GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלעזר במברגר: גם אנחנו סברנו שהחוק הזה הוא אכסניה ראויה בגלל שמבחינתנו החוק הזה – למרות הכינוי הפופוליסטי שלו, אפשר לומר – עניינו הוראות מיוחדות לתקציבים של שנים מיוחדות.
<אלעזר במברגר: וגם אנחנו לא רואים שום משמעות לעניין שזה ייקבע דווקא במקום הזה.
<אלעזר במברגר: זה לא דוחף בשום צורה לדו-שנתי וגם לא להיפך.
עדי קול: שאלה מקדמית, למה התיקון הוא בחוק יסוד?
עדי קול: מלכתחילה אתה אומר שהוא חוק יסוד, אי-אפשר לעשות תיקון ולהוסיף סעיף שקוראים לו סעיף הוראות מיוחדות?
<שגית אפיק: ההוראות במקור היו בחוק יסוד: משק המדינה, אז כדי לתקן חוק יסוד צריך חוק יסוד.
<איל זנדברג: מדובר בהוראת שעה לחוק יסוד, אז היא מרחפת, ואז כשהיא פוקעת – היא לא משנה באמת את 36א.
<איל זנדברג: זה לא הסדר של קבע.
ראובן ריבלין: יש בעיה על בעיה.
ראובן ריבלין: אני לא בטוח שאפשר עד בלי סוף לתקן חוק יסוד שהוא הוראה זמנית.
ראובן ריבלין: מי שיקבל את הביקורת זו תהיה הכנסת, לא אני.
<שגית אפיק: זה מה שאמרתי, שברגע שיביאו תקציב דו-שנתי, אנחנו נהיה בתיקון הוראת שעה רביעית לחוק היסוד.
<איל זנדברג: אם כי נזכור שזו לא הוראת שעה שיש לה תוקף והתמשכות.
<איל זנדברג: הוראת השעה לגבי 2010-2009 מיצתה את עצמה.
משה גפני: חבר הכנסת רובי, אתה רוצה?
אבישי ברוורמן: לא, הליטיגציה לא.
אבישי ברוורמן: בואו נקבל החלטה.
ראובן ריבלין: אני רק רוצה להבהיר הבהרה יתרה.
ראובן ריבלין: קודם כל, פה לא דנים אם יהיה תקציב דו-שנתי או אם יהיה תקציב חד-שנתי.
ראובן ריבלין: נדמה לי שבתקופה זו, כאשר אנחנו מגיעים ליולי, לאישור התקציב – שגם אז אני עוד לא בטוח אם הוא מאושר – אנחנו למעשה נדון בשני תקציבים באותה העת על-ידי אותה ועדה.
ראובן ריבלין: וגם הממשלה חייבת להביא את התקציב הבא עד יוני.
ראובן ריבלין: ביולי היא חייבת לסיים את התקציב לשנה הבאה.
ראובן ריבלין: ולכן, מטבע הדברים, כאשר ילמד את החומר – אלא אם כן יהיה לו יועץ שאני עדיין לא יכול לתפוס מה תהיה הארגומנטציה שלו – נדמה לי שבסופו של דבר, בכורח הנסיבות שבה אנחנו מגיעים לאישור תקציב ביולי, יאשרו אותו בנשימה אחת עד דצמבר.
אבישי ברוורמן: בסדר, אבל למה להקדים מאוחר למוקדם?
עיסאווי פריג': זה מה שיקרה.
אבישי ברוורמן: בסדר, אני יודע מה יקרה, אבל מה זה חשוב?
אבישי ברוורמן: אנחנו עכשיו הולכים על דבר טכני.
ראובן ריבלין: יש תורה ויש יוצאים מן הכלל.
ראובן ריבלין: אם את מאשרת את תקציב המדינה לא בינואר, אלא ביולי, מטבע הדברים את כבר הולכת ועושה את העבודה, כי אחרת הכנסת - - -
קארין אלהרר: זה הגיוני לחלוטין, פשוט כרגע זה - - -
ראובן ריבלין: גם הממשלה תרצה לסיים את עניין התקציב, שתהיה לה מנוחה גם להתחיל להפעיל את שלטונה.
ראובן ריבלין: מה שאני רוצה להפנות את תשומת לב החברים אליו זו העובדה שאנחנו ככנסת צריכים לדאוג לכך – מה עוד שאיננו יודעים מה יהיה חוק ההסדרים, זו התקופה שבה אנחנו מקבלים על מנת לדון בתקציב המדינה, שעדיין לא נדון על-ידי הממשלה, והממשלה עדיין לא קבעה את סדרי העדיפויות שלה – להשאיר זמן מתאים ומספיק על מנת שכאשר נפצל את החוק, אם יהיה צורך לפצל, נאפשר לכנסת לדון דיון עמוק, ציבורי וחוקתי לכל אותם נושאים אשר יבואו אלינו לדיון.
ראובן ריבלין: אני הבנתי שהגיעו אתמול לפשרה, אני גם מברך עליה.
ראובן ריבלין: אני חושב שאנחנו צריכים את המועדים לאשר כפי שהם, בלי לעשות הנחה לממשלה, בלי לעשות איזושהי פגיעה בכנסת.
משה גפני: חבר הכנסת עפר שלח.
עפר שלח: בעניין זה ממש, יש בקשה מהאוצר לעוד חמישה ימים לצד של הממשלה.
עפר שלח: 90 ו-50.
ראובן ריבלין: על חשבון הכנסת, עפר?
עפר שלח: לא, לא, 90 ו-50.
<שגית אפיק: זאת אומרת, להיכנס לפגרת הכנסת שבוע.
משה גפני: זה ממש להיכנס לפגרה.
ראובן ריבלין: נו אז מה?
יצחק כהן: עפר, מה ייתנו להם חמישה ימים?
אבישי ברוורמן: עפר, למה חמישה?
עפר שלח: איציק, זה בא מאנשים שאתה יושב איתם כבר הרבה שנים, לא אני.
עפר שלח: בזה הרגע זה בא.
עפר שלח: זה נאמר לי בדחיפות ובבקשה גדולה.
משה גפני: אני צריך הסכמה גם של יריב לוין וגם של שלי יחימוביץ.
עיסאווי פריג': זה קלף מיקוח בשביל להוריד את הימים של האופוזיציה בכדי לעמוד ב-28 ליולי?
עפר שלח: חבר'ה, אין פה קונספירציה.
עיסאווי פריג': כך זה יהיה.
עפר שלח: 50 הימים של הכנסת בעינם עומדים.
עפר שלח: אין קונספירציה.
אבישי ברוורמן: קודם כל, אני מכבד כל בקשה, אבל יש לי הערה.
אבישי ברוורמן: אני ראיתי גם בהרכבת הממשלה, וגם בניסיוני המועט בכל מיני מקומות, אנשים קוצבים זמן כשיש להם זמן שהוא פחות – ואני מקבל, מכיוון שיש אדמיניסטרציה חדשה שצריכה ללמוד את הנושא.
אבישי ברוורמן: אבל אני לא מבין מה הארגומנטציה, למה עוד חמישה ימים?
אבישי ברוורמן: יש פה איזה חישובים גיאומטריים של איזו מקסימיזציה?
אבישי ברוורמן: אני חושב שחלק מהדברים זו באמת השאלה – הלא כולנו רוצים מחווה של רצון טוב.
אבישי ברוורמן: אבל אם זה נכנס כבר גם לפגרה, גם אתה לא יודע וגם אני לא יודע.
אבישי ברוורמן: זה שכמה פקידי אוצר אמרו עכשיו שבשביל החישובים הם צריכים עוד חמישה ימים, בשבילי זה לא תופס.
אבישי ברוורמן: כי אני יודע שבהרבה מקומות בקבלת החלטות אתה יכול להשים את הגבול, ובדרך כלל הגבול הזה מתמלא.
אבישי ברוורמן: עכשיו איציק יושב בכיסא השני.
אבישי ברוורמן: ואני אומר לך שאם צריך לגמור את זה בתאריך קיים, זה ייגמר בתאריך הקיים.
אבישי ברוורמן: אין פה איזו ארגומנטציה עקרונית.
עפר שלח: אבישי, ברמה העקרונית אני מקבל את דבריך.
עפר שלח: אני אומר אני חושב שמכיוון שמדובר פה לא רק בממשל חדש, אלא גם בשר אוצר שצריך ללמוד את תפקידו - - -
משה גפני: עפר, רק רגע.
משה גפני: אני הייתי רוצה להיענות לבקשתך.
משה גפני: זה היה תהליך מאוד עדין, מאוד בעייתי.
עפר שלח: אני יודע, הייתי בתוכו.
משה גפני: אני צריך להתקשר עכשיו ליריב לוין.
משה גפני: אני צריך לבדוק עם ראשי הקואליציה ואני צריך לבדוק עם ראשי האופוזיציה, כשאנחנו כמה סיעות.
משה גפני: אנחנו הגענו להסכמה ואנחנו גם תומכים בה.
עפר שלח: זה לא סיפור.
עפר שלח: אתה נותן לי חמש דקות מחוץ לחדר לעשות טלפונים?
משה גפני: לא, שנייה, אני נותן לך משהו אחר.
ראובן ריבלין: אפשר להציג את זה בהסתייגות.
ראובן ריבלין: אני יכול להביא - - -
משה גפני: אני מציע לאשר את זה כמות שהוא.
משה גפני: הממשלה בכל מקרה צריכה להביא חוק תקציב.
משה גפני: היא צריכה להביא אותו.
משה גפני: היא יכולה להביא שם תיקון לעניין הזה.
משה גפני: היא יכולה להביא תיקון למועדים.
עפר שלח: לא הבנתי.
עפר שלח: או שהיא צריכה - - -
<שגית אפיק: לא, אם לא יהיה תקציב דו-שנתי היא לא תוכל להביא.
<שגית אפיק: אם היא תביא תקציב דו-שנתי אז היא תצטרך לתקן.
<שגית אפיק: אי-אפשר.
<איל זנדברג: יהיה תיקון מיוחד של חוק היסוד.
<איל זנדברג: זה יהיה לא אסתטי.
<שגית אפיק: אם יהיה תקציב חד-שנתי הלא תוכל.
משה גפני: אני נותן לך שתי דקות.
אבישי ברוורמן: לך תסגור את זה.
<קריאה: תסביר רק שזה נכנס כבר לאוגוסט.
עיסאווי פריג': ולא בשביל שאנחנו נוריד, בשביל שהאופוזיציה תוריד מהימים המוקצים, מה-50.
<שגית אפיק: אני רוצה לשאול את משרד האוצר, גם את משרד המשפטים, אם יש לכם מחשבות על תיקון קבוע לגבי שנת בחירות.
<שגית אפיק: כיוון שכמו שאמרנו קודם, היום ההוראה היחידה שמתייחסת היא 45 ימים והתפזרות הכנסת בשל אי-קבלת חוק תקציב.
<שגית אפיק: אין את מועד ההנחה, ונראה ש-45 ימים זה זמן שהוא יחסית קצר לכל התהליך.
ראובן ריבלין: תכיני הצעת חוק.
<אלעזר במברגר: לנו כמשרד אוצר יש מחשבות כאלה.
<אלעזר במברגר: הכיוון צריך להיות לטעמנו הבחנה בין סיטואציות שונות.
<אלעזר במברגר: למשל סיטואציה שבה כנסת נבחרת בשלב שבו אין לך תקציב שאושר לשנת הכספים הנוכחית על-ידי הממשלה היוצאת.
<אלעזר במברגר: כלומר, העבודה המקצועית על התקציב נקטעה בתחילתה, באמצעה, להבדיל ממצב שבו כבר הוכן תקציב מדינה לשנת 2013, אלא שהוא לא עבר בכנסת משיקולים פוליטיים או אחרים.
ראובן ריבלין: אבל הוא גם לא עבר בממשלה.
ראובן ריבלין: יכול להיות שהממשלה מתחלפת.
<אלעזר במברגר: שמבחינתנו כדרג מקצועי, זה הבדל גדול מאוד כי העבודה המקצועית מבחינתנו הפעם לא הבשילה.
ראובן ריבלין: אבל ברגע שאתה הלכת לבחירות הסיפור מתחיל מחדש.
ראובן ריבלין: הממשלה החדשה צריכה לאשר את התקציב.
<אלעזר במברגר: ודאי.
<אלעזר במברגר: ויש להניח - - -
עיסאווי פריג': אני בעד שלא יהיה תקציב השנה.
עיסאווי פריג': מה יהיה?
<קריאה: 1/12.
ראובן ריבלין: הולכים לבחירות.
עיסאווי פריג': שיהיה 1/12.
ראובן ריבלין: לא, הולכים לבחירות.
ראובן ריבלין: שלא תהיה אי-הבנה, הולכים לבחירות.
<איל זנדברג: המצב החוקי כרגע הוא שאם לא יהיה תוך 45 ימים על-פי המצב החוקי הקיים תקציב, הולכים לבחירות.
ראובן ריבלין: אין דבר כזה, אם אין תקציב, זה העונש - - -
מיכל בירן: אבל נראה שהחוק פה הוא זמני.
מיכל בירן: אתה אומר ככה זה החוק, תשנו את זה.
<איל זנדברג: הנה, זה השינוי - - -
<קריאה: זה השינוי שעכשיו מבקשים.
ראובן ריבלין: השינוי הזה הוא במקרה מיוחד במינו.
רוברט אילטוב: החוק הוא קבוע, השינוי הוא זמני.
עיסאווי פריג': השינוי התחיל ב-107 ימים, עכשיו 135.
עיסאווי פריג': בעוד שנה וחצי יהיה 170 יום בדיוק כמו חוק ההסדרים.
עיסאווי פריג': זה התחיל עם כמה סעיפים ונגמר עם 200.
ראובן ריבלין: זו ממשלה שונה בתכלית מהממשלה הקודמת.
ראובן ריבלין: יש פה ממשלה שסדרי העדיפויות - - -
עיסאווי פריג': ומה התחדש בחמישה ימים בין אתמול להיום?
ראובן ריבלין: מה התחדש?
ראובן ריבלין: שאתה נהית חבר כנסת, יקירי.
ראובן ריבלין: חידוש גדול.
<קריאה: מעירים לי פה, זה מיום רביעי ליום ראשון.
משה גפני: רגע, זה על חשבון החורף?
ראובן ריבלין: היועצת המשפטית הנכבדה, אני חושב שהוועדה צריכה ליזום - - -
<שגית אפיק: תיקון?
ראובן ריבלין: יהיה לנו יושב-ראש שייבחר בוודאי.
ראובן ריבלין: יש פה חברי כנסת שלא יהיו בוועדת הכספים.
משה גפני: איפה עפר שלח?
משה גפני: אני לא מחכה עוד.
משה גפני: רק שנייה, איל, ההצעה הזאת לעשות את זה פרקים – אתם מסכימים?
<איל זנדברג: נראה לי שכן.
משה גפני: אני מציע לחברי הוועדה לקבל את עמדת משרד המשפטים בעניין.
משה גפני: אבל אנחנו נעשה פרקים בחוק הזה.
משה גפני: הפרק האחד יהיה על 2012-2009, והפרק השני יהיה פרק על 2013.
<קריאה: עפר סוגר את זה.
<קריאה: דקה והוא חוזר.
משה גפני: לא, אני לא מאריך את החמישה ימים האלה.
משה גפני: מה זה הדבר הזה.
משה גפני: היה סיכום.
<קריאה: לבוז'י אין בעיה.
<קריאה: זה לא בא מאתנו.
<קריאה: זה לא בא מהקואליציה.
משה גפני: בסדר, עם כל הכבוד, תקרא לעפר, אני הולך להצביע.
משה גפני: אני מציע לחברי הוועדה – שגית, תקני אותי אם אני טועה – לקבל את עמדת הממשלה בעניין הזה, את עמדת משרד המשפטים.
משה גפני: עפר, אני לא - - -
עפר שלח: זה מקובל.
עפר שלח: בוז'י הרצוג אמר לי שזה מקובל מהצד שלו.
עפר שלח: אני מחכה לסגירה סופית עם יריב לוין.
עפר שלח: תנו לי שתי דקות.
משה גפני: בשביל מה אתה צריך את זה אחרי שהיה סיכום, ריבונו של עולם?
<איל זנדברג: הצעת החוק הממשלתית כמובן אומרת מה שהיא אומרת.
<איל זנדברג: יכול להיות שאני מייצג פה משהו של הממשלה.
משה גפני: רק שנייה, איל, מה עמדת הממשלה?
משה גפני: ההקלטה נקטעה לזמן קצר בשל תקלה טכנית.
אבישי ברוורמן: אני מקבל את ההמלצה של בוז'י ולכן מפלגת העבודה - מיכל בירן ואנוכי - נתמוך.
מיכל בירן: לא, חכה רגע.
אבישי ברוורמן: את רוצה לבדוק את זה?
<שגית אפיק: יש עוד בעיה, בעיניי, עם הוספת חמישה ימים.
<שגית אפיק: המועדים שנקבעו תואמו לפי לוח השנה – 10 ביוני, מועד ההנחה, יוצא יום שני.
<שגית אפיק: אם מוסיפים חמישה ימים אנחנו נופלים על שבת, כיוון שאין מליאת כנסת בשבת זה יביא את הממשלה ליום שני שאחר כך, וזה אומר שיש פה תוספת של שבעה ימים.
<שגית אפיק: להוסיף שבעה ימים גם לכנסת יביא אותנו כבר ל-10 באוגוסט וזה נראה לי מוגזם.
<שגית אפיק: זה מוגזם מאוד.
עיסאווי פריג': זה לא הגון מה שקרה פה.
<שגית אפיק: שני עד שבת אין מליאה, יש מליאה רק בשני.
<שגית אפיק: אפשר להוסיף שלושה ימים.
משה גפני: רבותי, אני מצטער מאוד.
משה גפני: תצביעו נגד.
<שגית אפיק: אפשר להוסיף יומיים - יום רביעי.
משה גפני: רבותי, תקראו לעופר.
משה גפני: לא התחייבתי למישהו שאני הולך עם כל השיגעונות.
עפר שלח: חברים, זה חזר להתחלה.
משה גפני: יפה, זה מה שהלכתי לעשות.
משה גפני: אנחנו עושים את זה לפי - - -
ראובן ריבלין: עפר, היה בידי היושב-ראש להצביע - - -
משה גפני: רבותי, תאמינו לי, תיקחו אותי בתור יועץ, אני מוכן בחינם.
משה גפני: אגיד לכם לאיזה בקשות לא להיעתר.
משה גפני: אני יודע מאיפה זה הגיע, תאמין לי.
ראובן ריבלין: אם אתם תהיה על-ידי, גם אני מוכן להיות יועץ.
משה גפני: אני מקבל את הצעת הממשלה, שזה יהיה בחוק הזה כפי שהובא על-ידי הממשלה.
משה גפני: אנחנו משנים את מה שהיועצת המשפטית הקריאה - אנחנו לא נשארים רק עם הימים אלא קובעים את המועדים.
משה גפני: ההנחה היא ב' בתמוז התשע"ג, 10 ביוני 2013.
משה גפני: אישור התקציב הוא ב-כ"ג באב, 30 ביולי 2013.
יצחק כהן: זה בין הזמנים.
<איל זנדברג: זה משקף את הספירה הזאת.
<שגית אפיק: זה משקף 135 ימים, ולא יום יותר.
<שגית אפיק: זאת אומרת, זו בדיוק הצעת הממשלה.
משה גפני: בהסכמת עורך הדין זנדברג, אנחנו קובעים את זה בפרקים כדי שלא יהיה פה מסר, לא של תקציב דו-שנתי ולא של שום דבר, רק המועדים, וככה ננסח את זה למליאה.
ראובן ריבלין: אני רוצה הסתייגות שתצביע עליה הוועדה – שלא תתקבל - להוסיף חמישה ימים.
משה גפני: הצעת חוק יסוד: תקציב המדינה - - -
מיכל בירן: רובי, יש סיכומים.
אבישי ברוורמן: אין צורך, אף אחד לא רוצה את זה.
ניסן סלומינסקי: הוא עושה את זה רק כדי לקבע את זה.
ניסן סלומינסקי: גמרנו, אי-אפשר יהיה לערער על זה.
ראובן ריבלין: שלא יאמרו אחר כך שאנחנו - - - לא יודעים אפילו מה התקציב.
ראובן ריבלין: שלא יאמרו אחר כך.
עיסאווי פריג': קיבלנו ולמדנו.
משה גפני: אתה עומד על דעתך?
ראובן ריבלין: הרי היא לא תתקבל, כולם חוץ ממני יצביעו נגדה.
ראובן ריבלין: ואז זה יעלה למליאה כהסתייגות, ואז אוריד את ההסתייגות.
משה גפני: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת רובי ריבלין?
משה גפני: בעד ההסתייגות – 1
משה גפני: הצעת חוק יסוד: תקציב המדינה לשנים 2009 עד 2012 - - -
<שגית אפיק: אני מבינה, חבר הכנסת ריבלין, שזה חמישה ימים לממשלה.
משה גפני: הצעת חוק יסוד: תקציב המדינה לשנים 2009 עד 2013 (הוראות מיוחדות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 2) – עם המועדים, עם התיקון שאמרנו, של חלוקה לפרקים.
משה גפני: תודה רבה, הצעת החוק אושרה.
משה גפני: תודה לכולם, הישיבה נעולה.
משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף השני שאתה מבקש, ששר האוצר מבקש – אישור הלוואה צמיתה לחברת מקווה ישראל – כל ישראל חברים בע"מ.
משה גפני: בבקשה, מי מסביר את זה?
<יאיר טל: אני.
משה גפני: בבקשה, מקווה ישראל.
משה גפני: יעל, יאיר טל ביקש ממני.
משה גפני: אמרתי לו: למה זה צריך להיות בוועדה הזמנית, אולי נשאיר את זה לוועדה הקבועה?
משה גפני: אז הוא אומר: נמצאים בפיגור - - -
<יאיר טל: הפרת הסכם מול החברה.
יעל גרמן: אתה מדבר על הבימה?
משה גפני: על הבימה, על הבימה.
יעל גרמן: כנ"ל גם פה?
משה גפני: פה זה פחות דחוף, רק אמרתי: אם מביאים את הבימה, צריך להביא גם את הבקשה השנייה.
<יאיר טל: מקווה ישראל הוא כפר נוער שהוקם במאה ה-19 על-ידי כי"ח.
<יאיר טל: בכפר הנוער היו גירעונות וסוכם על הקמת - - -
אבישי ברוורמן: תסביר שכי"ח זה כל ישראל חברים (אליאנס).
ראובן ריבלין: תסביר היום כשאתה אומר כי"ח, כי יש היום דורות חדשים.
<יאיר טל: כל ישראל חברים, אליאנס מי שמכיר.
<יאיר טל: בשנות ה-50 סיכמו המדינה וכי"ח שהכפר יעבור לבעלות של חברה מעורבת, חברה בבעלות המדינה וכי"ח.
<יאיר טל: אני אתן עוד מידע כשברקע גם קיים חוק, חוק מקווה ישראל לגבי מתכונת הפעילות של כפר הנוער הזה.
משה גפני: מתי עבר החוק הזה?
<יאיר טל: בשנות ה-70, בשנת 76'.
ראובן ריבלין: הוא מקנה לו סעיף תקציבי?
<יאיר טל: לא, אין לו סעיף תקציבי, אבל זה קובע שכפר הנוער צריך לפעול כחקלאי וכל שינוי בתקנון - - -
ראובן ריבלין: הם יכולים להעביר כספים למקווה ישראל באופן ישיר, לא דרך משרד?
<יאיר טל: מקווה ישראל כיום מתוקצב כמו כל בית ספר אחר.
<יאיר טל: יש שם ארבעה בתי ספר שמתוקצבים על-ידי משרד החינוך.
ראובן ריבלין: זה לא סעיף תקציבי מיוחד כמו "רבין" ו"בגין"?
<יאיר טל: לא.
מאיר כהן: יש היום גם חינוך וגם רווחה.
<יאיר טל: כן, יש שם הרבה משרדים שמשתתפים וגם - - -
מאיר כהן: מי הבעלים היום?
אמנון כהן: מה אתה רוצה עכשיו?
מאיר כהן: לא רק כי"ח.
מאיר כהן: מי הבעלים?
<יאיר טל: הבעלים של החברה זו הממשלה, 50% המדינה, 50% כי"ח.
יעל גרמן: אז למה יש לי כאן
יעל גרמן: מסמך שאומר שהבעלים זה 50% אלמליח ו-50% קדוש לוז?
יעל גרמן: אני רוצה להעביר לך את המסמך, אני לא מבינה אותו, אולי אתה תסביר לי.
יעל גרמן: אני לא רואה שמדינת ישראל מחזיקה, אני רואה שיש שני בעלים.
מאיר כהן: אולי אלה אנשי כי"ח.
עמיר פרץ: אולי שניהם ביחד 50%.
יעל גרמן: אני לא יודעת.
יעל גרמן: לי רשום 50% אלמליח, 50% קדוש.
מאיר כהן: לוז קדוש ואלמליח אליהו.
ראובן ריבלין: אלה נציגים של כי"ח.
מאיר כהן: יכול להיות שאלה הנציגים של כי"ח, זה נשמע הגיוני.
<יוני כהן: יכול להיות שאלה הדירקטורים.
<יוני כהן: את מתכוונת לדירקטורים?
יעל גרמן: כתוב אומנם שמדינת ישראל - 50%, וכל ישראל חברים - 50%, אבל - - -
<יוני כהן: יכול להיות שאלה הדירקטורים, הם לא הבעלים בוודאות.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהם בכלל לא חיים אפילו, אבל עדיין - - -
ראובן ריבלין: המשפחות האלה הקימו את כי"ח, בוודאי – לוז ואלמליח.
ראובן ריבלין: ודאי, לא יכול להיות.
ראובן ריבלין: דרך אגב, כתוב שזאת חברה פרטית.
<יוני כהן: חברה פרטית לפי החוק.
ראובן ריבלין: ודאי, אחרת הם לא היו יכולים לקבל תרומות.
<יאיר טל: בשנים האחרונות החברה נקלעה לקשיים כספיים לא פשוטים, שנובעים מכמה סיבות: קודם כול, הסיבה הראשונה והבסיסית היא שכפר הנוער הזה הוא שטח גלילי, זאת אומרת, הוא שטח שלא כפוף לשום רשות.
<יאיר טל: יש לזה הרבה השפעות כלכליות וכל מיני עלויות שמושתות עליו וקשה לו לעמוד בהן.
מאיר כהן: למזלנו הגדול, אחרת היו בונים שם שכונה.
<יאיר טל: על-פי חוק כל שינוי בתקנון או בייעוד הקרקעות דורש הליך של אישור מאוד-מאוד מורכב.
<יאיר טל: החוק משנות ה-70 מגן על הקרקעות של כפר הנוער ואי-אפשר לעשות בהן שינויים.
<יאיר טל: זה הליך מאוד מורכב – יש אחריות לכל השרים.
משה גפני: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית, האם אין בעיה שהמדינה משקיעה בכפר הנוער – ואני חושב שזה חשוב מאוד – כלפי כפרים אחרים, כאילו יש פה אפליה?
<שלומית ארליך: לגבי השאלה הזאת צריך לבדוק, אבל הבנתי שהמדינה תקצבה את כפר הנוער באופן נמוך ממה שהיתה צריכה.
<יאיר טל: קודם כול, כפר הנוער הזה הוא כפר נוער מתוקצב כמו כל כפר נוער אחר.
משה גפני: אני שואל האם אין פה בעיה שוויונית.
<יאיר טל: לא - - -
משה גפני: פתאום מישהו ילך לבג"ץ ויגיד - - -
<יאיר טל: המדינה היא הבעלים.
<יאיר טל: המדינה גם פונה לוועדה כבעלים וגם כל הטיפול בהסכם שעשינו עם החברה הוא כבעלים.
<יאיר טל: באוגוסט האחרון חתמנו על הסכם הבראה עם החברה, נקבעה תוכנית כלכלית מאוד מפורטת למתכונת הפעילות שלה, כולל יעדים ממש מפורטים, ברמות של סעיפים.
<יאיר טל: אם תרצו, אני אציג.
<יאיר טל: הוצב חשב מטעמנו שמלווה את החברה.
<יאיר טל: באנו בבקשה לאשר את הסיוע של הממשלה לחברה.
ניסן סלומינסקי: פה מדובר על הלוואה, נכון?
<יאיר טל: כן, הלוואת בעלים, אני גם אפרט למה.
ניסן סלומינסקי: האם מצפים שהיא תוחזר?
<יאיר טל: לא זו הלוואת בעלים - - -
עמיר פרץ: היא הופכת לצמיתה.
משה גפני: תסביר קודם למה, ואז נראה.
עמיר פרץ: דבר נוסף, היה מתוכנן לקום על השטח שלהם משרד החקלאות?
משה גפני: בעבר?
<יאיר טל: משרד החקלאות אני לא יודע, היו כל מיני מחשבות אחרות לכל מיני מבנים שם.
ראובן ריבלין: הם היו שותפים לרעיון לעשות שם flea market של משקיעים פרטיים, ובלמנו את זה, ובצדק בלמנו את זה.
ראובן ריבלין: בזמן שמפריטים את ים המלח, לך תדע איך - - -
מאיר כהן: איך זה ייגמר.
אבישי ברוורמן: פנו אלי בזמנו, כשהייתי נשיא האוניברסיטה, כי הכרתי גם את משפחת לוונט, את כל הדברים שהחזיקו את אליאנס וכו'.
אבישי ברוורמן: היה ניסיון, כולל הצעות מאנשים שלא אזכיר את שמם, להפריט את כל השטח הזה ולבנות את כל הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: ולכן כל הנושא הזה, כשאחד משניכם יהיה שר הפנים הבא – כבר הצהירו – אני מבקש שנעלה את כל הסיפור של מקווה ישראל.
אבישי ברוורמן: זה real estate אדיר, זה דבר מאוד-מאוד מורכב ונפתח את הדיון.
יעל גרמן: זאת עוד אחת מהסיבות שאסור היום לאשר את הדברים.
יעל גרמן: צריך לפתוח בדיון.
ניסן סלומינסקי: פה זה הלוואה.
יעל גרמן: יש הרבה מאוד שאלות, אבל בואו נשמע.
יעל גרמן: לי יש הרבה שאלות.
<קריאה: אני אשיב לך.
<יאיר טל: על-פי הסכם ההבראה המדינה מעמידה סיוע לחברה, סיוע במספר אבני דרך, סיוע שיועמד כהלוואה צמיתה.
<שלומית ארליך: באיזה סכום מדובר?
<יאיר טל: אני אפרט לפי אבני הדרך.
<יאיר טל: בשנת 2010 ניתנה לחברה מקדמה, היא ממש היתה במצוקה תזרימית ברמה שמשכורות לא יכולות להיות משולמות.
<יאיר טל: ניתנה מקדמה של 4.5 מיליון שקלים, לאחר מכן במסגרת ההסכם ניתנה גם התייחסות אליהן.
משה גפני: 4.5 מיליון מעבר לתקציב השוטף?
<יאיר טל: על-פי ההסכם 2.5 מיליון שקלים מתוך המקדמה, מתוך אותם 4.5 מיליון שקלים, יהפכו להלוואה צמיתה מייד לאחר אישור הוועדה, עוד 2 מיליון שקלים יועמדו כהלוואה מותנית, כפוף לעמידה באבני דרך שהוגדרו לחברה במסגרת ההסכם, יהפכו גם הם להלוואה צמיתה, יש עוד 1.8 - - -
עמיר פרץ: פה זה 4 מיליון.
משה גפני: 4.5 ועוד 2.
עמיר פרץ: 2.5 מיליון הופכים מייד להלוואה צמיתה?
משה גפני: מתוך ה-4.5.
<יאיר טל: מתוך ה-4.5.
<יאיר טל: נתנו בעבר לחברה מקדמה – 2.5 יעברו הלוואה צמיתה ועוד 2 מותנים.
<יאיר טל: חוץ מזה יש עוד 2 מיליון שקלים שהם הלוואה מותנית, גם באבני דרך מוגדרות שלאחר מכן יעברו להלוואה צמיתה, ועוד 1.8 הלוואה צמיתה שמיועדים לעוד השקעה במבנה שם, ובהתאם לאבני דרך יעמדו להלוואה צמיתה.
<יאיר טל: בנוסף, במסגרת ההסכם שמורה לחברה אפשרות לקבל הלוואה של 2 מיליוני שקלים בתנאים שנקבעו, במידה ותצטרך לסוגיה מסוימת שהוסדרה בהסכם.
<יאיר טל: ההלוואה הזאת תהיה סך הכול לשבע שנים.
קארין אלהרר: האם כבר נחתם ההסכם?
<יאיר טל: ההסכם נחתם.
קארין אלהרר: האם יש סעיף מיוחד שאומר שאם היא תדרוש, היא תקבל עוד הלוואה?
<יאיר טל: זה מופיע בתוך ההסכם.
<יאיר טל: זה סעיף.
<יאיר טל: זה פרטני.
<יאיר טל: הלוואה של 2 מיליון שקלים לתקופה של שבע שנים, שנתיים גרייס ועוד חמש שנות פירעון.
<יאיר טל: זו המסגרת הכלכלית של ההסכם הזה.
<שלומית ארליך: יאיר, בבקשה המקורית שהוגשה לוועדה בדצמבר 2012 נכתב שהסכום הכולל הוא 8.3 מיליוני שקלים, ובבקשה עכשיו, שהגיעה ב-11 במרץ, אם סוכמים את אבני הדרך, אנחנו מגיעים ל-10.3 מיליוני שקלים.
<יאיר טל: ההלוואה של ה-2 מיליון שקלים לא קשורה לדיון, היא במסגרת ההסכם.
<יאיר טל: זו הלוואה של הממשלה, זו לא השקעה.
<שלומית ארליך: בשורה התחתונה אתם מבקשים 8.3 מיליוני שקלים?
<שלומית ארליך: האם זו הבקשה?
<יאיר טל: אנחנו מבקשים מהוועדה את אותם 8.3 מיליון.
משה גפני: וה-10 שמופיע פה?
<יאיר טל: ה-10.3 מיליון זה ה-8.3 מיליון שקלים, שתיארתי כהלוואות צמיתות והשקעות, ועוד 2 מיליון שקלים שלחברה יש אפשרות לקבל במסגרת ההסכם הלוואה רגילה שגם תיפרע כלפי הממשלה.
משה גפני: אני לא חושב שאנחנו יכולים לאשר את ה-2 מיליון הנוספים.
משה גפני: תבוא לוועדה ותבקש.
<יאיר טל: ה-2 מיליון שקלים לא - - -
ראובן ריבלין: הוא לא ביקש.
משה גפני: הוא כן מבקש.
משה גפני: בבקשה עכשיו יש 10.3, מה שלא היה - - -
ראובן ריבלין: הוא מתאר לך את העובדות.
ראובן ריבלין: מה שהוא מבקש זה רק 8.
<יאיר טל: אני מתאר את העובדות.
<יאיר טל: אני מבקש את האישור על 8.3 מיליוני שקלים.
ניסן סלומינסקי: שזו הלוואה צמיתה.
<יאיר טל: אני מתאר את כל המסגרת ההסכמית, אבל 2 מיליון השקלים לא באים לאישור הוועדה.
משה גפני: בבקשה, יעל.
יעל גרמן: יש לי שאלות רבות.
יעל גרמן: קודם כול, שאלה פרלימינרית.
יעל גרמן: האם אנחנו חותמת גומי, מפני שאני מבינה שנחתם הסכם עם הממשלה?
ראובן ריבלין: היא חייבת את האישור של הוועדה.
ראובן ריבלין: אנחנו לא חותמת גומי.
ראובן ריבלין: אם לא נאשר, לא - - -
<יאיר טל: אני לא יכול לבוא לוועדה בלי הסכם, אבל ההסכם בפירוש כפוף לאישור הוועדה.
משה גפני: למה אתם מפריעים לה?
משה גפני: יעל שואלת שאלות מצוינות.
יעל גרמן: יופי.
יעל גרמן: עכשיו אפשר להתחיל את הדיון.
יעל גרמן: השאלה שלי היא כזאת.
יעל גרמן: אתם מביאים לנו הסכם שאתם מבקשים שאנחנו נאשר.
יעל גרמן: ההסכם נסמך על הסכם אחר שנקרא "תוכנית הבראה", שלא הובא בפנינו ולא ראינו אותו.
יעל גרמן: איך אנחנו יכולים לאשר הסכם שנסמך על הסכם הבראה, כשאנחנו לא ראינו את הסכם ההבראה ואנחנו לא יודעים אם הסכם ההבראה הזה הוא בדיעבד, הוא מראש, אם אנחנו יכולים היום לעצור ולבדוק אם אבני הדרך שבהסכם ההבראה התממשו ולכן אפשר לאשר את ההלוואה או שהן לא התממשו?
יעל גרמן: אנחנו לא יכולים לקבל את ההחלטה.
יעל גרמן: זה דבר אחד.
יעל גרמן: זה נושא עקרוני.
יעל גרמן: אנחנו מתבקשים היום לתת הלוואה בשל גירעון.
יעל גרמן: חיפשתי את המאזנים של הדוחות הכספיים, דוח כספי אחרון שמצאנו היה משנת 2008, הוא דוח גרעוני, בתוכו יש לי גם שאלות.
יעל גרמן: יש שם גם רווחון, על מה הרווח?
יעל גרמן: יש הרבה מאוד שאלות שאני רוצה לשאול, אבל אפילו לא נתתם לנו איזה דוח כספי נכון ל-2011, אני לא מדברת על 2012.
יעל גרמן: זו שאלה שנייה או הערה שנייה.
יעל גרמן: הערה שלישית.
יעל גרמן: אני אישית מרגישה מאוד שלא בנוח כאשר לוקחים מוסד שהמטרה שלו והייעוד שלו חינוכי וחקלאי והופכים את הנדל"ן שלו לנדל"ן מניב, כי זו בדיוק המשמעות כאשר מבקשים מאתנו לאשר השקעה של 1.8 מיליון שקל במבנה שהיום משמש לחינוך ומחר ישמש למשרדים, כשמתוך ההכנסה של המשרדים זה ישמש לחינוך.
יעל גרמן: יש פה גם משהו ערכי וצריך לשבת ולחשוב, וצדק יושב-ראש הוועדה, זה יכול להוות תקדים.
יעל גרמן: בגלל כל השאלות האלה, שלהערכתי אנחנו צריכים לקבל עליהן תשובות, אני ממש לא חושבת שהוועדה הזאת יכולה לקבל היום החלטה.
משה גפני: מה הדחיפות בסיפור הזה?
משה גפני: בהבימה אמרת שיש דחיפות, בגלל ששם אנחנו נמצאים בהפרת חוזה.
משה גפני: מה הדחיפות בעניין הזה?
משה גפני: יעל שואלת שאלות נכונות.
משה גפני: בימים רגילים לא הייתי מאשר את זה, הייתי מביא את האנשים.
משה גפני: השאלות הן נכונות.
משה גפני: אם אתה אומר שזה דחוף, ניכנס לפרטים.
משה גפני: אם זה לא דחוף, אפשר להשאיר את זה לוועדה הקבועה.
<יאיר טל: חשוב לי בכל מקרה להשיב לשאלות שנשאלו, אבל אני אהיה כן לחלוטין.
<יאיר טל: הנושא של בניין הבימה היה נושא בהול, אין לי הגדרה אחרת; הנושא הזה, אני לא יכול להגיד שהוא בהול.
יעל גרמן: אז אני מציעה שנדחה את זה.
משה גפני: תשמעי אותו קודם.
משה גפני: אמרתי קודם שכאשר יאיר אמר לי שהבימה דחוף וזה חייב להיות בוועדה הזמנית אחרת אנחנו בהפרת חוזה, הבאתי את זה, ואמרתי: אם כן, מונחת אצלנו בקשה דומה של מקווה ישראל, אז אני אביא גם את זה.
משה גפני: הוא אמר לי: זה לא בהול, כמו שהוא אומר עכשיו.
משה גפני: אם זו תהיה התשובה, אני אגיד שאני מקבל את השאלות שלך, באמת צריך להיות דיון וזה צריך להיות בוועדה קבועה אם מבחינת המדינה זה לא קריטי כמו בהבימה.
ניסן סלומינסקי: אלא אם כן התשובות יהיו טובות.
<יאיר טל: קודם כול, שאלת ההסכם, תוכנית ההבראה ואבני הדרך ומימושן – קודם כול ההסכם הוא הסכם שקוף, אפשר גם להציג אותו אם צריך.
יעל גרמן: היה צריך להציג אותו מראש.
משה גפני: יעל, קיבלתי את הדברים שלך.
<יאיר טל: חזקה על נציגי הממשלה - - -
ראובן ריבלין: אין חזקות פה.
ראובן ריבלין: .. אני מסכים אתך במקרה זה.
ראובן ריבלין: יש לי תשובות אליה, אבל היא צודקת בעניין חזקות.
ראובן ריבלין: דרך אגב, זו בקשה שהאוצר מגיש, בדרך כלל האוצר בולם.
ראובן ריבלין: עוד מעט יהיה לנו את הסעיף הבא ותראי את ההבדלים כשאנחנו מבקשים לפרוץ מסגרות כדי לעזור בנקודות מסוימות אשר צריכות ישועה והאוצר דוגמטית לא עושה אותן.
ראובן ריבלין: אבל אני רוצה לומר לך שמה שאמרת חשוב ביותר, ומי שיהיה חבר בוועדה נקפיד על זה, משום שפעמים יכול להיות מצב שבו יש קנוניה, שלוביסטים, שהון, שאנשים במערכת יוצרים מצג בפני הוועדה ומאשרים דבר שלאחר מכן הוא מופרט לחלוטין.
אבישי ברוורמן: מופרך.
ראובן ריבלין: אחרי שהוא מופרט אנחנו מופרכים, לא הוא מופרך.
ראובן ריבלין: אני יודע את ההבדל בין מופרט למופרך.
ראובן ריבלין: אנחנו בעניינים אלה לפעמים עוברים לסדר-היום, כי אומרים לנו שזה בסדר.
ראובן ריבלין: מה בסדר?
ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שכבר קרו מקרים בעולם.