GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סטנלי פישר: לגבי השאלה של חבר הכנסת מרגלית מי המנהל כאן.
סטנלי פישר: בארץ זה צריך להגיע מהממשלה המרכזית.
סטנלי פישר: ידעתי על הגוף שבנצי ליברמן דיבר עליו, אבל נדמה לי שהוא צריך יותר סמכויות.
סטנלי פישר: חלק מהבעיה שלנו הוא שיש דמוקרטיה מקומית ואי אפשר להתלונן יותר מדי על העניין הזה.
סטנלי פישר: אני בטוח שבכל עיר או כפר שבהם אתם גרים לא הייתם כל כך שמחים אם מישהו היה יכול להגיד למועצה המקומית מה לעשות, איפה לשים בתים וכו' בלי להתייעץ עם הרשות המקומית.
סטנלי פישר: אני רק רוצה ביחס לחברת הכנסת גלאון להגיד שלא אמרנו שאין לשיעור הריבית השפעה על המחירים.
סטנלי פישר: יש השפעה של הריבית על המחירים.
סטנלי פישר: לא אמרנו את זה.
סטנלי פישר: התיאוריה הקלאסית היא שיש ירידה בריבית, אנשים יוצאים לקנות דירות, המחירים עולים ואז הקבלנים רצים לקנות.
סטנלי פישר: זה מה שקורה, אבל הם רצים ואחרי 13 שנים יש דירות.
סטנלי פישר: זה שוק שלא עובד כל כך טוב וזה חלק חשוב מהבעיה.
סטנלי פישר: חברת הכנסת גמליאל, שמאד ניהניתי לעבוד אתה בעבר, אני בטוח שאפשר לעשות דברים אפילו במשק הזה.
סטנלי פישר: כשמחליטים שצריכים לעשות משהו, אפשר.
גילה גמליאל: אז אתה אופטימי.
סטנלי פישר: אני אומר לכולם שאם אתה מטפל במשק אתה צריך להיות במשק משום שאם אתה פסימי, שום דבר לא יקרה.
ראובן ריבלין: הוא אמר שאפשר לעשות, הוא לא אמר שיעשו.
ראובן ריבלין: הוא אומר להם שצריך לעשות כי אפשר.
ראובן ריבלין: זה מה שהוא אמר.
ראובן ריבלין: יש דברים שצריך לעשות.
סטנלי פישר: לגבי השאלה של חברת הכנסת אלהרר, פתרונות לטווח ארוך.
סטנלי פישר: לצערי אנחנו מדברים עכשיו על פתרונות לטווח ארוך משום שכאשר מטפלים בהיצע, לא נראה את הפירות בשנתיים-שלוש השנים הבאות אבל אנחנו צריכים לטפל במערכת שמאפשרת לכלום לקרות.
סטנלי פישר: יש צורך לעשות רפורמות שם.
סטנלי פישר: חברת הכנסת קול, אולי לא הסברתי טוב.
סטנלי פישר: זוגות צעירים או פורמלית משפחה שקונה דירה ראשונה מקבלים את החלק הכי גדול של ההלוואה.
סטנלי פישר: 75% זה הלוואה והם צריכים להביא 25% כהון עצמי.
סטנלי פישר: זה פחות מכל אחד אחר.
סטנלי פישר: לגבי ה-30% של חברת הכנסת שפיר, זה תלוי בכמה אנשים מוכנים לעבוד.
סטנלי פישר: יש חלק באוכלוסיה שיש לו הכנסה מאד נמוכה.
סתיו שפיר: אני מדברת על אנשים שעובדים.
סתיו שפיר: אני חושבת שהמדינה צריכה לספק פתרון זמני גם לאנשים שלא מצאו עבודה, אבל בעיקר לטובת אנשים שעובדים.
סטנלי פישר: אצלנו הממוצע הוא בערך 30%, אבל זה לא אומר שלכל אחד זה 30%.
סתיו שפיר: אדוני, כשהשכר החציוני במשק עומד על פחות מ-6,000 שקלים – אני חיה בדירה עם עוד שלושה שותפים.
סתיו שפיר: אנחנו משלמים שכר דירה מאד גבוה על הדירה שלנו ביפו.
סתיו שפיר: השכר החציוני עומד על פחות מ-6,000 שקלים וגם השכר הממוצע הוא לא גבוה במיוחד, הבעיה היא לא מספרית בנתונים אלא בעיה אמיתית של חוסר יכולת למצוא דירה שעונה על הצורך הזה.
סתיו שפיר: אנשים מוציאים מעל ל-50% מהמשכורת שלהם על דירה.
סטנלי פישר: 30% זה ביחס להכנסה של משק בית ולא של העובד הבודד.
סטנלי פישר: אני מכיר בעובדה שיש בעיה.
סתיו שפיר: השאלה היא האם אנחנו מחפשים פתרונות בהתאם לצרכים או שאנחנו מחפשים פתרונות ביחס למשב הרוח האחרון שנוגע בנו.
סתיו שפיר: אנחנו יודעים שזה הצורך ואנחנו יכולים גם לדעת כמה אנשים בהתאם לשכר שאנחנו מכירים.
סתיו שפיר: אנחנו יכולים למצוא פתרון שמכוון לכמות האנשים שצריכים דירות.
סטנלי פישר: מה שאי אפשר זה לתת לכל אחד לגור במקום שהוא רוצה לגור בו, ברמה שהוא רוצה לגור בה.
סתיו שפיר: אדוני, אני בכלל לא מדברת על פנטהאוזים ברוטשילד.
סתיו שפיר: אני מדברת על דירה בגודל סביר.
סטנלי פישר: אבל אני מדבר ברצינות.
סטנלי פישר: יש סיבה לכך שהקרקע בתל-אביב עולה יותר וזה שכולם רוצים לגור שם.
סתיו שפיר: אנחנו לא מדברים על תל-אביב.
סטנלי פישר: אני לא יכול להמשיך בזה, אבל אני מכיר בבעיה.
סתיו שפיר: אתה מאמין, אדוני, שצריכה להיות הסתכלות על הפרט הזה?
סתיו שפיר: שצריך לשקלל את זה?
סטנלי פישר: אני חושב שצריכים להסתכל על זה אבל אי אפשר להגיד לכל אחד שרוצה לגור בעיר מסוימת שמגיעה לו דירה ב-30% מההכנסה שלו.
סתיו שפיר: אם כך אין משמעות למושג דיור בר השגה.
משה גפני: החקיקה שנעשתה בעניין הזה, האם היא הועילה לפי דעתך?
משה גפני: למשל, העברנו פה חוק שהמוסדיים יוכלו לבנות.
משה גפני: רגולציות שלמות שעשינו.
משה גפני: האם זה תרם לעניין?
משה גפני: צריך לדעת לגבי הממשלה החדשה האם ללכת בכיוון הזה.
ניסן סלומינסקי: רבותי, יש שאלות שנשאלו והנגיד רוצה לתת תשובה.
משה גפני: הוא לא השיב לי.
ניסן סלומינסקי: כשהוא יסיים, אם יהיה לו זמן ויהיו עוד שאלות, הוא ישיב.
ניסן סלומינסקי: אבל אני חושב ששני האלמנטים האלה לא יהיו.
סטנלי פישר: כל דבר שתורם לגידול בהיצע כן תורם ליעד הזה.
סטנלי פישר: העובדה שהמוסדיים אולי ייכנסו למימון בתחום הזה, זה צעד בצד הביקוש.
סטנלי פישר: זה יעלה את המחירים.
משה גפני: הבעיה היא שההיצע לא גדל כי יש חסמים.
משה גפני: שום דבר לא קורה.
סטנלי פישר: לא ששום דבר לא קורה.
סטנלי פישר: היתה עלייה.
סטנלי פישר: יש לנו בערך 40,000 או 50,000 דירות יותר ממה שהיה לנו לו המחירים היו איפה שהם היו בעבר.
סטנלי פישר: זה משהו.
סטנלי פישר: זה לא פותר את הבעיה, אבל צריך להכיר גם בעובדות שהיתה התקדמות מסוימת.
סטנלי פישר: אני מקווה שיהיה יותר שחרור של קרקע וטיפול בחסמים.
סטנלי פישר: אין פתרונות קסם, אבל מה שקרה בשנות התשעים הוא שבסוף בנו בקצב מהיר מאד שאחר כך גרם למחירים לרדת למשך עשור.
סטנלי פישר: אחרי שסיימו לרכוש את כל המלאי הזה המחירים התחילו לעלות.
סטנלי פישר: אני מקווה שנמשיך לבנות יותר ושהמחירים לא יירדו מהר מדי משום שזה יגרום לבעיות להמון אנשים במשק, אם הם ימצאו את עצמם עם הפסדים של 30%-20% ביחס למה שהם שילמו.
סטנלי פישר: צריך לטפל בזה בעדינות.
סטנלי פישר: יש עוד היבט עדין שאני צריך לציין.
סטנלי פישר: ידענו בבנק המרכזי שקל מאד להרוג את השוק הזה.
סטנלי פישר: זה היה הדבר האחרון שרצינו לעשות ולכן כל הזמן הצטרכנו לנקוט צעדים שחשבנו שהם יורידו את הלחץ מהמחירים, אבל ייתנו לרמת הפעילות להמשיך.
סטנלי פישר: זה איזון שקשה להשיג.
משה גפני: אני מעיד על האיזונים האלה שעשיתם.
סטנלי פישר: כן, אנחנו אולי נמשיך.
משה גפני: לא לחינם קראנו לך בחוק בנק ישראל שאתה גם יועץ חברתי של הממשלה.
סטנלי פישר: זה לא בדיוק היה כך.
ניסן סלומינסקי: תודה רבה, אנחנו מודים מאד לנגיד.
ניסן סלומינסקי: הנושא הראשון: צו תעריף המכס והפטורים ומס קניה על טובין (תיקון מס' 12), התשע"ג– 2013 (שינוי תעריף – מכסים החלים ביבוא מוצרי טקסטיל למיניהם).
ניסן סלומינסקי: מאחר שהוועדה קיימה דיונים ארוכים בנושא והגענו להסכמות, ויותר מזה אפילו, הוועדה אישרה בעיקרון את הסיכום – אפילו בהצבעה, אבל לא הצבעה שיכולה לחייב, כי עוד לא היה את הצו – בהסכמה שברגע ששר האוצר יבטל את הצו הקודם, ויניח צו של 6% ו-6% – לכן אני לא מקיים דיון, כי קיימנו כבר, ואני מעלה את זה רק להצבעה.
ניסן סלומינסקי: בעד – פה אחד הצו אושר.
משה גפני: אני מבקש להעיר, בהתאם לסיכום בינינו.
משה גפני: סיכמנו שאצביע אתך, אבל אעיר הערה.
משה גפני: ההערה שלי היא כדלהלן – הוועדה הצביעה וקיבלנו החלטה להעלות – אתה היית אמור להעלות למליאה, להביא את החוק בעניין הזה, ורק לאחר מכן יהיה את הצו של האוצר, זה היה הסיכום.
משה גפני: הסיכום הזה לא כובד על-ידי משרד האוצר.
משה גפני: בסופו של דבר הוציאו צו, שהיה מדובר גם שאולי נשנה את זה מ-6% ל-8%, גם לא אמרו קודם, גם לא דיברו עם האנשים, גם לא דיברו עם הגופים כמו שצריך.
משה גפני: אני חושב שלא היה צריך לנהוג בדרך הזאת.
משה גפני: אמרתי לך – ביקשת ממני שאצביע על זה, אז אפילו שאני באופוזיציה, אני מכבד אותך, ואני מצביע אתך, בגלל שאני חושב שבסופו של דבר תהליך הפשרה הוא תהליך נכון.
משה גפני: הדרך שבה היה צריך ללכת, זו הדרך הנכונה.
משה גפני: הצורה הזאת היא לא צורה שמכבדת את בעליה.
משה גפני: נראה שהאוצר מבקש לגמד את ועדת הכספים, ואני חושב שאסור לתת לזה יד.
משה גפני: אני חושב שבתהליך הזה היה צריך להגיע לפשרה שתהיה למעלה מ-6% – זה מה שהגופים ביקשו.
משה גפני: אבל, כפי שאמרתי, אני מכבד אותך, ואני נערך בכל הכוח עכשיו לגזירות הנוראות, שאתם הולכים להטיל על מעמד הביניים בישראל, שמה שיש פה עם הצווים הקטנים זה יהיה כלום לעומת הדבר הנושא שהולכים לעשות, ולפגוע במעמד הביניים ובשכבות החלשות.
ניסן סלומינסקי: טוב, תודה רבה לך.
ניסן סלומינסקי: בחלק מהדברים אני אפילו מצטרף אליך.
ניסן סלומינסקי: רק אזכיר שאכן רצינו שהצורה תהיה, שאנחנו נבטל את הצו ולא השר.
ניסן סלומינסקי: זו הייתה ההחלטה, אבל מאחר שהשר ביטל אותה לפני כן - - -
משה גפני: הוא לא היה צריך לעשות את זה.
משה גפני: השר לא היה צריך לעשות את זה.
משה גפני: היה צריך להגיד.
ניסן סלומינסקי: אני מסכים שלא היה צריך לעשות את זה.
משה גפני: היה אפשר לשלוח את עפר שלח, להגיד לו שלא יעשה את זה.
ניסן סלומינסקי: אבל הדבר כבר נעשה ובסופו של דבר, איך אומרים, המטרה הושגה - -
ניסן סלומינסקי: - - הדרך – נשארנו חלוקים עם האוצר, אבל המטרה הושגה.
ניסן סלומינסקי: אוקיי, תודה רבה.
ניסן סלומינסקי: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.
ניסן סלומינסקי: על סדר-היום: שיקוליהם וסמכויותיהם של התאגידים הבנקאיים במתן אשראי ובמחיקת חובות.
ניסן סלומינסקי: לפני שמתחילים את הדיון, אבקש מחברי הכנסת ומהאורחים לשמור על שקט ולדבר כל אחד בתורו גם אם הדברים שנאמרים אינם מקובלים.
ניסן סלומינסקי: בנוסף, אני מבקש לקצר.
ניסן סלומינסקי: לחברי הכנסת ניתן 5 דקות ואחר-כך נראה איך נתקדם עם זה.
ניסן סלומינסקי: נמצא איתנו כאן יו"ר הרשות לניירות ערך והוא רוצה להגיש לוועדה את הדוח של הרשות לניירות ערך.
ניסן סלומינסקי: קודם כל, נקבל את זה.
ראובן ריבלין: מעניין לעניין באותו עניין.
ניסן סלומינסקי: זה לא בדיוק מאותו עניין, כבר למדנו לעשות את ההבחנות.
ניסן סלומינסקי: מדובר בדוח כבד ויכול להיות שהוועדה תידרש לזה, אבל נקווה שלא.
<האוזר שמואל: יו"ר הוועדה, חברים נכבדים.
<האוזר שמואל: הגשתי את הדוח השנתי.
<האוזר שמואל: ראשית, בעניין הדוח.
<האוזר שמואל: כפי שמתבקש מאיתנו, אנחנו מגישים את הדוח גם ליו"ר ועדת הכספים וגם לשר האוצר.
<האוזר שמואל: הדוח הוא דוח עב כרס שמכיל את כל הפעילות של הרשות לניירות ערך והוא כולל פעילות ענפה מאוד.
<האוזר שמואל: אני לא אאריך בדברים רק אומר שהוא כולל, בין השאר, מפת דרכים שאומרת מה חסר ברגולציה, מה חסר בפיקוח על שוק ההון ומה צריך להשלים.
<האוזר שמואל: הוא כולל גם מרכיב של הקלות לגופים מפוקחים מבלי לפגוע בהגנה על המשקיעים.
<האוזר שמואל: אלו הקלות שיקלו על הגופים המפוקחים, בין השאר, להבדיל בין חברות קטנות לחברות גדולות.
<האוזר שמואל: הוא כולל גם מרכיב של הסרת חסמים רגולטורים, שהתכלית שלהם היא פיתוח שוק ההון.
<האוזר שמואל: אנחנו נמצאים בתקופה של הסדרי חוב של חברות רבות, שיש להן הפניית תשומת לב והערת עסק חי.
<האוזר שמואל: ישנן חברות רבות מאוד כאלה.
<האוזר שמואל: אנחנו מוטרדים מהסוגיה הזאת, אנחנו מטפלים בסוגיה הזאת.
<האוזר שמואל: אנחנו דואגים שהמשקיעים כולם יקבלו את כל המידע הנדרש כדי לעשות החלטות מושכלות.
<האוזר שמואל: ככל שהוועדה תבקש, אנחנו נרחיב בעניין.
ניסן סלומינסקי: ועדת הכספים אחראית על התקציב הרשות לניירות ערך ואנחנו דנים בזה בנפרד מחוק התקציב, כך שלמעשה הרשות היא תחת סמכותנו, לפחות בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: בהחלט אנחנו מקבלים את הדוח.
ניסן סלומינסקי: כשנדון על התקציב של הרשות לניירות ערך לחברי הוועדה יהיה בוודאי הרבה מה לומר בעניין.
ניסן סלומינסקי: כפי שאמרתי, זה יידון בנפרד מחוק התקציב.
ניסן סלומינסקי: סיימנו את הנושא הזה ואנחנו עוברים לנושא הישיבה.
ניסן סלומינסקי: לפני שנתחיל אני רוצה שתי הערות קצרות.
ניסן סלומינסקי: בשבוע הבא נקיים בוועדה דיון בנושא של ה"תספורות".
ניסן סלומינסקי: בישיבה היום נתמקד בעיקר בנושא של מחיקת החובות של הבנקים.
ניסן סלומינסקי: לכן הוזמנו לישיבה הבנקים מצד אחד, ומי שקשור למחיקה, מן הצד השני.
ניסן סלומינסקי: בשבוע הבא נזמין את כל הגופים הפיננסיים שקשורים לאג"חים ו"לתספורות".
ניסן סלומינסקי: המצד השני נזמין גם את אותם אלה שעשו, עושים ורוצים לעשות "תספורות".
ניסן סלומינסקי: ישנם גם כמה שזאת הפעם השלישית שלהם.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש שהפעם נתמקד בעיקר בנושא הזה ולא נדבר על מה שיעלה לדיון בשבוע הבא.
ניסן סלומינסקי: הערה שנייה: אני יודע שתהיה כאן סערת רוחות, ישנם הרבה דברים שמרגיזים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו בהחלט רוצים לאתר מה הם החורים ולשפוך אותם אבל צריך מאוד להיזהר שיחד עם זה לא נשפוך את התינוק עצמו.
ניסן סלומינסקי: אסור לנו לשכוח שבסך הכול אנחנו צריכים ורוצים וצריך לעשות כל השתדלות שהבנקים יהיו יציבים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שהבנקים יתנו אשראי, כי זה החמצן במשק.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שאנשים יקימו חברות, שתהיה צמיחה, שיהיו מקורות עבודה ושלא תהיה אבטלה.
ניסן סלומינסקי: לא לשכוח את זה בתוך המסגרת.
ניסן סלומינסקי: נכון שאנחנו רוצים שהכול יהיה נקי ולכן אנחנו מתכנסים פה כדי לדון באותם חלקים שמרגיזים ואנחנו חושבים שהם לא בסדר.
ניסן סלומינסקי: אבל שלא נשכח ושלא תצא מפה קריאת עליהום על הבנקים.
ניסן סלומינסקי: מצד שני, כל אלה שחייבים לבנקים שלא יחשבו שהגיעה שנת השמיטה או שנת היובל ויש דרור לכל אחד להגיד שהוא לא הולך להחזיר חובות ואז הכנסנו את המשק לבעיה אמיתית.
ניסן סלומינסקי: לגופו של עניין.
ניסן סלומינסקי: למרות שבנק לאומי כבר לא ימחק את החוב אבל מטרת הדיון היא הרבה מעבר לזה ולכן אנחנו מקיימים את הדיון.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מברכים על ההחלטה ויישר כוח להרבה מחברי הוועדה שהיו שותפים ללחץ החברתי בעניין.
ניסן סלומינסקי: המטרה העיקרית היא לא לדון במחיקה עצמה אלא לדון בעיקר בשאלה איך הגענו לסיטואציה כזאת?
ניסן סלומינסקי: איך הגענו לסיטואציה שאנשים יכולים להקים אימפריות מכך שהם מקבלים אשראי ללא חשבון מהבנק, מוכרים אג"חים של הציבור ומקימים אימפריות.
ניסן סלומינסקי: הכסף הזה זה כסף ברובו ציבורי וכאשר הכסף הוא ציבורי, הוא כסף קל.
ניסן סלומינסקי: מדוע היא כסף קל?
ניסן סלומינסקי: כי אתה יכול לחלק דיבידנדים בלי חשבון, משכורות בלי חשבון, להעסיק אנשים, לא להתייעל.
ניסן סלומינסקי: גם כשאתה מגיע לרגעים של סיכון, כאשר זה הכסף הפרטי של אדם, הוא חושב עשר פעמים האם לקחת את הסיכון או לא.
ניסן סלומינסקי: אם זה כסף ציבורי, אתה לוקח את הסיכון כי זה לא הכסף שלך.
ניסן סלומינסקי: בנוסף, בתת מודע אתה יודע שאם תהיה בעיה ותיפול, בסוף ימחקו לך חובות ותעשה "תספורת" לאג"חים.
ניסן סלומינסקי: זאת סיטואציה נוראית שאסור שתקרה.
ניסן סלומינסקי: אני חושב שאנחנו צריכים להתמקד בעיקר בשאלה איך הגענו לזה ומה אנחנו צריכים לעשות כדי שזה לא יקרה יותר?
ניסן סלומינסקי: מבחינתי, אני מודיע שוועדת הכספים תשגיח ותהיה כל הזמן עם אצבע על ההדק בנושא הזה, לפקח שלא נגיע לסיטואציות האלה.
ניסן סלומינסקי: אם היו כאלה שנרדמו בשמירה, אם זה רגולטורים או אחרים, שזה לא יקרה שוב.
ניסן סלומינסקי: אחרי שנשמע את קולם נראה האם אנחנו יכולים להתגבש לאיזו הצעה.
ניסן סלומינסקי: אני מציע שלא נתמקד רק בנושא הספציפי של המחיקה והאם זה כלכלי או לא.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות אפילו שהמחיקה היתה כלכלית בסיטואציה שהגיעו אליה, אבל זה לא רלוונטי.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים להגיע למצב ששוב לא יגיעו לסיטואציה כזאת.
ניסן סלומינסקי: לכן, הרגולאטורים, שלא היו בהיווצרות הבעיה אלא רק לאחר שהתחילה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נרצה לשמוע אותם ולדעת איך המפקח על הבנקים מפקח על כך שהבנקים לא יחלקו אשראי בצורה הזאת?
ניסן סלומינסקי: האם חלוקת האשראי היתה כלכלית או היתה מלווה באלמנטים שהם שונים מהתחום הכלכלי.
ניסן סלומינסקי: האם הם שמים לב לאורך כל הדרך לגבי הביטחונות?
ניסן סלומינסקי: האם הם שמים לב שיש שינוי בביטחונות?
ניסן סלומינסקי: כמו השינוי הדרמטי שהיה במקרה הספציפי ב-2008.
ניסן סלומינסקי: אם לא היה השינוי, יכול להיות שאיי.
ניסן סלומינסקי: בי לא היתה מגיעה למה שהיא הגיעה.
ניסן סלומינסקי: האם הם שמים לב שהערבויות יורדות בערכן ודואגים שיהיה?
ניסן סלומינסקי: מצד שני, איך הנהלות הבנקים והדירקטוריונים שמים לב?
ניסן סלומינסקי: האם הם יודעים מה הם עושים בגודל ולמי הם נותנים את האשראי בכאלה כמויות?
ניסן סלומינסקי: אחר-כך להגיע גם לתוצאה של זה.
ניסן סלומינסקי: אני מציע לא להתמקד עכשיו ב"תספורות" כי את זה נעשה בשבוע הבא.
ניסן סלומינסקי: כל אחד יגיד מה שעולה על ליבו אבל אני מציע להתמקד ביצירת הסיטואציה ואיך להימנע מזה?
משה גפני: אז על מה נדון עכשיו?
משה גפני: לא נדון בתספורות כי עכשיו זאת ספירת העומר?
ניסן סלומינסקי: אם אתה רוצה אתה יכול לדבר היום על ה"תספורות", בשבוע הבא לא תוכל לדבר.
ניסן סלומינסקי: אני מציע שתדבר על המחיקות של הבנקים ולא על אג"חים.
ניסן סלומינסקי: אני נותן יותר זמן לדבר על זה כדי לא לערבב.
ניסן סלומינסקי: אנחנו הזמנו - - -
ראובן ריבלין: כשהבנקים מוחקים זאת "תספורת" למישהו אחר.
ראובן ריבלין: אתה רוצה לדבר על הספרים ולא על המסופרים.
ראובן ריבלין: בל"ג בעומר מותר לדבר על הספרים.
זהבה גלאון: אדוני, האם ראשי הבנקים נמצאים כאן.
ניסן סלומינסקי: הזמנו את מנכ"לי הבנקים אבל הם לא הגיעו.
משה גפני: הם יבואו?
זהבה גלאון: אתה רואה אותם פה?
משה גפני: חיפשת אותם?
משה גפני: ידעת שהם לא יבואו.
זהבה גלאון: ידעתי שאותך אני אמצא פה.
זהבה גלאון: בשיחה עם מנכ"לית בנק, דווקא נאמר שכן היה רצון.
זהבה גלאון: אם כל המנהלים היו מגיעים זה בסדר.
זהבה גלאון: אם אחד היה מגיע אז הכול היה מתמקד בו למרות שיש מחיקות גם בנקים אחרים.
זהבה גלאון: נציגי הבנקים הגיעו.
<טמיר כהן: חמשת הבנקים הגיעו: בנק לאומי, בנק הפועלים, בנק דיסקונט, הבנק הבינלאומי - - -
ניסן סלומינסקי: נמצא איתנו גם נציג איגוד הבנקים.
ניסן סלומינסקי: הזמנו גם את איי.
ניסן סלומינסקי: בי.
ניסן סלומינסקי: יש לי מכתב חתום על-ידי נוחי שרצה לבוא אבל הוא מצטער כי הוא נמצא בארגנטינה.
ניסן סלומינסקי: הוא מקווה שהוא יצליח במשימתו והבעיה תיפתר.
ניסן סלומינסקי: נמצא פה גם נציג מבקר המדינה.
ניסן סלומינסקי: דיברתי עם מבקר המדינה.
ניסן סלומינסקי: הוא גם הקים ועדה שמטפלת בעניין.
ניסן סלומינסקי: אמרתי שנשאף לעבוד איתם יחד.
ניסן סלומינסקי: נמצא פה צבי ורטיקובסקי.
ניסן סלומינסקי: נמצא פה דודו זקן, המפקח על הבנקים, יו"ר הרשות שמואל האוזר.
ראובן ריבלין: אדוני, המפקח על הבנקים.
ראובן ריבלין: האם כאשר ועדה של הכנסת מזמינה בנקים ציבוריים האם הם יכולים לשקול האם לבוא או לא לבוא?
ניסן סלומינסקי: הם נמצאים.
ראובן ריבלין: אני לא שואל שאלות שעליהן אינני יודע את התשובות.
ראובן ריבלין: השאלה היא שאלה רצינית ביותר.
ראובן ריבלין: האם הם רוצים שנקבע שאפשר לעשות צו הבאה?
ראובן ריבלין: את דנקנר, למשל, אני לא חושב שאנחנו יכולים להביא.
ראובן ריבלין: הוא הלך לבנק והבנק נתן לו, מה אנחנו יכולים לעשות?
ניסן סלומינסקי: נמצאים פה נציגי הבנקים.
ניסן סלומינסקי: אני חושב שכדאי להם להיות פה כי זאת ההזדמנות להשמיע, אחרת הם ישמעו את דעתנו.
ניסן סלומינסקי: בכל מקרה דעתנו תישמע ויש כאן תקשורת.
ניסן סלומינסקי: אני מניח שנציגי הבנקים נמצאים פה והם ישמיעו את דעתם.
באסל גטאס: איזה דרג נמצא כאן?
באסל גטאס: מנכ"ל?
באסל גטאס: יושב ראש?
ניסן סלומינסקי: כשניתן להם לדבר הם יציגו את עצמם.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נתחיל בדיון.
ניסן סלומינסקי: ראשון ידבר יו"ר הרשות לניירות ערך, אח"כ המפקח על הבנקים, חברי כנסת ונציגי בנקים.
<האוזר שמואל: בוקר טוב לכולם.
<האוזר שמואל: תודה רבה, אדוני היושב ראש, תודה רבה לחברי הכנסת.
<האוזר שמואל: הנושא שנדון הוא שיקוליהם וסמכויותיהם של התאגידים הבנקאיים במתן אשראי ובמחיקת חובות.
<האוזר שמואל: אני רוצה לעשות סדר בכל מה שקשור למתן אשראי.
<האוזר שמואל: קודם כל, בכל מה שנוגע לסוגיית הסדרי החוב שמקורן באשראי, בעצם משלושה מקורות: יש אשראי בנקאי ויש אשראי חוץ בנקאי.
<האוזר שמואל: באשראי חוץ בנקאי יש גופים מוסדיים, כמו קרנות פנסיה, קופות גמל וכן הלאה וגופים מוסדיים אחרים.
<האוזר שמואל: יש, כמובן, הנפקות לציבור, שזה חוב סחיר.
<האוזר שמואל: לכל אחד יש רגולטור אחר.
<האוזר שמואל: המפקח על הבנקים, המפקח על האשראי הבנקאי.
<האוזר שמואל: המפקח על אגף שוק ההון מפקח על האשראי שניתן לחיסכון לטווח ארוך.
<האוזר שמואל: רשות לניירות ערך מפקחת על אשראי שהוא בעצם הנפקות של אג"ח לציבור ובעצם הציבור נותן הלוואות לחברות האלה.
<האוזר שמואל: אנחנו, כרשות ניירות ערך, מפקחים על הנפקות האלה לציבור.
<האוזר שמואל: כל אחד מסוגי האשראי מחייב טיפול שונה.
<האוזר שמואל: בסך הכול, אני רוצה לומר לחברי הכנסת יש חוב של 750 מיליארד, שמתוכם פחות מ-300 מיליארד זה חוב סחיר, זה חלק שניתן.
<האוזר שמואל: החלק הארי זה הבנקים.
<האוזר שמואל: יש עוד חלק קטן של משקיעים מוסדיים, גם באג"ח פרטי וגם בהלוואות.
<האוזר שמואל: יש חשיבות גם לומר שכאשר אנחנו מדברים - - -
באסל גטאס: אתה יכול לחזור על המספרים?
<האוזר שמואל: יש 750 מיליארד הלוואות לסקטור העסקי, מתוכם כמעט 300 ניתנו לחברות הציבוריות באמצעות הנפקת אג"ח.
<האוזר שמואל: יש עוד חלק של כמה עשרות מיליארדים שניתן על-ידי המשקיעים המוסדיים.
<האוזר שמואל: כשנותנים אשראי יש הבדלים ברמת הבטוחות.
<קריאה: אבל 400 מיליארד זה הבנקים.
<האוזר שמואל: 400 מיליארד או קצת יותר זה הבנקים.
<האוזר שמואל: כשנותנים הלוואות, הלווים הם שונים זה מזה.
<האוזר שמואל: הלוואות נבדלות ברמת הבטוחות, בדרגת הנשייה.
<האוזר שמואל: זה ניתן עם התניות שונות, זה ניתן עם זמן פירעון שונה וכל זה בא לידי ביטוי גם בגובה הריבית שגובים, כמובן, בהתאם לסיכון.
<האוזר שמואל: צריך גם את זה לקחת בחשבון.
<האוזר שמואל: אני מבין את התסכול שיש בקרב הציבור.
<האוזר שמואל: כולנו שותפים לעניין.
<האוזר שמואל: כל הסדר חוב אפשרי ובוודאי גם הסדרי החוב של הבנקים.
<האוזר שמואל: אני לא רוצה לגעת באופן פרטני בבנק כזה או אחר כי הסוגיה נוגעת לכולם.
<האוזר שמואל: בוודאי כשאנחנו מדברים על לווים גדולים שלעיתים קרובות הם בעלי שליטה בחברות, מדובר על עשרות מיליוני שקלים.
<האוזר שמואל: אני גם לא רוצה להתייחס לסוגיה מה נכון ומה לא.
<האוזר שמואל: כפי שאדוני אמר, לעיתים ההחלטות האלה הן נכונות לחלוטין.
<האוזר שמואל: כל החלטה צריך לשקול בשים לב לחלופות שקיימות בפני הבנקים, אבל עם תחושה קשה להתווכח.
<האוזר שמואל: אני רוצה להזכיר לכם ש"גנדן" זאת חברה פרטית.
<האוזר שמואל: אני מציין את זה כי ככל שזה שנוגע לחברות פרטיות, שאינן חייבות בגילוי נאות של ההלוואות אז הסוגיה הופכת להיות יותר מורכבת.
<האוזר שמואל: אבל, אנחנו כרשות מוטרדים מאוד מהתופעה של הסדרי החוב.
<האוזר שמואל: כרשות, מאז המשבר טיפלנו בכ-120 הסדרי חוב של החברות הציבוריות.
אלעזר שטרן: בהסדרי חוב אתה לוקח בחשבון את התספורת?
<האוזר שמואל: הסדרי חוב זה כולל "תספורת".
<האוזר שמואל: זה גם "תספורות" וגם הסדרים לשינוי.
אלעזר שטרן: ביחס לדאגות שלכם, האם יש הבדל בין מחיקת חובות של בנקים לבין "תספורות" של אג"חים?
<האוזר שמואל: במהות, כשאתה מוחק חובות, אז המשמעות של מחיקה זאת "תספורת".
<האוזר שמואל: המשמעות היא שהוא לא מקבל את כספו או חלק מכספו חזרה, בין אם הוא משקיע באגרות חוב ובין אם הבנק עצמו לא מקבל את כספו.
<האוזר שמואל: אבל פה זה הבנק ושם זה הציבור.
באסל גטאס: הציבור מפסיד אבל מישהו גם יכול להרוויח מההפסד.
ניסן סלומינסקי: באסל, השאלות שלך מצוינות אבל יש כאלה שרוצים לשאול והם ממתינים.
ראובן ריבלין: כרגולטור וכמפקח אתה מאשר או לא מאשר את כניסתן של קבוצות לתוך שוק ההון?
ראובן ריבלין: נכון שיש בחוק צורך בחתם, שבדרך-כלל הוא בנק.
ראובן ריבלין: כאשר בנק נותן גיבוי לחברה שהיא נסחרת בבורסה, כמובן שזה נותן לך כמעט את התנאי הבסיסי שבלעדיו אין.
ראובן ריבלין: אחרי זה נעבור למפקח על הבנקים.
<האוזר שמואל: צריך לשים דברים על דיוקם.
<האוזר שמואל: ברשותך, אני אגיד עוד כמה משפטים.
ראובן ריבלין: אתה סומך על הבנקים כאשר הם מביאים לך - - -
ניסן סלומינסקי: בוא ניתן לו לסיים.
<האוזר שמואל: ברשותך, אני אומר עוד כמה משפטים ואתייחס גם לשאלתך.
ראובן ריבלין: אנחנו שמים יהבנו עלינו משום שאתה שם את יהבך על הבנקים.
ראובן ריבלין: האם יש בכל זאת איזו מידה שבה אתה מפקח על הנושא הזה?
<האוזר שמואל: אני רק אגיד עוד כמה משפטים ואנסה להתייחס.
ניסן סלומינסקי: הוא יסיים ואחר-כך יהיה סיבוב של שאלות.
ניסן סלומינסקי: אחר-כך ניתן למפקח על הבנקים.
דב חנין: אני מציע שהשאלות יהיו במסגרת הדיון.
ניסן סלומינסקי: קודם שאלות ספציפיות אליו כי הוא צריך לעזוב.
ניסן סלומינסקי: אני מניח שעיקר השאלות יהיו למפקח על הבנקים.
<האוזר שמואל: הרשות לניירות ערך אחראית על האשראי שניתן על-ידי הציבור ולא על-ידי הבנקים והמומחה לבנקים יושב מימיני.
<האוזר שמואל: למרות שאנחנו מפקחים עליהם גם כחברות ציבוריות.
ראובן ריבלין: אבל הבנק הוא החתם.
<האוזר שמואל: אני אתייחס לזה.
<האוזר שמואל: הרשות לניירות ערך טיפלה בכ-120 הסדרי חוב.
<האוזר שמואל: מנקודת מבטנו, כל משקיע שלא מקבל את כספו, מבחינתנו זאת בעיה.
<האוזר שמואל: אבל התפקיד שלנו הוא לא להורות מה צריכה להיות מהות ההסדר.
<האוזר שמואל: זאת לא מהות הסמכות שניתנת לנו ואסור גם שתינתן לנו סמכות כזאת.
<האוזר שמואל: הסמכות שלנו היא סמכות של גילוי, כמובן.
<האוזר שמואל: גילוי שהוא גילוי מלא למשקיע, כדי למזער את הפגיעה בו וכדי שמשקיע אחד לא ייפגע על חשבונו של משקיע אחד.
<האוזר שמואל: זה בעצם התפקיד שלנו.
<האוזר שמואל: לכן, לפי דעתי, בראש ובראשונה, חייב להתקיים העיקרון של שוויון ביחס לנושים.
<האוזר שמואל: כמובן שהשוויון הזה צריך להתקיים בהתייחס לרמת הבטוחות, הסדרי הנשייה וההתניות הפיננסיות שניתנו.
<האוזר שמואל: השוויון הזה הוא שוויון חשוב, הוא שוויון שאנחנו דואגים שיתקיים בכל הסדר חוב שמתקבל בחברות הציבוריות.
<האוזר שמואל: צריך לקחת בחשבון גם שאנחנו כולנו מבינים שפעילות עסקית כרוכה בסיכון.
<האוזר שמואל: אם אתה לא רוצה סיכון אתה מוותר גם על תשואה אפשרית.
משה גפני: כשאתה אומר את המילה שוויון, אני נבהל.
משה גפני: בשוויון הכוונה היא שאם מוציאים אדם קטן או משפחה המהדירה, אז גם את מנהל של חברה ענקית, שמחקו לו 5 מיליון שקל, מוציאים אותו גם מהדירה?
משה גפני: זה השוויון?
<האוזר שמואל: אדוני יודע שאני לא אמרתי את זה.
משה גפני: כשאומרים את המילה שוויון בבניין הזה, אני נזעק.
<האוזר שמואל: לא.
משה גפני: לפני שמוציאים משכונת הארגזים מפני שהוא חייב 12,000 - - -
ניסן סלומינסקי: אל תענה לשאלות.
משה גפני: זאת לא היתה שאלה, זאת היתה הבהרה.
משה גפני: כל מי שאומר שוויון בבניין הזה מתכוון למשהו אחר.
<האוזר שמואל: בראש ובראשונה צריך להתקיים עיקרון חשוב של שוויון בין הנושים, שנושה אחד לא מועדף על נושה שני.
<האוזר שמואל: אבל כל זה בהינתן דרגת הנשייה שמלכתחילה נקבעה כאשר ניתנה ההלוואה, כמובן, בתניות הפיננסיות שניתנו בזמן ההלוואה .
<האוזר שמואל: אני רוצה גם לומר שבתחום האחריות שלנו, אני לא אכנס לתחום האחריות של הרגולטורים האחרים.
<האוזר שמואל: אני רוצה להגיד מה אנחנו עשינו ממש בשני משפטים.
<האוזר שמואל: אנחנו אחראים בראש ובראשונה על מישור הגילוי.
<האוזר שמואל: אנחנו מבטיחים שיהיה דיווח שוטף, דואגים ומבטיחים שאם יש הערות עסק חי והערות הפניות תשומת לב, שהם נותנים אינדיקציה לציבור שהחברה יכולה להימצא באיזו אי ודאות עסקית, אנחנו נותנים לזה ביטוי.
<האוזר שמואל: אנחנו עשינו את זה על-ידי זה שאנחנו יותר אקטיביים.
<האוזר שמואל: אנחנו דורשים דוח של תזרים מזומנים חזוי כדי שייתן מושג מבעוד מועד למשקיעים מה מצבן של החברות.
<האוזר שמואל: אנחנו דורשים שכל התנאים שמוגדרים בשטרי הנאמנות יקוימו.
<האוזר שמואל: יש לנו הנחיית גילוי מיוחדת לחברה המצויה הסדר החוב.
<האוזר שמואל: אנחנו עושים דברים מבעוד מועד.
<האוזר שמואל: אם, לצערנו, יש הסדר חוב, גם אז אנחנו פועלים ופעלנו.
<האוזר שמואל: א', אנחנו מחזקים את הנאמנים.
<האוזר שמואל: מי שיבדוק מה עושים הנאמנים בשנה האחרונה יראה שהנאמנים והמשקיעים המוסדיים הפכו להיות מאוד אקטיביים ומאוד דומיננטיים בתהליך של הסדרי החוב לטובתם של בעלי אגרות החוב.
ראובן ריבלין: זאת רגולציה שבאה לידי ביטוי אחרי שכבר מתגלה.
ראובן ריבלין: אני שואל למה אין לנו רגולציה לפני כן?
ראובן ריבלין: כאשר אני בא אליך ואומר שאני רוצה ליצור השקעה כזאת או אחרת וקיבלתי מהבנק 300 מיליון דולר, אז אתה אומר - - -
ניסן סלומינסקי: רובי, זה עיקרו של הדיון היום.