GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להעיר שתי הערות בעקבות מה ששמעתי ממר משה פרל.
ניסן סלומינסקי: אל"ף, עליכם או על בנק ישראל לבדוק שהבנקים – ואנחנו מכירים את הבנקים היטב, אלה גופים חזקים וטובים – באמת לא ישתמשו בזה כדי להתחיל להפחית את מספר היועצים וכל מיני דברים.
ניסן סלומינסקי: יש להם מספיק, ה-500 מיליון זה מספיק, שאם יפחיתו מזה 100 מיליון עדיין הם יכולים להמשיך.
ניסן סלומינסקי: שלא יורידו את השירות.
ניסן סלומינסקי: זה מצד אחד.
ניסן סלומינסקי: מצד שני, אני מציע ליושב ראש, בין אם זה יהיה חבר הכנסת גפני ובין אם מישהו אחר, באמת לבדוק.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שגם אחרי שיפחיתו – כנגד הפחתת עמלת ההפצה- - -
משה גפני: אני מתכוון לבדוק את זה בכל מקרה, גם אם לא אהיה היושב-ראש.
ניסן סלומינסקי: אם היושב-ראש בודק את זה בכיוון אחד, באופוזיציה תבדוק לכיוון ההפוך אולי.
משה גפני: לא, לא, אני לא מתכוון באופוזיציה לשנות מילימטר מעמדותי האידיאולוגיות בכל מיני נושאים אחרים, ובוודאי גם לא בכלכלה, בניגוד למפלגות אחרות שמשנות את עמדותיהן.
ניסן סלומינסקי: לסיום, הדבר השני, מעבר להפחתה הזאת של דמי הניהול, יכול להיות שעדיין דמי הניהול בקרנות הם גבוהים ולמרות שיש תחרות, התחרות היא עדיין ברמה זו.
ניסן סלומינסקי: צריך לבדוק את זה ולעשות את כל האפשר כדי להמשיך להפחית, אם דרך הבנקים הזרים, אם דרך דברים אחרים, להמשיך.
ניסן סלומינסקי: הדברים לא סותרים זה את זה.
אבישי ברוורמן: אני אדבר בקצרה רבה כי אני שמח מאוד לשמוע את כל מה שנאמר כאן.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת יעל גרמן, אני חושב שאת חידדת את זה.
אבישי ברוורמן: יש לי שלוש הערות.
אבישי ברוורמן: ראשית, אני מצביע בעד ואני שם את משקלי בנושא הזה.
אבישי ברוורמן: שנית, קראתי את החומר והקשבתי.
אבישי ברוורמן: אני חושב שהדברים החשובים ביותר בתחרות הם שני אספקטים: גם המחיר וגם האיכות.
אבישי ברוורמן: אין לי ספק, מר פינטו, שאני תומך לחלוטין, ושמעתי את החיזוק מפרופסור האוזר ומדניאל, שצריך להכניס קרנות זרות לתחרות.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים כאן תחרות, אנחנו מדינה שחיה בשוק גלובלי, ואני מבין שהצד הזה ילווה בהגדלת התחרות.
אבישי ברוורמן: השאלה היחידה שיש לי, ואני מעריך את מר פרל גם מידידותנו ארוכת השנים כאחד מהעיתונאים המבריקים – אני לא יודע מה הוא היה כותב בתור עיתונאי כאן – וגם כמייצג נאמנה את הסקטור שהוא עומד בראשו, יש כאן סקטור.
משה גפני: הוא לא יושב כאן בתור עיתונאי.
אבישי ברוורמן: אני אומר, אני מעריך אותו מן העבר, וגם היום.
אבישי ברוורמן: כי ברור שיש כאן מאבק על כסף.
אבישי ברוורמן: איך אמר שר האוצר הבא – הוא השתמש בביטוי ונראה מה הוא יעשה עם זה.
אבישי ברוורמן: התשובה שנתנה חברת הכנסת יעל גרמן לנקודה הזאת, שזה רק חלק מן ההפחתה, והנושא השני, שאני שומע כאילו אם חס וחלילה – וכנראה שתהיה כאן הצבעה, אני חושב שיש כאן רוב בעד ההצבעה הזאת, אני מסתכל גם על הבוכרי היפה שמחייך אלי, אני חושב שבהצעה כאן יאשרו את זה.
אבישי ברוורמן: שמעתי מין איום מסוים לפיו: לנו לא יהיה כסף ולכן נפטר יועצים.
אבישי ברוורמן: ואיפה נפטר יועצים?
אבישי ברוורמן: בנגב, בדימונה, ופתאום לבנק לא יהיו יועצים.
אבישי ברוורמן: אני חושב שזה לא יקרה.
אבישי ברוורמן: בואו ניתן לשוק לבחון את זה.
אבישי ברוורמן: אני מצפה מן הבנקים- - -
מאיר כהן: לא הייתי כאן.
מאיר כהן: באמת איימו?
אבישי ברוורמן: לא איימו, אבל רמזו שמכיוון שצריך לקצץ- - -
<קריאה: לא אמרו דימונה.
אבישי ברוורמן: אני רק רוצה להסביר את הטיעון.
אבישי ברוורמן: הטענה היא זאת: מכיוון שאנחנו עכשיו הולכים להפסיד ויש הרבה יועצים במרכז ואנחנו מפסידים יותר בפריפריה אז נחתוך בפריפריה.
אבישי ברוורמן: אני מקווה שזה לא יקרה.
אבישי ברוורמן: אני מאמין במבחן התחרות, אבל אני רוצה שפרופסור האוזר יתייחס גם לנקודה הזאת.
משה גפני: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.
אילן גילאון: אדוני, אני מודה ומתוודה שלא דיברתי עם מר האוזר ולא הספקתי לדבר גם עם מר פרל.
אילן גילאון: האמת היא שבאתי עם דעה קדומה במקרה הזה.
אבישי ברוורמן: מסוכן מאוד.
אילן גילאון: דעה כזאת היא מסוכנת מאוד.
אילן גילאון: אם צריך לתת כסף לציבור ואף אחד לא מתמוטט, ובמקרה הזה אני אומר שאם כתוצאה מן המהלך הזה הבנקים יהיו זקוקים להשלמת הכנסה אני הראשון שיפעל בתחום.
אילן גילאון: עכשיו, זה לא אומר שום דבר, כי בסופו של דבר, אני מכיר את הדיונים האלה שבהם מכפילים בשניים ומחלקים ברגליים ומראים כמה שזה מסוכן ובסופו של דבר – אני בא מאלה שמעניין אותם המחיר.
אילן גילאון: מה לעשות, אני לא מכיר את הקרנות או את הבנקים, אני מכיר רק אנשים שאפשר להלוות להם כסף, וגם לא כולם מחזירים.
אילן גילאון: לכן צריך להבין את העיקרון כאן.
אילן גילאון: היות ואני חושב שבעמלות בכלל, ובדמי התיווך במדינת ישראל, יש איזה קשר קונספירטיבי שקוראים לו "שיטת מצליח" במשך שנים, אני מקבל בענווה רבה את ההצעה שאתם מביאים כאן
אילן גילאון: כי אם יכולתי לקבל עצה גדולה יותר הייתי לוקח גם אותה ולכן, אבא שלי אמר לי "לעולם תיקח".
אילן גילאון: אני רוצה עכשיו מייד לקחת מה שאני יכול לקחת מפה.
אילן גילאון: אני אומר לך, מר האוזר, שאתה חייב לעשות בעת ובעונה אחת ובמקביל ומהר ככל האפשר אותו דבר כלפי הקרנות.
אילן גילאון: אנחנו רוצים שלנו יעלה כמה שפחות, בלי שאף מערכת תתמוטט במקרה הזה.
אילן גילאון: משהו לגבי ייעוץ הבנקים – הבנקים לוקחים עמלה גם על דברים שהם לא עצמם מייעצים, בהסכם הזה של הפיצויים בעקבות ועדת בכר, וגם את זה צריך להביא בחשבון.
אילן גילאון: לכן הדבר הכי חשוב, כפי שניסן אמר כאן, זה להחליט את זה עכשיו והיום, כי מדובר בכסף.
אילן גילאון: השאלה היא, אתם יודעים, מי מקבל כמה ולמה ומי משלם, כמה ולמה.
דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, דבר ראשון, אני מצטרף לחברי בכך שאני תומך בתקנות.
דוד אזולאי: הדבר החשוב ביותר בהפחתת דמי ההפצה שאכן זה יבוא לידי ביטוי גם לציבור, אחרת אנחנו לא במשחק הזה.
דוד אזולאי: הדבר החשוב יותר, איך מביאים את זה לידיעת הציבור.
דוד אזולאי: כאן צריך לתקן את זה ולארגן כך שיהיה פרסום נאות על-ידי הקרנות.
דוד אזולאי: שמעתי את זה, אבל ליתר דיוק, אנחנו חייבים לעמוד על כך שזה יתפרסם בצורה נאותה ולא באיזו שורה נידחת אי-שם בעיתון, כדי שהציבור יידע, אם זה במסגרת חוזה, אם זה במסגרת פרסום, שאכן יידע מה הוא מקבל.
דוד אזולאי: דבר נוסף שאני רוצה להתייחס אליו, שמענו כאן, לא הייתי אומר איומים מרומזים, אבל שמענו שיכול להיות חס ושלום איזה אסון גדול לבנקים כתוצאה מהפחתת דמי ההפצה.
דוד אזולאי: אני אומר: לא צריך להיות כל-כך מודאגים.
דוד אזולאי: תפקידנו בראש ובראשונה לשרת את הציבור.
דוד אזולאי: אני מאמין שחס ושלום כאשר נגיע למצב כל-כך קשה בבנקים השולחן הזה והבית הזה כבר דנו במפעלים רבים ובמקומות רבים, קיימנו כאן דיונים איך לעזור להם.
דוד אזולאי: אני מאמין שגם אז תמצאו אוזן קשבת במקום הזה.
דוד אזולאי: דבר נוסף שהייתי מבקש, אדוני, כאשר אומרים שזה יגיע לידיעת הציבור ושזה יבוא לידי ביטוי אז אני מבקש גם לקבל איזה פירוט – לא שמעתי ממך – מה ההנחה.
דוד אזולאי: אתה מפחית מצד אחד אז איך זה יבוא לידי ביטוי, בכמה אחוזים זה יבוא לידי ביטוי לציבור?
דוד אזולאי: אני אזרח, אני חוסך בקרנות.
דוד אזולאי: כמה אקבל בעקבות המפעל הגדול שאתם הולכים לעשות היום?
רוברט אילטוב: אתה תראה בדוח העירוני.
דוד אזולאי: אני לא יודע לקרוא את הדוח הזה.
משה גפני: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.
יעקב אשר: אני רוצה קודם כול להצטרף להצעה הנכונה הזאת.
יעקב אשר: דבר שני, אני רוצה לשבח את הוועדה.
יעקב אשר: אני מבין שזה חלק ממכלול של חוקים ותקנות שהוועדה מחוקקת, בלי פופוליזם, אל הצדק החברתי הנכון ובמקום הנכון.
יעקב אשר: אדוני, אינני חושש, אני חושב שכן צריך לעשות איזון, שלא יקרה שהבנקים יגידו: למה אתם לא נוגעים בקרנות, והקרנות יגידו למה לא נוגעים בבנקים.
יעקב אשר: אז צריך לעשות את האיזון הנכון, אבל לא בגלל שלא נעשה האיזון היום לא נתחיל את התהליך כבר היום.
יעקב אשר: אני רוצה לשבח באמת את הוועדה הזאת, שב-4 השנים האחרונות הוליכה כמה וכמה חוקים מן הסוג הזה.
יעקב אשר: צריך להשלים חלק מהם, להשלים את המלאכה.
יעקב אשר: גם מי שלא הופיעו על הבמות של הצדק החברתי- - -
משה גפני: אבל נפגשתי איתם כל הזמן.
יעקב אשר: אבל נפגשת איתם.
יעקב אשר: אבל כאן זאת הבמה של הצדק החברתי.
יעקב אשר: אני רוצה לשבח אותך ואת שאר החברים שיזמו את החוקים האלה ולאחל לעצמנו שזה ימשיך כך.
משה גפני: אתם רציתם להגיד משהו בקצרה?
<עינת סקורניק: אני ראש מערך ייעוץ והשקעות בבנק לאומי.
<עינת סקורניק: אני מוצאת את עצמי מתגוננת ובכל זאת חשוב לי להבהיר כמה דברים.
<עינת סקורניק: כמי שאחראית על מערך הייעוץ בבנק גדול במדינה – בנק לאומי – אני בטוחה שגם הרשות לניירות ערך תסכים אתי שבמהלך השנים האחרונות הגענו למצב שמערך הייעוץ בבנקים הוא כזה שרואה את טובת הלקוח ופועל על מנת להביא לרווחת הלקוח- - -.
<עינת סקורניק: עלינו להבין בכל זאת שהרפורמה שעושים כאן משמעותית מאוד.
<עינת סקורניק: הפחתה של 20% מתוך פעילות שקורית במסגרת הייעוץ בבנקים, והיא אכן מבורכת, היא כזאת שעכשיו הולכים לגזור אותה.
<עינת סקורניק: אני לא מאיימת בשום דבר אך אני גוף שחייב להצדיק את הקיום שלו ואני צריכה להיות כלכלית.
<עינת סקורניק: אני לא יכולה לאורך זמן לסבסד פעילות אחרת.
משה גפני: מר משה פרל אמר את זה.
<עינת סקורניק: אני רוצה להדגיש איפה אנחנו עומדים.
<עינת סקורניק: תנועת המספרים גדולה מאוד.
<עינת סקורניק: מצד אחד, יש עלייה גדולה בהוצאות שאנחנו נדרשים להוציא על מנת לתת את הייעוץ, ומצד שני, נגזרות עלינו הלוך ושוב גזירות משמעותיות מאוד.
<עינת סקורניק: עלינו לזכור את המקבילה של הייעוץ הפנסיוני שקיים.
<עינת סקורניק: הייעוץ הפנסיוני הוא הדוגמה הטובה ביותר למודל שלא היה כלכלי ולכן בפועל לא מצליח לתפוס.
<עינת סקורניק: זה לא נעשה מכיוון שבייעוץ הפנסיוני לא רואים את טובת הלקוח.
<עינת סקורניק: רואים את טובת הלקוח, אבל כאשר זה לא מצדיק את עצמו אני לא יכולה ללכת לבנק שלי ולהגיד: תנו לי להמשיך.
משה גפני: חברי הוועדה יחליטו.
משה גפני: מר משה פרל, רצית להוסיף משפט, בבקשה.
<משה פרל: אמרו עליי הרבה דברים, אבל אף פעם לא האשימו אותי באיום ואני מרגיש חובה להבהיר את עצמי.
משה גפני: לא, לא, זה רק אמירה כזאת.
<משה פרל: היושב-ראש ייתן לי 30 שניות ויעצור אותי כאשר אגזים.
<משה פרל: כנראה לא הצלחתי להסביר את עצמי.
משה גפני: הסברת את עצמך מעולה.
<משה פרל: אני לא מרגיש כך.
<משה פרל: תן לי 20 שניות.
<משה פרל: אני רוצה להבהיר, כאן לא מדובר במסכנוּת של הבנקים, אף אחד לא הולך לערוך מגבית.
<משה פרל: אני לא בטוח שיש מקום לציניות הזאת.
<משה פרל: תחשבו על העולם הריאלי.
<משה פרל: תחשבו על יצרני חלב שמוכרים מוצרי חלב והמפיץ של המוצרים בסופר – ועשו כאן רק שינוי אחד בעולם הפיננסי, הסופר חייב לבדוק כל הזמן את כל המוצרים, יש יועץ דיאטה שעומד ליד המקרר, שכל לקוח שפונה אליו היועץ הזה חייב להגיד לו אם זה מתאים לו לבריאות, אם זה מתאים לו לדיאטה, לנתח לו ולהגיד לו מה המחיר הכי זול היום על המדף.
<משה פרל: את זה היצרנים של החלב או הדנונה או היוגורט או הגבינה יצליחו לעשות כאשר הם עדיין גובים את המחיר היותר יקר מן העולם, כפי שהראיתי, משאירים לעצמם את הנתח הכי גדול מן הרווח.
<משה פרל: תראו לי אדם אחד בחדר הזה שכאשר הוא רוצה להפחית את מחיר החלב ילך לקצץ את זה מהתקציב של הייעוץ הדיאטני.
<משה פרל: איזה היגיון יש בזה, כאשר עוד יש ככה "מארג'ינג" לעשות את זה בצד של היצרנים?
אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, רק להשלים את השאלה.
אמנון כהן: בעקבות הדברים שאני שומע כאן אני רק רוצה לדעת- - -
משה גפני: לפרוטוקול, אתה לא שואל אותי אלא את פרופסור שמואל האוזר.
אמנון כהן: כן, את ראש הרשות לניירות ערך.
אמנון כהן: בעקבות ההחלטה שלנו יש לוודא שהבנקים בינתיים לא יפגעו בקרנות בכל מיני תכסיסים.
אמנון כהן: שאלתי את זה קודם ולא ענית אז תענה לי עכשיו.
אמנון כהן: אנחנו כמובן ממשיכים גם בהליכי החקיקה וכן הלאה.
<שמואל האוזר: אשתדל להשיב לכולם בקצרה.
<שמואל האוזר: אני מודה לנציג איגוד הבנקים שמציע לכולם להפחית עמלות, פרט לבנקים.
<שמואל האוזר: אני רוצה לומר לכם, לא מדובר בהפחתה של עמלות ייעוץ מ-500 מיליון ל-400 מיליון.
<שמואל האוזר: הם מרוויחים 4 מיליארד שקל לשנה, כמדומני.
<שמואל האוזר: אני רוצה להגיד לכם יותר מכך, כאשר אחד מכם נכנס לבנק ואומר: אני רוצה לקנות קרן X, גם אם לא דיבר עם אף יועץ עדיין הוא משלם.
<שמואל האוזר: זאת אומרת, הכסף נשאר שם, אינני דואג לבנקים.
אמנון כהן: אפילו אם אני קונה באינטרנט אני חייב לשלם.
<שמואל האוזר: אני משוכנע שהבנקים ימשיכו לתת את הייעוץ כפי שהם נותנים היום.
<שמואל האוזר: אנחנו גם דואגים לזה ומפקחים על זה.
<שמואל האוזר: אני לא רואה בזה בעיה.
<שמואל האוזר: אני מאמין גדול בכניסתן של קרנות זרות.
<שמואל האוזר: אכן עיכבתי את זה במשך שנה.
<שמואל האוזר: משום שהיתה איזו הצעה לקבל את הקרנות הזרות עם החקיקה מחוץ-לארץ, בלי ההגנות שאנחנו נותנים גם למי שמשקיע בקרנות מקומיות.
<שמואל האוזר: עבדנו על זה ביחד עם הנציגים כאן ואנו בשלב מתקדם.
<שמואל האוזר: אנחנו מתכוונים בזמן הקרוב לתת גם לקרנות הזרות להיכנס לשוק.
<שמואל האוזר: הצעת החוק כבר מונחת בכנסת.
אבישי ברוורמן: מה זה "בזמן הקרוב"?
<שמואל האוזר: זה תלוי רק בלוח הזמנים של הכנסת.
<שמואל האוזר: הקרנות הזרות הללו יוסיפו תחרות וכמובן יוסיפו גם הכנסות לבנקים.
<שמואל האוזר: אני רוצה לומר לגבי ההתחייבות.
<שמואל האוזר: רבותי, לרשות לניירות ערך כאוכפת יש כמה כלים חשובים מאוד.
<שמואל האוזר: הראשון בהם, ברגע שקרן התחייבה – והן התחייבו – זה התחייבות כלפי הציבור והתחייבות כלפינו.
<שמואל האוזר: אין דבר כזה שהם לא עומדים בהתחייבויות.
<שמואל האוזר: אם הם לא עומדים אנחנו יכולים להטיל עליהם עיצומים כספיים, אנחנו יכולים לתבוע אותם בעבור זה שהם לא עמדו.
<שמואל האוזר: זה התחייבות חד-משמעית, התחייבות משפטית.
<שמואל האוזר: ולמרות זה, לבקשתם של יושב-ראש הוועדה ושל אחרים אמרנו שאנחנו נמצאים בשלב מתקדם לקראת חקיקה שתתן לנו גם אפשרות לומר להם באופן אקטיבי.
דוד אזולאי: יש לכם סנקציה?
<שמואל האוזר: יש לנו סנקציה, בוודאי.
<שמואל האוזר: כבר היום אנחנו יכולים להטיל סנקציות אם הם לא עומדים בהתחייבויות.
משה גפני: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון לפני ההצבעה ולומר כדלהלן: אני לא אוהב את מה שנעשה כאן עם ההסכם ועם הטלת העיצומים.
משה גפני: זה נעשה בדיעבד גדול מפני שמה שבאמת צריך להיות, שהחקיקה תאפשר לרגולטור, במקרה הזה לרשות לניירות ערך, להפחית גם את דמי הניהול כפי שמפחיתים את עמלות ההפצה.
משה גפני: היתה התחייבות של יושב-ראש הרשות לניירות ערך.
משה גפני: בדקתי גם עם שר האוצר.
משה גפני: אני מקווה שגם הממשלה הבאה תמשיך באותה הדרך, להחיל רציפות על החקיקה.
משה גפני: החקיקה הזאת נכונה, כך צריך לפעול.
משה גפני: אני מקווה שהדברים יתנהלו כמו שהם, יש גם רציפות שלטונית.
משה גפני: לפחות בחלק הזה זאת לא שאלה של מדיניות כלכלית גלובלית אלא כולם בדעה שצריך להפחית, גם אלה שמתנגדים לתקנות האלה הם בדעה שצריך להגיע לקצה, לאזרח הרגיל, ששם יופחתו דמי הניהול.
משה גפני: יש התחייבויות שכתוצאה מהפחתת עמלות ההפצה יופחתו גם דמי הניהול.
משה גפני: אני מקווה שהתהליך הזה יימשך.
משה גפני: כולנו כאן, בין קואליציה ובין אופוזיציה, כדי לשמור שהדבר הזה יקרה.
משה גפני: יש התחייבות של יושב-ראש הרשות לניירות ערך.
משה גפני: אני מקווה שאכן כך יהיה.
משה גפני: אני מבקש להביא את תקנות השקעות משותפות בנאמנות (עמלת הפצה) (תיקון), התשע"ג-2013 להצבעה.
משה גפני: בעד תקנות השקעות משותפות בנאמנות (עמלת הפצה) (תיקון), התשע"ג-2013 – רוב
משה גפני: נמנעים – 2
צחי הנגבי: תמיד רציתי להשתמש בפטיש של ועדת הכספים, נפלה בחלקי הזכות.
צחי הנגבי: אנחנו בסבב מינויים של יושבי-ראש ועדות הכנסת, כפתיח לחידוש פעולתה של הכנסת באופן אינטנסיבי בשבוע הבא.
צחי הנגבי: לאחר שמינינו את יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון אנחנו באים אל ועדת הכספים.
יולי יואל אדלשטיין: ולפני זה מינינו את יושב-ראש ועדת הכנסת.
צחי הנגבי: אני לא מיניתי, אבל מונה יושב-ראש ועדת הכנסת.
ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, מפני שלא מינינו אף אחד.
צחי הנגבי: סליחה.
צחי הנגבי: הביטוי הנכון, כדברי הוותיק בחברינו - - - מאיר שטרית לא פה?
צחי הנגבי: אתה, לדעתי, אתה זקן חברי הכנסת בחדר הזה.
ראובן ריבלין: אני בעד זה שבוחרים, ואז אני לא דואג.
צחי הנגבי: אז נבחר את יושב ראש-ועדת הכספים, בהתאם להוראות סעיף 106א(1) לתקנון הכנסת: "הוועדה תבחר יושב-ראש מבין חבריה, לפי המלצת ועדת הכנסת.
צחי הנגבי: " ועדת הכנסת ממליצה בפני ועדת הכספים לבחור בחבר הכנסת ניסן סלומינסקי לכהן כיושב-ראש הוועדה.
צחי הנגבי: לפני שנעבור להצבעה אני רוצה לומר מילות הוקרה – לא נאמר "פרידה" כי חבר הכנסת גפני היה אתנו ונשאר אתנו.
צחי הנגבי: עקבתי מקרוב אחריו, בחלק גדול מהקדנציה הקודמת כיהנו במשותף – אני כיו"ר ועדת החוץ והביטחון והוא כיו"ר ועדת הכספים.
צחי הנגבי: אני עזבתי, הוא נשאר.
צחי הנגבי: נדמה לי שהיית בין התורמים המשמעותיים לכך שהכנסת הקודמת נותרה על כנה באופן חסר תקדים - לראשונה מאז 1988, למעלה מארבע שנים.
צחי הנגבי: אני לא יודע אם אתה שמח על כך, אני יודע שאת הכנסת הזאת, לפחות את חלק מתקופתה, היית רוצה לקצר.
צחי הנגבי: בכל מקרה, אני מניח שתישאר בוועדת הכספים ותהיה לעזר ליושב-ראש הנכנס.
צחי הנגבי: היושב-ראש הנכנס, גם הוא חבר כנסת ותיק.
צחי הנגבי: הוא היה בחופשה קצרה, חזר.
צחי הנגבי: אני יכול לגלות שאנחנו אפילו בני אותה משפחה, באיזה שרשור של המשפחה שלי.
צחי הנגבי: היית חבר ועדת הכספים הרבה שנים.
יולי יואל אדלשטיין: אז אל תשתתף בהצבעה, שהמלעיזים לא יגידו.
צחי הנגבי: אני לא יכול להשתתף בהצבעה כי אני לא חבר ועדת הכספים, אז אין לי בעיית ניגוד עניינים.
צחי הנגבי: אם יש מישהו שרוצה לומר משהו לפני ההצבעה אז נשמח.
ראובן ריבלין: אני מבקש להוסיף ולומר דברים על היושב-ראש היוצא, וגם על היושב-ראש הנכנס שאתה זכיתי לשמש כחבר ועדת הכספים בתקופות רבות.
ראובן ריבלין: אני מוכרח לייחד מספר דברים לאיש גפני וגם ליושב-ראש ועדת הכספים גפני.
ראובן ריבלין: גפני לטש עיניו לוועדת הכספים שנים רבות, שכן חבריו החסידים תמיד לקחו לו את המקום הזה.
ראובן ריבלין: כאשר הוא עמד על זכותו לשמש כיושב-ראש ועדת הכספים היו הרבה אשר הרהרו האם יהיה כקודמו, שהיה באמת יושב-ראש ועדת כספים לעילא ולעילא, הרב ליצמן, שהפך להיות לשר והתמודד עם גפני על תפקיד יושב-ראש ועדת הכספים.
ראובן ריבלין: שניהם ראו בוועדת הכספים תפקיד יותר חשוב מאשר התפקיד ברשות המבצעת כשרים.
ראובן ריבלין: גפני נכנס לתפקידו ושימש דוגמה גם ליכולת האישית להתמודד עם כל הנושאים אשר עמדו לפניו, ועמדו לפניו נושאים הרי גורל והרי הכרעה, והוא יכול היה להם.
ראובן ריבלין: יותר מכך, הוא שימש כיושב-ראש ועדת הכספים לתפארת הכנסת במובן זה שלא היה עובר אצלו - בעזרת היועצת המשפטית המעולה של הוועדה הזאת - נושא אחד הקשור בציבור שלא היה בא לידי ביטוי במיצוי הדיון הציבורי לעילא ולעילא.
ראובן ריבלין: היה צריך להגיע רגע של הכרעה, ואכן הוא הגיע לאותו רגע של הכרעה לאחר שמיצה את כל הדיונים הציבוריים.
ראובן ריבלין: לא בכדי אלה שתי הוועדות שהן סביב השעון – עם ועדת החוץ והביטחון, שיושב-ראש ועדת הכנסת זכה לשמש בה יושב-ראש מצוין.
ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שגפני העלה את קרנה של הכנסת.
ראובן ריבלין: למרות שלכאורה הוא מייצג איזשהו סקטור במערכת הפוליטית הישראלית, הוא לא רק עמד לצד הממשלה בחובתה לנהל את המדינה אלא גם עמד לצד האזרח כאשר היה צריך להתמודד ולפקח על הממשלה, בלי שום הנחות ובלי שום רצונות לייצר במעמד שיש לו או בתפקיד שיש לו אילו שהם אמצעי לחץ לטובת הסקטור.
ראובן ריבלין: מה שהיה צריך לייצג - הוא ייצג את הסקטור, כפי שעושה זאת כל אחד ואחד מאתנו.
ראובן ריבלין: על כך תבוא על הברכה.
ראובן ריבלין: אני חושב שעשית דברים יפים וגדולים ובאמת תיזכר בתולדות הכנסת כאדם אשר היה ושימש בוועדת הכספים לעילא ולעילא, יחד עם שפירא ויחד עם ליצמן - כדי לא לעשות איזשהן בעיות עם החסידים, אנחנו, המתנגדים.
ראובן ריבלין: סלומינסקי, עומדת לפניך תקופה לא פשוטה, מאבקים, כאשר בוועדת הכספים אנחנו צריכים לדון בנושאים שהם גם נושאים שקשורים בחקיקה – חוק ההסדרים – וגם נושאים הקשורים בדאגה לכל אחד ואחד, יחד עם הדאגה למדינה.
ראובן ריבלין: אני רוצה, בשם כל החברים פה, לברך אותך ולהתפלל בשבילך שתצליח דרכך בעשייתך למען המדינה והארץ.
צחי הנגבי: מי בעד ההצעה לבחור את חבר הכנסת ניסן סלומינסקי לכהן כיושב-ראש הוועדה?
צחי הנגבי: תודה, פה אחד.
צחי הנגבי: אני מעביר לכבודו את המושב, הפטיש והמיקרופון.
ניסן סלומינסקי: ראשית, אני רוצה להודות לכל חבריי בוועדה שבחרו בי, וכמובן, ליושב-ראש הכנסת וליושב-ראש ועדת הכנסת, שעזרו לגלגל את העניין ולהביא את זה עד הלום.
צחי הנגבי: יושב-ראש הקואליציה.
ניסן סלומינסקי: יריב לוין.
ניסן סלומינסקי: יש עוד הרבה שהיו שותפים, אם אתחיל לפרוט אז בטח אפספס ואז יהיה יותר גרוע.
ניסן סלומינסקי: אני, לפחות, יכול לשבח את היושב-ראש הקודם.
ניסן סלומינסקי: צריך לדעת שבדרך מנכ"לים של משרדי ממשלה או כל מיני מנהלים, אם הם לא מצליחים - הם מודחים, ואם הם מצליחים – הם ממשיכים.
ניסן סלומינסקי: שלא יישמע כאילו היושב-ראש הקודם לא הצליח ובגלל זה התחלף.
משה גפני: כולם יודעים את הסיבה.
ניסן סלומינסקי: כן, אני אומר.
יצחק כהן: מה הסיבה, ניסן?
יצחק כהן: מה הסיבה?
ניסן סלומינסקי: פה הסיבה היא לא - - -
יצחק כהן: הסיבה היא שמידרתם ציבור שלם.
יצחק כהן: זו הסיבה.
יצחק כהן: תגיד את האמת, אתה איש אמת.
ניסן סלומינסקי: אנחנו עכשיו בברכות, למה לקלקל?
ניסן סלומינסקי: עוד יהיה לנו מספיק זמן.
ניסן סלומינסקי: בסך הכול אני משבח אותו, שהוא לא התחלף בגלל שהוא לא היה מתאים.
יצחק כהן: תגיד מה הסיבה שהוא בחוץ.
יצחק כהן: אנחנו יודעים מה הסיבה.
ניסן סלומינסקי: בגלל שהתחלף השלטון.
יצחק כהן: לא, בגלל שמידרתם אותו.
ניסן סלומינסקי: למה אתה לא שר היום או סגן שר?
ניסן סלומינסקי: מה הבעיה - - - ?
יצחק כהן: בגלל שהחרמתם אותנו, זו הסיבה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה מאוד לשבח, להצטרף לדבריו של רובי ושל כל האחרים על הפעילות הטובה, הראייה הרחבה של היושב-ראש הקודם והאינטנסיביות שלו.
ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה להגיד חוש הומור, אני לא יודע אם זו ברכה.
משה גפני: במצבים רציניים חוש הומור זה טוב.
משה גפני: סתם חוש הומור – לא.
ניסן סלומינסקי: נכון שמצד שני גם הדאגה למגזר, כי בסך הכול הוא נציג ציבור והמגזר שלח אותו.
ניסן סלומינסקי: אבל זה לא הפריע לו להסתכל בראייה רחבה.
ניסן סלומינסקי: אני חושב שאתן לך את זכות הדיבור, חבר הכנסת גפני.
משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, אדוני יושב-ראש הקואליציה, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, ראשית, אני מברך אותך על המינוי הזה – סליחה, על הבחירה, לא המינוי.
משה גפני: אני לא יודע אם בבית היהודי זה כמו הליכוד, אם זה מינוי או בחירה.
ראובן ריבלין: יגיעו עוד ימים שבכנסת ימנו.
ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו עוד בדמוקרטיה פרלמנטרית.
ניסן סלומינסקי: היו אצלנו פריימריס, כך שציבור רחב בחר.
משה גפני: ניסן, אני מברך אותך על הבחירה שלך לתפקיד החשוב הזה של יושב-ראש ועדת הכספים.
משה גפני: אתה לא חדש בוועדה הזאת.
משה גפני: היית פה, נדמה לי, שתי קדנציות.
משה גפני: עברת את הבעיות של ועדת הכספים.
משה גפני: כאשר יש ימים טובים אז זה יותר טוב, כאשר יש ימים פחות טובים אז זה פחות טוב, אבל היא ועדה שנוגעת בכל תחומי החיים של אזרחי מדינת ישראל, של משרדי הממשלה, של החברות הממשלתיות.
משה גפני: כל הקדנציה הייתי יושב-ראש ועדת הכספים.
משה גפני: מאוד נהניתי כאן.
משה גפני: לא ייצגתי שום מגזר, לא ייצגתי שום סקטור.
משה גפני: לא תפסו אותי אף פעם בדבר כזה.
משה גפני: יכול להיות שבחדרי חדרים עשיתי.
משה גפני: אבל כל הדברים של מגזר וסקטור הם פשוט לא נכונים.
משה גפני: כל נושא שהובא לכאן לדיון נדון לגופו של עניין, כאשר גם האחריות כלפי המדינה עמדה לנגד עינינו וגם טובת האזרח, שזה היה הדבר החשוב ביותר.
משה גפני: נכנסנו לתחומים שוועדת הכספים לא בדיוק היתה צריכה לעסוק בהם, כמו טיפול במפעלים שעמדו להיסגר, מובטלים שהיו אמורים לצאת לרחוב.
משה גפני: הוועדה קיבלה הרבה מאוד שבחים על הטיפול שלה בכל הדברים.
משה גפני: משרדי הממשלה קצת פחות.
משה גפני: הם היו מעדיפים שפחות נתעסק בחוקים הממשלתיים.
משה גפני: אמרו: כבר הכנו את זה שנתיים, כל המשרדים כבר עברו על זה, אז בשתיים-שלוש ישיבות תתחילו לשנות דברים?
משה גפני: ושינינו.
משה גפני: פעמים רבות גם הודו לנו על זה ששינינו, מכיוון שכאן בוועדה הכול פתוח, הכול עומד בביקורת ציבורית וחברי הוועדה גילו אחריות רבה מאוד.
משה גפני: טיפלנו בכל הדברים האלה.
משה גפני: הוועדה הזאת בנויה הרבה מאוד על היושב-ראש שלה.
משה גפני: אם אהיה חבר הוועדה, וכנראה אהיה, אני מבקש ממך להמשיך בדרך הזאת וגם לשכלל אותו ולשפר אותה - לדאוג לאזרח.
משה גפני: הממשלה זה לא ניתן למשה בסיני, גם שם טועים, גם שם עושים דברים טובים.
משה גפני: המגמה צריכה להיות מגמה שהוועדה תבחן א הדברים ותפקח.
משה גפני: זאת עבודתה על-פי החוק, על-פי התקנון – היא צריכה לפקח על עבודת הממשלה.
משה גפני: בסופו של דבר, היא זאת שמחוקקת.
משה גפני: לא הממשלה מחוקקת.
משה גפני: הממשלה מציעה, מביאה את זה למליאת הכנסת ולאחר מכן זה עובר לוועדה.
משה גפני: אני מכיר את הרצון שלך גם לדאוג לתורה, גם לדאוג למה שהיום די נמצא בשוליים של השיח הציבורי.
משה גפני: אני יודע שהדברים האלה מאוד חשובים לך.
משה גפני: אתה צריך לדאוג לכולם.
משה גפני: אני מאוד מקווה.
משה גפני: בי אתה יכול לראות חבר שיסייע לך בכל מה שלגופו של עניין, אם זה יהיה לטובת הציבור.
משה גפני: אתה תוכל לראות בי יריב אם, חס וחלילה, תיכנע לתכתיבים של הממשלה בדברים שהם אינם טובת הציבור.
משה גפני: אתה תראה בי יריב, לא אישי אבל ציבורי.
משה גפני: אני לא מתכוון לוותר כמלוא הנימה בדרך שלי.
משה גפני: אני כבר 25 שנה בכנסת, בדרך הזאת אני הולך כל הזמן.
משה גפני: הנושא הוא טובת הציבור, טובת העניין, טובת המדינה וטובת האזרחים.
משה גפני: אני באמת מברך אותך מכל הלב שתצליח, בגלל שההצלחה שלך היא ההצלחה של כולנו.
משה גפני: כפי שאמרתי, אסייע לך בכל מה שאפשר.
משה גפני: גם אם יהיו לך בעיות מול הממשלה, אני בשקט אוכל לעזור לך.
ניסן סלומינסקי: לפני שאני אגיד את הדברים אני רוצה שיושב-ראש הכנסת יאמר כמה מילים.
יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, ברכות.
יולי יואל אדלשטיין: המון הערכה, כמו ששמענו מכולם, ליושב-ראש היוצא והמון ברכות הצלחה ליושב-ראש הנכנס.
יולי יואל אדלשטיין: לגבי חשיבות הוועדה אין מה להרבות מילים.
יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הנגבי ואנוכי עוברים בין הוועדות, יש לי חשש סביר שמבחינת נוכחות של חברי הכנסת אנחנו כרגע בשיא.
יולי יואל אדלשטיין: עד עכשיו לא זכינו בוועדות האחרות, ויש לי חשש שגם בוועדות הבאות לא נזכה לראות אותו מספר חברי כנסת שמשתתפים, וזה אומר את הכול לגבי המעמד והחשיבות של הוועדה הזאת.
יולי יואל אדלשטיין: מילה אחת אני כן רוצה לומר באופן כללי, כי שמענו את זה כבר מפי כל הדוברים.
יולי יואל אדלשטיין: לא יודע, אולי זה עדיין לא עבר לי מהטקסים הממלכתיים - לא רק בטקסים הממלכתיים אני אומר שזו לא בושה לייצג מגזר ולייצג סקטור.
יולי יואל אדלשטיין: זאת לא בושה.
יולי יואל אדלשטיין: מי שלא אוהב את הציבור ששלח אותו ואת העם שלו ואת המדינה שלו, שהוא אוהב אחרים והוא אינטרנציונליסט אמתי.
יולי יואל אדלשטיין: בדרך כלל זה בדיוק הפוך.
יולי יואל אדלשטיין: לכן מה שצריך לוודא שיהיה בוועדה הזאת זה לא שמישהו מייצג ציבור ונלחם למען ציבור מסוים כאן במדינת ישראל, אלא שבאותה הזדמנות חגיגית הוא לא מקפח ציבורים אחרים ויש לו אוזן קשבת גם לציבור אחר, שהוא לא מייצג, ואולי פחות נלחם או על מישהו אחר נלחם.
יולי יואל אדלשטיין: מהיכרותי עם פעילות הוועדה עד כה ומהיכרותי את היושב-ראש הנכנס, ניסן סלומינסקי, אני חושב שזה מה שיהיה כאן ובעיניי, לפחות, זה מה שצריך להיות.
יולי יואל אדלשטיין: כן, מאבק לפעמים על תקציב, אבל בסופו של דבר אם תצליח, כמו שהצליחו לא מעט מקודמיך, לנווט את זה נכון, לייצג את הציבור ששלח אותך אבל גם לא לקפח ולא לשכוח ציבורים אחרים, אז תבוא ברכה גם על הוועדה, גם על הכנסת וגם על עם ישראל.
יולי יואל אדלשטיין: בהצלחה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת וחברי, היושב-ראש היוצא של ועדת הכספים.
ניסן סלומינסקי: אראה בו עזר.