי, "ראס בן עינו".
ראובן ריבלין: תיזהרו.
ניסן סלומינסקי: רובי, רבותי, אני אומר שוב, ההצעה שאני מעלה להצבעה זה הצו לשינוי נטל המס (תיקוני חקיקה) (דחיית מועד לעניין סעיף 15 לחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה)), התשע"ג–2013.
ניסן סלומינסקי: ההצעה היא לאשר את הצו הזה החל מה-1 באפריל למשך חצי שנה.
ניסן סלומינסקי: נקודה אחת.
ניסן סלומינסקי: דבר שני, ראש ראשות המסים התחייב שבמהלך החצי שנה הזו יתנהל משא-ומתן אינטנסיבי עם כל הגופים, ובסופו של דבר תבוא הצעה, גם אם לא יגיעו להסכמה, לא יגיעו, אבל מקווים מאוד שההצעה תבוא בהסכמה.
<ליאת גרבר: אפשר רק להגיד משהו?
ניסן סלומינסקי: אתן לך, אני עוד לא גמרתי.
ניסן סלומינסקי: אני מציע שגם תדברו עם משרד השיכון.
ניסן סלומינסקי: זה דבר שני.
ניסן סלומינסקי: דבר שלישי, כשאמרנו 1 באפריל, הכוונה שלא יהיה פער בזמנים, אבל בפועל התקופה הזאת לא תנוצל כדי לגבות, כדי לממש לאותם אלה שכבר עשו את העסקאות מה-1 באפריל עד היום.
<ליאת גרבר: ולכן אנחנו מבקשים שתינתן לנו חצי שנה מהיום, אם באמת רוצים שנגיע להסכמות עם כל הגופים.
<ליאת גרבר: אני מזכירה שאחרי חוק ההסדרים תהיה פגרה, יהיו חגים, אנחנו באמת מצפים שיתנו לנו חצי שנה מהיום - - -
<אליאב בן שמעון: אנחנו נגמור את זה לפני חוק ההסדרים, בשבוע.
<שגית אפיק: חצי שנה מה-1 באפריל.
עפר שלח: מציע לא לשחק פה באש.
ניסן סלומינסקי: ליאת, עפר, חבר'ה, ההצעה שלנו שישה חודשים מה-1 באפריל - -
ראובן ריבלין: נותרו חמישה.
ניסן סלומינסקי: - - זה מספיק זמן כדי לקיים – אני חשבתי שבשעה תגמרו את זה, ולהערכתי, תראו שבסוף תקבלו את ההצעה שהייתה עכשיו, אבל זה יהיה בעוד חמישה חודשים, אבל לא חשוב.
ניסן סלומינסקי: חמישה חודשים זה די והותר לעשות את זה.
ניסן סלומינסקי: ושוב, עם ההודעה שזה לא ימומש בפועל לאותם אלה שכבר עשו את העסקאות.
ראובן ריבלין: אני מציע לך להוסיף שבעוד שישה שבועות יבואו אלינו לדיווח בלשכה המשפטית.
ניסן סלומינסקי: יעשו את זה, אבל לא להכניס את זה בצו.
ראובן ריבלין: למה.
ניסן סלומינסקי: יהיה דיווח.