GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: הבנו, יש לנו ניסיון במה להיזהר.
<נועם שטרן: - - יבקשו - - - וזה לא נכון.
<נועם שטרן: ההצעה הזאת כשמוכרים מפעל לפטר את העובדים ולשכור אותם מחדש, למה לעצור במיקרון?
<נועם שטרן: כל מפעל שירצה להימכר, פשוט יפטר את העובדים וישכור אותם מחדש וחלק מהעסקה תהיה תשלום של המדינה.
<נועם שטרן: זה לא מקובל עלינו.
<נועם שטרן: מה שכן יכול להיות, ככל שרוכשים חדשים ירצו לעשות השקעות חדשות במפעל, יש הכלים הרגילים: יש הטבות מס, יש מענקים של חוק עידוד השקעות הון – ככל שזה עומד בכללים הרגילים, זה יעבוד במסלולים הרגילים.
משה גפני: קודם כול, אני מקדים ואומר שזה דיון שהעלה חבר הכנסת רוברט אילטוב.
משה גפני: אני רואה בעניין הזה חשיבות.
משה גפני: אין בדיון הזה כל התחייבות שלטונית על כל נושא, לא למדנו את העניין הזה.
משה גפני: התחלנו דיון, זה החלק הראשון.
משה גפני: זאת אומרת, שיהיה ברור, אין התחייבות שלטונית בעניין הזה.
משה גפני: היו מקרים של התחייבויות שלטוניות שכן נעשו, ואמרתי לפרקליטות המדינה שאני מוכן ללכת לבית המשפט ולומר שהדברים נעשו בהתחייבות שלטונית.
משה גפני: הבאתי לפה שר תמ"ת קודם, שהיום הוא היושב-ראש הזמני של הכנסת, שיגיד פה את ההתחייבות השלטונית שלו.
משה גפני: הנושא הזה הוא נושא שונה.
ראובן ריבלין: הוא חשוב, אבל הוא שונה בתכלית.
משה גפני: מה שנאמר פה, שאנחנו דנים במקרו, בעיקרון הכללי, אבל גם דנו במיקרו.
משה גפני: דנו על המון מפעלים, למשל "מתפרת העצמאות" במצפה רמון שמשרד הביטחון לא רכש מהם, אלא הלך וקנה מוצרים מסין.
משה גפני: אנחנו דרשנו שמשרד הביטחון יקנה, והמתפרה לא נסגרה.
משה גפני: אני יכול להביא הרבה מאוד דוגמאות ואחת הדוגמאות היא באמת פרי-גליל, אבל לא רק, זה גם נעלי בריל וגם תע"ש, וכל המפעלים שהיו כאן, חיפה כימיקליים, סיפורים שלמים שהיו כאן על השולחן.
משה גפני: המפעל הוא מפעל מצליח.
משה גפני: אנחנו צריכים לקבוע מדיניות כדי שהוא לא יצא למקום אחר.
משה גפני: מה שאני מציע, אם אתם סבורים, גם ראש העיר וגם הנהלת המפעל, שיש מקום להתערבות, שמעתם את הדיון – אם אתם סבורים, אני מציע שתעבירו מכתב לגורמים הנוגעים בדבר, אתם יכולים להעביר אלינו העתק.
משה גפני: תעבירו למשרד האוצר, למשרד התמ"ת, למרכז ההשקעות, תגידו: אלה הם הדברים.
משה גפני: אנחנו מאוד לא רוצים שיפוטרו 1,800 עובדים, בוודאי לא בקריית-גת, אין לנו שום עניין בזה ואנחנו צריכים במקרים מסוימים להתערב.
משה גפני: במקרה הזה אני לא רואה מה אנחנו יכולים לסייע, אתם צריכים לפנות קודם למשרדי הממשלה ולהעלות את הנושא הזה, להגיד: תדעו שבעוד שנתיים המפעל ייסגר, המצב הוא כזה וכזה, במסגרת החקיקה הקיימת המדינה כנראה לא תוכל לעזור לנו בשלב הזה.
ראובן ריבלין: שיביאו את הקונים.
משה גפני: אני אומר: תתחילו את ההליך הזה.
משה גפני: נתנו לכם את הבמה הציבורית וחבר הכנסת רוברט אילטוב העלה את זה והשתתפנו כולנו בדיון.
משה גפני: אני חוזר ואומר, שלא תהיה אי-הבנה: אין התחייבות שלטונית, מכיוון שאתם מפעל מצוין והעובדים הם עובדים טובים והשכר הוא שכר - - -
ראובן ריבלין: לא נותנים להם עונש בגלל שהם מפעל מצוין.
משה גפני: לא נותנים להם שום עונש על העניין הזה, להיפך, אנחנו משבחים.
רוברט אילטוב: זאת הבעיה, שיוצא שזה עונש.
משה גפני: אנחנו משבחים אתכם על העניין הזה, אבל שמענו את החרדה שלכם, גם של ראש העיר, ממה שעלול לקרות בעתיד, לכן אני מציע שתתחילו את ההליך עם משרדי הממשלה.
משה גפני: תפנו למרכז ההשקעות במשרד התמ"ת, למשרד האוצר, תעבירו אלינו העתק.
משה גפני: אם חס וחלילה ייגרם פה מצב שתהיה מצוקה, אנחנו כמובן – וגם מערכת החקיקה לא בנויה למצב הזה שבו המדינה משקיעה הרבה כסף ובסופו של דבר המפעל עלול להיסגר בגלל שהוא עובר למקום אחר או שנגיע למצב של פיטורים – וגם משרדי הממשלה לא יאפשרו את זה.
משה גפני: אנחנו תומכים בעובדים של מפעל מיקרון, אנחנו תומכים בקריית-גת.
משה גפני: אנחנו מברכים את הנהלת המפעל, אנחנו גם השקענו, המדינה, הרבה כסף, ואנחנו מברכים על זה שהמפעל מצליח.
משה גפני: אנחנו אומרים שאם אכן יש לכם חשש שבעתיד יכולה להיות בעיה, שהיא יכולה להתחיל כבר מהיום, אנחנו מציעים לכם לפנות למשרדי הממשלה שעוסקים בעניין הזה, שזה מרכז ההשקעות במשרד התמ"ת, שזה משרד האוצר, הרפרנטים שעוסקים בעניין הזה, תעבירו אלינו העתק, ואנחנו מקווים שהדיון הזה יועיל, שאכן לא נלך למהלך שיפגע בסופו של דבר בעובדים.
משה גפני: על סדר היום: הצעת חוק יסוד: תקציב המדינה לשנים 2009 עד 2012 (הוראות מיוחדות)(הוראת שעה)(תיקון מס' 2).
משה גפני: אני מבקש להקדים ולומר – בטח יש כמה שנראה להם קצת משונה שאני באופוזיציה ואני מנהל עכשיו ישיבה שהקואליציה מבקשת.
משה גפני: היות וזה נראה קצת משונה, אז אני רוצה להסביר לחברי הוועדה את הסיטואציה שאנחנו מצויים בה.
משה גפני: כשאני התמניתי – או נבחרתי – ליושב-ראש ועדת הכספים הזמנית – אז לא ידעו מי יהיה בקואליציה ומי יהיה באופוזיציה – שאלו אותי אם תהיה באופוזיציה, מה יהיה?
משה גפני: הרי הממשלה תיפול אם לא יביאו את התיקון לחוק.
משה גפני: ואני הבאתי את זה גם בתחילת הקדנציה הקודמת, כשהיה צריך לדחות את המועד של תקציב המדינה.
משה גפני: אז אמרתי להם שאם יביאו רק את הנושא הזה של הארכת מועדים, גם אם אני אהיה באופוזיציה אני אעביר את זה.
משה גפני: והנה, פתאום אני מקבל איזה תזכיר חוק, ששם יש תקציב דו-שנתי, ולכנסת נותנים לדון בעניין הזה 30 יום.
משה גפני: אמרתי, רבותי, עד כאן.
משה גפני: אז אמרו לי אבל אמרת שתעביר את זה.
משה גפני: אמרתי לא אמרתי שאני אעביר את זה.
משה גפני: אני אמרתי שאני אעביר רק את הארכת המועד.
משה גפני: אבל מה, היות ואתם סבורים שאני כאילו שובר את מילתי, אני לא זוכר – אני זוכר ש- - -
ראובן ריבלין: לא יכול להיות.
ראובן ריבלין: אתה שובר את מילתך?
ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים לסבור כי זה לא סביר.
אבישי ברוורמן: רובי, אתה לא יודע שלפעמים יש פה אנשים בכנסת ישראל ששוברים את המילה.
ראובן ריבלין: לא, אני מכיר מקומות שבהם אין להם בעיה.
ראובן ריבלין: אני מדבר על גפני.
ראובן ריבלין: זה לא סביר.
משה גפני: על כל פנים, אני אמרתי היות וזה נראה כך, אז שמישהו אחר ינהל את הדיון.
משה גפני: אם לא נגיע להסכמה – אני חושב שזה לא נכון, אני חושב שזה מחטף.
משה גפני: אנחנו התחייבנו – אנחנו הכוונה היא למשרד האוצר –שלא להביא תקציב דו-שנתי בהוראת שעה.
משה גפני: התחייבנו לבג"ץ.
משה גפני: זה נאמר פה.
משה גפני: וכשיגיע הנושא הזה – היות ועכשיו זה לא מגיע, אז אני לא הולך לפתוח את הדיון בעניין הזה.
משה גפני: אמרתי צריך זמן סביר.
משה גפני: אנחנו צריכים לדון פה על תקציב מאוד קשה, עם קיצוץ של 40 מיליארד שקל, על כך עכשיו כבר מדברים.
משה גפני: אם אני אהיה – אני כנראה לא אהיה, אבל כשתהיה ועדת כספים יביאו כאלו קיצוצים שיפגעו במעמד הביניים ובשכבות החלשות.
משה גפני: אני לא הייתי נותן להעביר דבר כזה.
משה גפני: הייתי עושה כל מיני שינויים.
משה גפני: אבל לא זה נושא הדיון.
משה גפני: לאחר דיון שהתקיים אצל ראשי סיעות האופוזיציה, ולאחר מכן כשהתקיימו הדיונים יחד עם ראשי הקואליציה, הממשלה נכנעה והגענו לפתרון טוב.
משה גפני: הפתרון הוא – לא להגיד?
משה גפני: הממשלה לא נכנעה - - -
עפר שלח: רק לרקורד, שר האוצר החדש לדחות את הדיון.
עפר שלח: לגבי המועדים – הגענו להסכם אתמול.
ניסן סלומינסקי: אמרתי שלפיד ביקש לדחות.
משה גפני: מכיוון שאני מכבד את שר האוצר, וגם מכיוון שאני יודע שהוא הולך להצביע עכשיו על הארכת המועדים של שני הרבנים הראשיים - - -
אבישי ברוורמן: מה שנקרא אין קשר בין שמיטה ותשמישי מיטה.
משה גפני: אצלנו אומרים אין קשר בין שמיטה להר סיני.
משה גפני: בקיצור, אני מכבד את שר האוצר, וזה בסדר.
משה גפני: אבל בשיחות שהיו לי, עוד לפני ששר האוצר התמנה, אמרתי להם על התקציב הדו-שנתי.
משה גפני: אתה יודע מה, בסדר, שר האוצר – אבל אני כבר יודע על זה לפני ששר האוצר התמנה.
משה גפני: זה בסדר, הקרדיט הוא של שר האוצר.
עפר שלח: שר האוצר מחליט מתי - - -
משה גפני: הקרדיט הוא של שר האוצר.
משה גפני: אני רק אומר, שתדעו - - -
ניסן סלומינסקי: בוא נגיד שבטח יהיה אחר כך עוד פעם - - - וזה ייהפך לדו-שנתי.
ניסן סלומינסקי: אחרי פסח בטח זה ייהפך לדו-שנתי.
ניסן סלומינסקי: נזרוק ניחוש.
משה גפני: אני לא מדבר על קרדיטים.
משה גפני: מבחינתי זה היה ברור שזה לא יגיע ושזה יהיה דיון בפני עצמו.
משה גפני: אנחנו הגענו לסיכום על המועדים.
משה גפני: וזה באמת היה סיכום בין הקואליציה לאופוזיציה, ולכן אנחנו גם הצבענו במליאת הכנסת בעד החוק.
משה גפני: ועכשיו אנחנו הולכים לחוקק את החוק הזה ולהביא אותו חזרה למליאת הכנסת לקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני: אני מבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה שתאמר מה מונח כאן ומה את מציעה שנעשה.
<שגית אפיק: טוב, אני רק אגיד רקע כללי.
<שגית אפיק: היום חוק יסוד: משק המדינה קובע בסעיף 3 בהוראת קבע שהממשלה תניח על שולחן הכנסת את הצעת חוק התקציב במועד שקבעה ועדת הכספים, אך לא יאוחר מ-60 ימים לפני תחילת שנת הכספים.
<שגית אפיק: ההוראה הזאת לא רלוונטית לשנה שבה יש בחירות, כיוון ש-60 ימים לפני תחילת שנת הכספים – אנחנו כבר לא נמצאים שם.
<שגית אפיק: אף על-פי כן אין היום בחקיקה - - -
<קריאה: אבל עוד מעט.
<שגית אפיק: בשנה הבאה, 2014.
<שגית אפיק: אין היום בחקיקה התייחסות למועד ההנחה של הצעת חוק בשנת בחירות.
<שגית אפיק: סעיף 36א.
<שגית אפיק: לחוק יסוד: הכנסת קובע את המועד להתפזרות הכנסת בשל אי-קבלת חוק תקציב.
<שגית אפיק: הסעיף הזה קובע שככלל בשנת כספים רגילה, המועד הזה יהיה שלושה חודשים לאחר תחילת שנת הכספים, 31 במרץ, אבל בשנה שבה התקיימו בחירות, החל הנשיא בהרכבת הממשלה או כוננה הממשלה, בשנה שכזו התפזרות הכנסת בשל אי-קבלת חוק תקציב תהיה 45 ימים מיום כינון הממשלה.
<שגית אפיק: שזה מועד שהוא יחסית מוקדם מידי, והוא קובע אך ורק את המועד האחרון להליך התקצוב על-ידי הכנסת.
<שגית אפיק: אין לנו קביעה לגבי המועד הראשון.
<שגית אפיק: בשנת 2009 נחקק חוק יסוד חדש, חוק יסוד: תקציב המדינה לשנים 2010-2009.
<שגית אפיק: בחוק היסוד הזה נקבעו הוראות מיוחדות ביחס לתקציב דו-שנתי שהובא באותה עת לכנסת בשל המצב הכלכלי הקשה ששרר בעולם באותו מועד.
<שגית אפיק: בחוק הזה נקבעו שתי הוראות חדשות.
<שגית אפיק: האחת, 45 הימים הוארכו ל-107 ימים בשנת 2009.
<שגית אפיק: וההוראה השנייה היא הוראה שקבעה מועד להנחת חוק התקציב, שנתן כ-30 ימים לכנסת להכנת התקציב.
<שגית אפיק: מה שעכשיו נמצא בפניכם זה תיקון.
<שגית אפיק: בשנת 2011-2010 שוב תוקן אותו חוק יסוד לשנים 2010-2009 כיוון שהוארכה הוראת השעה, וגם ב-2011-2010 היה תקציב דו-שנתי מסיבות אחרות.
<שגית אפיק: 2012-2011, נכון.
ראובן ריבלין: מסיבות דומות למה שקורה עכשיו.
<שגית אפיק: ב-2012-2011 לא מסיבות דומות למה שקורה עכשיו.
<שגית אפיק: לא, לא, לא.
יצחק כהן: 2010-2009.
<שגית אפיק: 2010-2009.
<שגית אפיק: אבל ב-2012-2011 תוקנה הוראת השעה מתוך בקשה של משרד האוצר ללמוד את הנושא של תקציב דו-שנתי.
משה גפני: פיילוט.
<שגית אפיק: קראו לזה פיילוט.
<שגית אפיק: גם בחקיקה עצמה הוכנסה הוראה שקבעה שמשרד האוצר ייבחן את הדבר הזה במשך אותן שנתיים – השנים 2012-2011 – וילמד האם יש צורך במדינת ישראל לעבור לתקציב דו-שנתי באופן קבוע, כיוון שתיקונים של הוראת שעה בחוק יסוד זה לא דבר שמקובל לעשות, וכבר ב-2011 היינו בשני תיקוני הוראת שעה לאותו חוק יסוד.
<שגית אפיק: מה שקרה עכשיו זה שעדיין לא יודעים – כפי שאני מבינה – האם הולכים לתקציב דו-שנתי או לתקציב חד-שנתי.
משה גפני: אני דיברתי עם שר האוצר אתמול, הוא אמר אין לי החלטה בעניין הזה, אני לומד את הנושא.
משה גפני: יכול להיות שהוא יביא תקציב חד-שנתי, יכול להיות שהוא יביא תקציב דו-שנתי.
משה גפני: אין לו עמדה.
יצחק כהן: גם 2014-2013?
משה גפני: דיברתי אתו על 2014-2013.
משה גפני: הוא אמר אני לומד את העניין.
משה גפני: אין לי החלטה.
ניסן סלומינסקי: איך אפשר שלא – תכניס את הכול רק על 2013?
ניסן סלומינסקי: זה יהיה טירוף.
<שגית אפיק: אפשר שלא, משום שעד שנת 2009 - - -
משה גפני: אבל ניסן, אתה חבר ותיק בוועדת הכספים.
משה גפני: מתי היה תקציב דו-שנתי?
<שגית אפיק: נכון.
<שגית אפיק: עד שנת 2009 מעולם לא היה תקציב דו-שנתי, והיו בחירות.
ניסן סלומינסקי: אמרתי על 2013, תצטרך להעמיס כזה - - -
משה גפני: אבל זה היה בעבר, והיה תקציב חד-שנתי.
ניסן סלומינסקי: כזה קיצוץ?
יצחק כהן: לא משנה, אתה לא יכול למרוח את הקיצוץ.
ניסן סלומינסקי: אפשר גם להגיד - - -
משה גפני: רבותי, תנו לה לסיים.
יצחק כהן: ניסן, זה לא עובד ככה.
ראובן ריבלין: אתה תגיע למצב שתדון בשני תקציבים באותה ועדה באותה שנה.
ראובן ריבלין: ההצעה היא הגיונית.
משה גפני: חבר הכנסת ריבלין, היות ואני לא שר האוצר, שאלתי את שר האוצר - - -
ראובן ריבלין: אתה גאלת עולם, אמרת דברים בשם אומרם.
יצחק כהן: אתה לא יכול לקחת קיצוצים, יבואו חדשים.
יצחק כהן: כל שנה והקיצוצים שלה.
משה גפני: כן, תמתין לראות.
עיסאווי פריג': חבר הכנסת גפני, ב-28 ביולי הפגרה.
<שגית אפיק: יוצאים לפגרה, נכון.
עיסאווי פריג': מכאן עד ל-28 ליולי יש פחות מ-107 ימים.
<שגית אפיק: נכון, אני אגיד את זה.
<שגית אפיק: אני אתייחס.
משה גפני: היא הולכת להגיד את זה.
משה גפני: טוב שהערת.
עיסאווי פריג': תכתבו את זה כבר בתיקון - - -
<שגית אפיק: זה לא יעזור.
<שגית אפיק: צריך לתקן את החלטת הוועדה המסדרת אולי.
<שגית אפיק: צריך למצוא לזה פתרון.
משה גפני: הערת הערה נכונה, נתייחס אליה.
משה גפני: איך עשית את החשבון של הימים?
עיסאווי פריג': אני רואה חשבון במקצועי.
עיסאווי פריג': אבל זה אבסורד.
משה גפני: הכנסת יוצאת לפגרה יומיים קודם.
משה גפני: צריך לתקן את זה, בקיצור.
עדי קול: אגב, דיברנו על זה בוועדה המסדרת שעוד לא סגרנו סופית את - - -
משה גפני: אנחנו הולכים להגיד את זה.
משה גפני: אנחנו נקבל החלטה על זה, ואז יושב-ראש ועדת הכנסת יצטרך לדון על זה.
משה גפני: בבקשה, רבותי.
משה גפני: עוד מעט צריך לבדוק חמץ.
משה גפני: מילא היינו עושים פיליבסטר, אז זה בסדר.
משה גפני: אבל אם לא אז – כן.
<שגית אפיק: מה שמונח בפניכם עכשיו הוא תיקון לאותו חוק יסוד תקציב המדינה לשנים 2009 עד 2012.
<שגית אפיק: בעצם אותו תקציב שיש בו הוראות מיוחדות ביחס לתקציבים דו-שנתיים 2010-2009, 2012-2011.
<שגית אפיק: התיקון קובע הוראות מיוחדות לשנת 2013.
<שגית אפיק: הוא קובע שני דברים: אחד, שהממשלה תניח על שולחן הכנסת את הצעת חוק התקציב לשנת 2013 במועד שקבעה ועדת הכספים, אך לא יאוחר מ-85 ימים מיום כינון הממשלה.
<שגית אפיק: זה מביא אותנו ל-10 ביוני 2013.
<שגית אפיק: זה מועד ההנחה על שולחן הכנסת, וזה המועד שבו הכנסת מתחילה לדון בהצעת חוק התקציב.
<שגית אפיק: אם הוא יהיה דו-שנתי אז יהיה צורך בתיקונים נוספים.
<איל זנדברג: זה המועד המקסימלי.
<שגית אפיק: זה המועד המקסימלי.
<שגית אפיק: צריך להעיר שמאז ומעולם הממשלה הביאה את זה ביום האחרון, ומעולם לא זכינו לראות את הצעת חוק התקציב קודם לכן.
משה גפני: אולי הפעם.
<שגית אפיק: אבל אולי הפעם יהיו לנו הפתעות לטובה.
מירי רגב: תחזרי על המועד המקסימלי.
<שגית אפיק: המועד המקסימלי מביא אותנו ל-10 ביוני.
<שגית אפיק: 85 ימים מאתמול, מיום כינון הממשלה.
משה גפני: אפשר לכתוב בחוק את התאריך?
<שגית אפיק: אפשר לכתוב את התאריך, כך נעשה ב-2009.
<שגית אפיק: אין בעיה.
<שגית אפיק: אפשר לעשות את זה.
<שגית אפיק: ועדיין, יש גם לוועדת הכספים סמכות לקבוע מועד מוקדם יותר, זה תיקון שממילא קיים בחוק יסוד: משק המדינה באופן קבוע.
<שגית אפיק: הדבר השני שנקבע כאן הוא התגברות על סעיף 36א.
<שגית אפיק: לחוק יסוד: הכנסת.
<שגית אפיק: זה אומר שהיום, לעניין התפזרות הכנסת בשל אי-קבלת חוק תקציב זה יהיה 135 ימים מיום כינון הממשלה, שזה אומר 30 ביולי 2013.
<שגית אפיק: המרווח הזה שבין 10 ביוני ל-30 ביולי אלו הימים שבהם הכנסת צריכה להכין את הצעת חוק התקציב.
<שגית אפיק: צריך לזכור, אגב, שלצד הצעת חוק התקציב, בדרך כלל – ואולי גם בזה תהיה הפתעה השנה – מגיעה הצעת חוק ההסדרים.
<שגית אפיק: ואם יהיה תקציב דו-שנתי, אז יגיע עוד חוק שיתקן וייקבע הוראות מיוחדות ביחס לתקציב דו-שנתי.
<שגית אפיק: אז אנחנו מדברים על פרק זמן מאוד צפוף לכנסת לקיים בו דיונים.
<שגית אפיק: לעניין ה-30 ביולי, צריך להעיר שזה מקצר את הימים של הכנסת ל-48 ימים להכנת התקציב, כיוון שהחלטת הוועדה המסדרת הייתה שיוצאים לפגרה ב-28 ביולי.
<שגית אפיק: ולכן הוועדה צריכה להחליט שאם היא עומדת על זה שדרושים אותם 50 ימים במלואם אז צריך לקבל החלטה שונה בוועדה המסדרת ולתקן את מועדי הפגרות.
עיסאווי פריג': למה לא להקטין את הימים של הממשלה?
<שגית אפיק: אפשר להקטין את הימים של הממשלה ביומיים.
משה גפני: אתם מסכימים להקטין ביומיים את של הממשלה?
<איל זנדברג: ככל שאני יודע, הממשלה קיבלה את ההחלטה – המספרים האלה נקבעו אחרי דיונים פוליטיים.
<איל זנדברג: אני לא מוסמך לשנות ביום אחד.
<איל זנדברג: זה עניין פוליטי.
ראובן ריבלין: אין שום בעיה.
עפר שלח: הם לא יסכימו.
ראובן ריבלין: אין שום בעיה להאריך את הדיונים וההצבעה על החוקים גם בפגרה.
עפר שלח: בבוקר דיברו אתי אולי אפשר להחזיר את זה - - - הם לא יסכימו.
<איל זנדברג: באיזה יום זה יוצא?
<שגית אפיק: ה-31 ביולי יוצא יום שני.
<איל זנדברג: יש קושי בכך שהכנסת תכהן עוד יומיים.
משה גפני: אנחנו נכתוב את התאריך.
ראובן ריבלין: הוא לא סוגר את הישיבה.
ראובן ריבלין: הוא פשוט אומר אני דוחה את המשך הישיבה.
<שגית אפיק: 30 ביולי יוצא יום שלישי.
<שגית אפיק: ו-10 ביוני של ההנחה יוצא יום שני.
משה גפני: בעברי כמה זה?
<שגית אפיק: כ"ג באב.
עיסאווי פריג': למה אתם זורקים את על חברי הכנסת?
עיסאווי פריג': תורידו את הממשלה ביומיים.
<איל זנדברג: אפשר עד כ"ה, שהכנסת תפעל עוד יומיים.
<איל זנדברג: היו דברים מעולם.
<שגית אפיק: אפשר שהכנסת תפעל עד יום חמישי.
<שגית אפיק: עד 1 באוגוסט.
משה גפני: שגית, אני מציע לכתוב את התאריך, גם במועד שהם צריכים להניח את זה על שולחן הכנסת וגם במועד שצריך לאשר את זה.
<שגית אפיק: אתה רוצה להאריך את המועד של הכנסת, לתת עוד יום-יומיים?
משה גפני: את ה-50 יום כמו שסיכמנו.
משה גפני: אני לא זז מהסיכום, אפילו ביום אחד.
משה גפני: ונפנה ליושב-ראש ועדת הכנסת כאשר יתחילו הדיונים על התקציב, ונגיד לו שעל-פי החלטת הוועדה המסדרת זה נכנס יומיים לתוך הפגרה, ואז נראה – או לשנות, אם הממשלה תסכים, אז נוריד יומיים מהממשלה.
ניסן סלומינסקי: או להאריך את הפגרה.
משה גפני: כן, אנחנו נוכל לעשות את התיקונים.
עפר שלח: יקצרו את הפגרה בשלושה ימים, לא יקרה כלום.
משה גפני: עפר, אין ויכוח, אני אמרתי.
עיסאווי פריג': מה הוא צריך 85 יום?
ניסן סלומינסקי: דווקא השר הזה כן צריך, הוא מתחיל הכול מההתחלה.
משה גפני: רבותי, עד כאן, הכול בסדר, לפני שאנחנו נכנסים לדיון.
משה גפני: אני מאפשר, אבל רק רגע לפני זה – התיקונים האלה צריכים להיעשות בחוק יסוד: הכנסת – תתקני אותי אם אני טועה – ובחוק יסוד: משק המדינה.
<איל זנדברג: לא נשאלתי, אבל אני חושב שזה לא תיקון של החוקים האלה.
משה גפני: אני יכול לדבר בוועדה בינתיים?
משה גפני: אלו תיקונים לחוק יסוד: הכנסת ותיקונים לחוק יסוד: משק המדינה.
<שגית אפיק: ההוראות שמתייחסות להתפזרות הכנסת הן בחוק יסוד: הכנסת – אני עוזרת לעורך הדין איל זנדברג – וההוראות שמסדירות את מועד ההנחה הן בחוק יסוד: משק המדינה.
משה גפני: ושם צריכים להיות התיקונים.
משה גפני: הממשלה הביאה את זה, לפי דעתי – לא חשוב, אני לא רוצה להגיד טעות, אבל אני לא רוצה את הדבר הזה.
משה גפני: הם מביאים את זה בחוק יסוד: תקציב דו-שנתי.
משה גפני: זה התקציב של שנת 2012-2009.
ראובן ריבלין: שהוא הוראת שעה.
משה גפני: אין מקומם שם.
משה גפני: שר האוצר לא החליט האם הולכים לתקציב דו-שנתי.
משה גפני: הממשלה לא קיבלה החלטה בעניין הזה.
משה גפני: היה סיכום איתי שלא מדברים על העניין הזה.
משה גפני: אנחנו מדברים רק על המועדים.
משה גפני: המועדים זה חוק יסוד: הכנסת וחוק יסוד: משק המדינה.
משה גפני: להכניס את זה עכשיו בחוק יסוד של התקציב הדו-שנתי, זה כאילו אנחנו אומרים לממשלה אנחנו הכנסת, אנחנו מבקשים מכם שתעשו תקציב דו-שנתי.
ראובן ריבלין: בדבר אחד אני צריך לתקן אותך.
ראובן ריבלין: אם יחליט שר האוצר – והוא עוד לא יודע, אבל אין לי כל ספק שהוא יחליט שהפעם יהיה דו-שנתי - - -
<שגית אפיק: אי-אפשר לדעת.
משה גפני: אי-אפשר לדעת.
עיסאווי פריג': זה אסור, כי השנה עברה.
ראובן ריבלין: כי השנה עברה.
ראובן ריבלין: אז אני רק אומר פרקטית.
משה גפני: בסדר, אז שיתקן את החוק.
ראובן ריבלין: הואיל שכך, שכנראה מבחינה פרקטית שר האוצר יחליט שבשנה זו הוא ממשיך את הדו-שנתי ולאחר מכן מפסיק אותה, יכול להיות שצריך לתקן את החוק הזה.
<שגית אפיק: אבל ממילא אם הוא יחליט על דו-שנתי הוא יצטרך להביא תיקון שקובע את ההוראות המיוחדות לשנים 2014-2013.
משה גפני: אבל לא צריך לתקן את הכול.
<שגית אפיק: יש פה התלבטות.
ראובן ריבלין: אז מה עשתה הממשלה?
ראובן ריבלין: אני לא יושב בממשלה, אבל אני יכול לנחש מה הם עשו – לא בטוח שהשרים יודעים מה הם עשו, אבל אני יכול לנחש מה הם עשו.
ראובן ריבלין: החוק הזה מתייחס לתקציב הבא כתקציב דו-שנתי.
משה גפני: חד-שנתי.
עיסאווי פריג': דו-שנתי.
ראובן ריבלין: דו-שנתי.
משה גפני: החוק הזה שעליו אנחנו מדברים?
<איל זנדברג: מה - - -
ראובן ריבלין: זנדברג צודק.
ראובן ריבלין: אני אפילו לא שאלתי אותו, לא התייעצתי אתו.
משה גפני: מאיפה אתה יודע מה הוא אומר?
ראובן ריבלין: כי אנחנו צריכים להתייחס להוראת השעה ולתקן אותה או להאריך אותה, כי אחרת אנחנו ניצור מצב - - - נשמע את זנדברג, הכי טוב.
משה גפני: נשמע את עורך הדין זנדברג, אבל לפני זה אני מבקש את היועצת המשפטית של הוועדה, בהתייחס לדברים של חבר הכנסת ריבלין.
משה גפני: אם יביאו תקציב דו-שנתי, האם יצטרכו להביא תיקונים - - -
<שגית אפיק: בוודאי.
<שגית אפיק: אם יחליטו להביא תקציב דו-שנתי, צריך לתקן בהוראת שעה – שלישית, יש לומר – את חוק יסוד: תקציב המדינה לשנים 2012-2009.
ניסן סלומינסקי: יצטרכו לאשר את זה במליאה.
<שגית אפיק: אם אני מבינה את מה שאומר חבר הכנסת ריבלין, אתה מנסה אולי לומר שעצם העובדה שזה הוכנס כרגע, המועדים בלבד הוכנסו בחוק יסוד: תקציב המדינה, זה מרמז על כך שיש בכוונת האוצר להביא תקציב דו-שנתי - -
ראובן ריבלין: אמת.
<שגית אפיק: - - אבל מה שנאמר לנו כאן הוא שזה לא כך.
ראובן ריבלין: עורך הדין זנדברג.
משה גפני: בבקשה, עורך הדין זנדברג.
<איל זנדברג: צהריים טובים.
<איל זנדברג: איל זנדברג ממשרד המשפטים, מחלקת ייעוץ וחקיקה.
<איל זנדברג: אני אומר דברים שקשורים למבנה החקיקה, אם תוכלו להעניק לי כמה דקות של סבלנות.
<איל זנדברג: אבל ראשית, מבחינת המניע, אני רוצה להבהיר, ברמה הכי עובדתית, המיקום של התיקון במי מהחוקים התגבש בדיון מול מחלקת נוסח החוק במשרד המשפטים - - -
משה גפני: לא קשור לתקציב הדו-שנתי.
<איל זנדברג: ברמה הכי עובדתית, אני רק יכול לתאר את ההתלבטות.
<איל זנדברג: אני ניסחתי - - - ראשונית במחלקת נסח החוק.
<שגית אפיק: גם אתה במקור חשבת שאפשר לתקן בחוקי היסוד עצמם?
<איל זנדברג: ועלתה הטענה שאומרת שהמיקום הוא לא נכון, וכך התגלגל התיקון למקום הזה, שאני חושב שהוא נכון, ואני אנסה לשכנע.
<איל זנדברג: צריך להבין שיש לנו 11 חוקי יסוד קבועים, והנה, יש חוק יסוד שהוא גם חוק יסוד עם כותרת ושם, ומקף ונקודתיים – סמלים צורניים - שהוא הוראת שעה, ובית המשפט נתן לזה הכשר עם ביקורת על המהלך.
ראובן ריבלין: בג"ץ של - - -
<שגית אפיק: רוני בראון.
<איל זנדברג: אבל יש לנו עכשיו 12 חוקי יסוד.
<איל זנדברג: חוק היסוד הזה הוא מספר 12, והוא כהוראת שעה.
<איל זנדברג: כיוון שהתיקון של סעיף 36א.
<איל זנדברג: לחוק יסוד: הכנסת, אותו סעיף שקובע 45 ימים – אנחנו לא מתקנים אותו.
<איל זנדברג: גם לשיטת היושב-ראש לא מדובר בתיקון של אותו סעיף.
<איל זנדברג: מדובר בקביעה של הוראת שעה שקובעת שעל אף סעיף 36א.
<איל זנדברג: תחול הוראה אחרת.
<איל זנדברג: כלומר, מדובר בקביעה של הוראה אחרת, שמתנגשת לכאורה עם 36א.
<איל זנדברג: כלומר, שאם נחוקק בדרך שמוצעת כאן על-ידי היועצת המשפטית של הוועדה, יהיה לנו עוד חוק יסוד.
<איל זנדברג: זה לא יהיה חוק יסוד: הכנסת, זה יהיה חוק יסוד שאנחנו קוראים לו "מרחף" - -
<שגית אפיק: הוראת שעה.
<איל זנדברג: - - שהוא לא תיקון של חוק יסוד: הכנסת.
<איל זנדברג: יהיה לנו עוד חוק יסוד מרחף, שמה הוא אומר?
<איל זנדברג: הוא אומר רצתה הכנסת לחוקק הוראות מיוחדות לעניין תקציב שנת 2013.
<איל זנדברג: מה תוכנן של ההוראות המיוחדות?
<איל זנדברג: זה אותו דבר, אלו הוראות שדומות לסעיף 2 בחוק היסוד שלפנינו.
<איל זנדברג: כלומר, קביעת המועד בהתגברות על סעיף 36א.
<איל זנדברג: כלומר, יהיה לנו חוק יסוד שקובע הוראות מיוחדות לעניין תקציבי 2010-2009 עד 2012, ויהיה לנו עוד חוק יסוד, אח – לא בדיוק תאום, זה נכון, מיד נתייחס לזה – שמדבר על 2013.
<איל זנדברג: מה ההבדל בין שניהם?
ראובן ריבלין: שהוא עוד פעם הוראת שעה.
<איל זנדברג: האחד, התוכן של ההוראות המיוחדות שבחרה הכנסת לקבוע - -
משה גפני: אבל זה יהיה בכל מקרה.
<איל זנדברג: - - על 2012-2009.
<איל זנדברג: התוכן הוא דו-שנתי, פלוס הארכת מועדים, בעוד שהתוכן של ההוראות המיוחדות לגבי 2013 זה רק הארכת מועדים.
<איל זנדברג: הדעת נותנת שאם לא הייתה פה איזושהי רגישות מיוחדת של העניין, שיש לי כבר חוק יסוד ואנחנו לא רוצים להוסיף עוד חוק יסוד ועוד חוק יסוד.
<איל זנדברג: חוק יסוד שעוסק בהוראות מיוחדות לגבי תקציב המדינה לשנים מסוימות, שנבדיל ונאמר יש לי נתח שמדבר על שנים 2009, 2010, 2012 דו-שנתי, ויש לי נתח אחר שקובע הוראות ל-2013, שתוכנן ייקבע כפי שהכנסת רוצה, או במקרה הזה, באיזושהי הידברות עם הממשלה.
<איל זנדברג: אני לא רואה לא חשש ולא פגם בזה שזה יהיה בחוק הזה.
<איל זנדברג: אני חושב שזה דבר נכון יותר.
<איל זנדברג: ואני גם אתאר את העובדות – העובדה שנכלול את זה בחוק הזה לא תגרום לכך – בוא לא נטעה את עצמנו – שיהיה תקציב דו-שנתי או לא יהיה.
<איל זנדברג: זה עניין של הכרעה פוליטית של הנבחרים אם יהיה תקציב דו-שנתי או לא יהיה, והמיקום של חוק היסוד לא ידביק ולא יגרום למישהו להגיד זה כבר בחוק יסוד הזה, כך יהיה.
<איל זנדברג: ועוד מילה אחרונה מבחינה פורמלית, למרות שקוראים לחוק הזה חוק יסוד: תקציב דו-שנתי, לא כך הוא.
<איל זנדברג: הכנסת בחרה לכנות אותו "חוק יסוד: תקציב המדינה לשנים 2009 עד 2012 (הוראות מיוחדות)(הוראת שעה).
<איל זנדברג: דו-שנתי זה התוכן של ההוראות שנקבעו, של ההוראות המיוחדות, אבל זה לא חוק יסוד - - -
<שגית אפיק: כל ההוראות המיוחדות שבחוק הן תקציב דו-שנתי.
<איל זנדברג: לא, סליחה, עם כל הכבוד, זו הסתכלות לא משפטית על המבנה של חוקי היסוד, שגם אין בה צורך.
<איל זנדברג: אני לא רואה פה אפילו חשש פוליטי.
<איל זנדברג: אם יוחלט שיהיה תקציב דו-שנתי, יעלה על הדעת שהמיקום בחוק היסוד ישנה את ההחלטה הזאת?
<איל זנדברג: לכן אני מציע דווקא, מפאת הניקיון של חוקי היסוד שלנו לדבוק בחוק היסוד הזה שכבר קובע הוראות מיוחדות לגבי תקציבים בשנים מסוימות.
<איל זנדברג: אם רוצים להפריד את זה בפרקים שונים, גם זה רעיון שעלה כדי להפריד, שיש פרק א' – שנים כאלה וכאלה שיש תקציב חד-שנתי.
<איל זנדברג: פרק אחר – שנת 2013, תקציב חד-שנתי.
<איל זנדברג: אולי זה עושה איזו אסתטיקה, אבל אין פה לא מניע ולא כוונה - - -
<איל זנדברג: אם היושב-ראש יתיר, אני אשמח להשיב על כל שאלה.
ראובן ריבלין: עורך הדין זנדברג, תאמר לי, בג"ץ לא הנחה את הכנסת לגבי הוראת שעה עד כמה היא יכולה להאריך אותה?
משה גפני: איל, קודם כל, לגבי הניקיון של חוק יסוד או הוראת שעה – אנחנו כבר לא כל כך נקיים עם העניין הזה.
משה גפני: אנחנו עשינו בחוק יסוד – אני לא יודע איך המשפטנים הסכימו לזה – חוק יסוד: הוראת שעה - - -
ראובן ריבלין: חוק יסוד: הוראת שעה.
ראובן ריבלין: בית המשפט הגבוה לצדק העיר את תשומת ליבם - - -
משה גפני: אני הייתי היחיד בקואליציה שבמליאה הצביע נגד.
משה גפני: את הניקיון בוא נשאיר.
משה גפני: מי שיש לו חמאה על הראש, שלא ילך בשמש.
משה גפני: ניקיון, חוק יסוד, הוראת שעה.
משה גפני: והצרחה הגדולה של התקציב הדו-שנתי, שאנחנו באים עכשיו עם גרעון של 40 מיליארד שקל.
<איל זנדברג: מה החשש שאדוני רואה?
<איל זנדברג: שבגלל זה יהיה תקציב דו-שנתי?
משה גפני: אני דיברתי עם שגית.
משה גפני: יכול להיות שנלך לפתרון.
משה גפני: משרד האוצר, אתם מהלשכה המשפטית, אם אתם לא מפחדים ממשרד המשפטים, מה העמדה שלכם?
<אלעזר במברגר: אני רוצה להצטרף למה שאמר עורך הדין זנדברג.
<אלעזר במברגר: הייתה התלבטות אמתית בעניין של נוסח.
<אלעזר במברגר: התלבטות אל מול מחלקת נוסח החוק.