GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יובל שטייניץ: נגמרה טוב – רופאים קיבלו תוספות שכר, ואנחנו קיבלנו שעון נוכחות, שזו מהפכה היסטורית של נוכחות רופאים בבתי חולים, אבל היה לא קל.
יובל שטייניץ: המאבק אתכם – אני אומר זאת כמחמאה – היה בסדר.
יובל שטייניץ: עדיפות לגליל ולנגב, ראשית, זה היה אחד מהדברים בראש מעייני.
יובל שטייניץ: בחוק עידוד השקעות הון החדש נתנו עדיפות עצומה לגליל ולנגב גם בהשקעות בתשתיות, בכבישים ורכבות, גם בחינוך חינם, אבל העלית דבר אחד שאולי אתה צודק בו – הפריפריה התרחקה.
יובל שטייניץ: פעם קריית גת היתה כל כך רחוקה, או באר-שבע, שזה היה פריפריה, כבר לא היה הבדל גדול בינם לבין דימונה.
יובל שטייניץ: היום דימונה ומצפה רמון עדיין רחוקות, וקריית גת הרבה יותר קרובה.
יובל שטייניץ: כנ"ל יקנעם.
יובל שטייניץ: אולי יש לשקול את זה.
יובל שטייניץ: מצד אחד, אתה לא רוצה לעשות יותר מדי מדרגות ואזורים, ומצד שני, אני מסכים עם הטענה שלך, שבעיקר שדרת הנגב המזרחי – ערד, דימונה, ירוחם, מצפה רמון זה הפריפריה של הפריפריה, ושם יש לשים מיוחד.
יובל שטייניץ: ניסיתי גם לרכז צוות שיחשוב במיוחד על האזור הזה.
יובל שטייניץ: אני מסכים עם חלק מההערה שלך, שאולי פה צריך חשיבה מחודשת, על מה זה פריפריה יותר רחוקה.
יובל שטייניץ: מקבל את זה.
יובל שטייניץ: לגבי פוטאץ'-כי"ל, אני לא יודע על מגעים שמתנהלים כרגע.
יובל שטייניץ: אם הנושא הזה יגיע, אני מקווה שיישקל ברציונליות ותוך קודם כל דאגה לאינטרסים הכלכליים של מדינת ישראל, של הנגב ותושביו.
יובל שטייניץ: יעל, קודם כל, תודה רבה על המילים החמות.
יובל שטייניץ: שנית, לגבי הפערים, אנחנו חייבים לצמצם את הפערים, אבל אסור לשפוך את התינוק עם מי האמבטיה.
יובל שטייניץ: אנחנו חייבים לצמצם את הפערים בלי לעשות טעויות כלכליות מז'וריות, בלי לפגוע בכלכלה.
יובל שטייניץ: לכן, כפי שראית, התחלנו בצמצום פערים.
יובל שטייניץ: זה הנתונים של הביטוח הלאומי ושל הלמ"ס, שיש מ-2009 עד היום – כבר ארבע שנים כל שנה הפערים בצמצום.
יובל שטייניץ: עדיין ארוכה הדרך; צריך להמשיך כך עוד עשר שנים.
יובל שטייניץ: איך עשינו את זה – בשתי דרכים: אחת, כשאתה מעלה את שיעור התעסוקה, כשנוצרים 360 אלף מקומות עבודה חדשים, שאנשים שלא עבדו נכנסים למעגל העבודה, זה כבר מתחיל לתמוך בהורדת פערים, אז המקרו כאן קשור למיקרו, אבל שנית, העלינו את שכר המינימום.
יובל שטייניץ: אני חושב שאנחנו המדינה המערבית היחידה שהעלתה את שכר המינימום בעת המשבר, לתמוך בעובדים החלשים, והכי חשוב בעיניי, שזה מהלך שלא ציינתי קודם, אבל אני רואה בו שינוי מגמה, זה מס הכנסה שלילי, כי במס הכנסה שלילי ציינו כיוון.
יובל שטייניץ: זה לא סתם קצבאות לחלשים.
יובל שטייניץ: אמרנו: אנחנו עוזרים למי שעוזר לעצמו.
יובל שטייניץ: מי שמתאמץ ועובד, אבל השכר נמוך כי הוא רק התחיל או כי הוא באזור פריפריה או מסיבה כזו או אחרת, המדינה נותנת לו תוספת משמעותית, והכיוון הזה, לדעתי, צריך להמשיך ולהתפתח.
יובל שטייניץ: המדינה מסייעת לאלה שמתאמצים, לאלה שעושים מאמץ לעזור לעצמם.
יובל שטייניץ: זה גם מעודד יציאה עבודה.
יובל שטייניץ: לכן ראינו ארבע שנים של צמצום פערים.
יובל שטייניץ: מי שרוצה לנגח סתם יכול לומר: אבל הפערים עדיין מאוד גבוהים.
יובל שטייניץ: זה נכון, כמובן, אבל דווקא בגלל זה עוד יותר חשוב ועוד יותר צריך לברך על זה שארבע שנים הפערים סוף-סוף בכיוון ירידה שנה אחר שנה.
יובל שטייניץ: המאמץ הזה חייב להימשך בדרך כזו שהתוספת שנותנים והסיוע לחלשים הוא לחלשים שמתאמצים.
יובל שטייניץ: קשישים, נכים שלא יכולים לעבוד, ודאי שאתה צריך לסייע להם כחלשים, כי הם לא יכולים לשפר את מצבם, אבל אחרים שיכולים לעבוד, שיכולים לעזור לעצמם, צריך לעזור להם, אם הם עוזרים לעצמם.
יובל שטייניץ: לכן מס הכנסה שלילי, בעיניי, למרות שזה אחד מהצעדים הרבים ששר אוצר עושה בארבע שנים – אני רואה בזה שינוי מגמה, כי פעם ראשונה אנחנו אומרים: אנחנו עוזרים לחלשים על בסיס זה שהם עוזרים לעצמם.
יובל שטייניץ: אבישי, תודה רבה לך על הדברים החמים.
יובל שטייניץ: אחת העצות העיקריות שאני נותן לכל אדם בתפקיד ציבורי אבל במיוחד בתפקיד הלא פשוט הזה של שר אוצר זה חוסר פניות, אבל במובן הרחב של המילה – לא להיכנע ללחצים של ועדי עובדים שמאיימים בפריימריז, לא להיכנע ללחצים של בעלי הון שמאיימים עליך, ויש להם כוח להזיז אפילו גורמים בממשל בארצות הברית או לעשות נגדך קמפיין של מודעות ענק, לא להיכנע גם להלכי רוח פופוליסטיים – לא בכנסת, לא בתקשורת.
יובל שטייניץ: קודם כל יש לחשוב רציונלית לבד.
יובל שטייניץ: יכול להיות שהחשיבה הרציונלית שלי ושלך – לפעמים אנחנו לא מסכימים, אבל קודם כל אדם נבון, ודיברו על לפיד ככנראה, שר האוצר הבא - אין לי ספק שהוא אדם נבון – אדם נבון שיש לו האומץ גם להקשיב וללמוד וגם לחשוב לבד, ולומר: לא מעניין אותי הלכי רוח, רוב הכלכלנים חושבים כך, רוב העיתונאים רוצים כך, בציבור מפגינים בעד זה, ו-וועדי העובדים רוצים את זה.
יובל שטייניץ: לא מעניין אותי הלכי הרוח, לא רוצה להיות פופולרי.
יובל שטייניץ: בסוף התקופה שישפטו אותי, אבל צריך לעשות את מה שנכון בלי חשבון של פופולריות בתקשורת או בציבור או בוועדי עובדים או בפריימריז.
יובל שטייניץ: זה, בעיניי, הדבר הכי חשוב שאני מצפה מכל בעל תפקיד ציבורי בכיר, ובמיוחד משר אוצר, להיות.
יובל שטייניץ: אני מקווה שעמדתי בסטדנדרט הזה.
יובל שטייניץ: לפחות השתדלתי, ואני מאוד מודה לך על המחמאות.
יובל שטייניץ: בכל זאת, תיעלב אם לא אתווכח אתך טיפה.
יובל שטייניץ: אני חולק על שני דברים שאמרת: ראשית, הצמיחה ועוד איך מחלחלת למטה.
יובל שטייניץ: אתה יכול לחשוב שצריכים לעשות הרבה כדי להקטין פערים, ושתהיה יותר רחבה, ואני מסכים, וגם עשינו צעדים בכיוון, אבל תחשוב מה היה קורה אם לא היתה צמיחה, או אם היתה צמיחה שלילית.
אבישי ברוורמן: צמיחה – אני בעד; השאלה, איזו צמיחה.
יובל שטייניץ: אם חלילה היינו באבטלת המונים, כמו שקיימת ברוב מדינות אירופה וארצות הברית, הנפגעים העיקריים היו כולם, אבל קודם כל החלשים, הפריפריה ומעמד הביניים.
יובל שטייניץ: אז העובדה שהצלחנו להימנע מאבטלת המונים היא כבר כשלעצמה מחלחלת למטה, ואני לא מדבר על זה שאנחנו רואים את המגמה של צמצום פערים.
יובל שטייניץ: לגבי תקציב דו-שנתי, אפשר להתווכח.
יובל שטייניץ: אני משוכנע שהיתרונות עולים בהרבה על החסרונות, אבל יש מה לתקן במתודה.
יובל שטייניץ: התחזיות, לדעתי , פחות בעייתיות, כי אתה יכול לתקן בשנה השנייה, אם אתה רוצה, בעיקר הכנסות.
יובל שטייניץ: החלטנו לא לתקן מבחירה חופשית, כי זיהינו את 2012 כשנה עם צמיחה יותר בעייתית או יותר נמוכה בגלל היעדר הגז.
יובל שטייניץ: הבעיה העיקרית זה ההתחייבויות שאתה לוקח, ואז, כשזה נראה יותר רחוק, אתה לוקח אולי יותר בקלות, ואת זה צריך להכניס לפרקטיקה, כלומר תקציב דו-שנתי – כן, עם תיקונים נדרשים, עם פרקטיקה שאנחנו לומדים אותה.
יובל שטייניץ: זה לא רק קרן המטבע וה-OECD.
יובל שטייניץ: אני יכול גם לומר לוועדה ששר האוצר החדש בארצות הברית ידידי הצהיר לפני שנה בסנאט שמבחינה מקרו כלכלית הוא השתכנע שתקציב דו-שנתי הרבה יותר נכון וטוב, והוא חושב שארצות הברית צריכה לשקול ברצינות בעתיד גם מהלך דומה לזה של ישראל.
משה גפני: אנחנו הודענו וגם אתם הודעתם שלא יהיה יותר תקציב דו-שנתי זמני.
יובל שטייניץ: נכון, אני מסכים שצריך להפוך את זה לקבוע.
יובל שטייניץ: נדבר בינינו על מגבלת ההוצאות.
יובל שטייניץ: אמנון, התמקדת בצדק בשבחים לאיש היקר והשקט הזה, שיושב כאן, שכל פעם שרציתי שהוא ייקח את הקרדיט והוא יופיע בתקשורת, הלך לתקשורת ואמר: שר האוצר וכו', איש בעל מעלות בלתי-רגילות.
יובל שטייניץ: הלוואי שהיתה לי הצניעות והנחמדות שיש לאיציק כהן.
יובל שטייניץ: לצערי, תכונות האופי המשובחות של איציק כהן רחוקות ממני, וגם העדינות.
יובל שטייניץ: לא ראיתי אותו פעם פוגע באדם, מעליב אדם, מתבטא בבוטות כדי שהתקשורת תסקר את דבריו.
יובל שטייניץ: גם כחבר כנסת.
יובל שטייניץ: אני מציע לכל חברי הכנסת החדשים ללמוד את זה.
יובל שטייניץ: מיכל בירן, הדברים שאמרת – איני רוצה להתווכח אתם בכלל.
יובל שטייניץ: זה מזכיר לי את ימיי הראשונים בכנסת, כשניגש אלי כתב בכיר בכנסת, ואמר לי: אתה צריך להיות יותר בוטה, יותר קיצוני בהתבטאויות שלך - אחרת לא תוזכר בתקשורת.
יובל שטייניץ: אני שמח שאת למדת כבר את הלקח הזה, ולא אגיב לכן לדבריך, כי היתה להם מטרה, ואני בטוח שהושגה.
יובל שטייניץ: רוברט, אני מודה לך על שיתוף הפעולה.
יובל שטייניץ: אמרתי מייד בהתחלה גם פה בוועדה שאנחנו חייבים לצאת מהמשבר הזה, לחזור לצמיחה חיובית - היינו בצמיחה שלילית – לבלום את עליית האבטלה ולהתחיל להוריד אותה, כי היינו 9.5 אחוז במגמת עלייה, אבל אמרתי: צריכים לעשות את כל זה, ולשמור על זה שלא נצא מהמשבר בלי תעשיית היי טק, שתעשיית ההיי טק הישראלית תשרוד את המשבר הזה בשלום.
יובל שטייניץ: החוקים שלך וההתייעצויות אתך סייעו במשימה הזאת, וזה חשוב מאוד, ואני מודה לך על הדברים הללו.
יובל שטייניץ: לגבי תמר, אני לא מסכים אתך.
יובל שטייניץ: לא החרגתי את תמר, העיכוב בגז לא נובע מזה, ואני חושב שהמאבק הזה, מאות-המיליארדים שעוד נקבל תוך כמה שנים, דאגתי לעתיד – זה לא מתקבל בתקופתי כשר אוצר, זה היה חשוב מאין כמותו.
יובל שטייניץ: עמדתי על זה בתוקף, לא להחריג שום דבר, גם לא את תמר.
יובל שטייניץ: פה היה לנו ויכוח.
יובל שטייניץ: עדי קול, קודם כל, לגבי הפריון, מספר המועסקים עלה ב-10 אחוזים בארבע השנים האחרונות.
יובל שטייניץ: התוצר עלה ב-14.7 אחוזים.
יובל שטייניץ: האם זה אומר שהפריון עלה או ירד, לדעתך?
עדי קול: אבל זה לא נכון.
עדי קול: החישוב שלך של חלוקת התוצר למספר עובדים הוא נכון; השאלה, איך בודקים את זה.
יובל שטייניץ: החישוב שלי, שהוא המקובל בעולם כולו, וכך משווים גם בישראל וגם במדינות אחרות, הוא נכון.
יובל שטייניץ: הפריון עלה, לשמחתנו, גם בארבע השנים האחרונות.
יובל שטייניץ: היינו רוצים שיעלה יותר.
יובל שטייניץ: אני מסכים אתך שהוא צריך לעלות הרבה יותר, אבל גם הפריון עלה, בדיוק כמו שאי-השוויון הצמצטם, לשמחתנו.
יובל שטייניץ: עדיין רחוק מלהספיק, זו תחילת הדרך.
יובל שטייניץ: אבל אחרי שמונה שנים שאי-השוויון מתרחב כל שנה, אם פתאום ארבע שנים הוא יורד כל שנה, זו תחילת הדרך, אבל צריך גם לדעת לברך ולראות גם מגמה.
יובל שטייניץ: בסוף המגמה חשובה מאין כמותה.
עדי קול: אבל החישוב לשעת עבודה, עדיין הפריון- - -
יובל שטייניץ: אני חושב שגם בשעת עבודה תגלי אחרת.
יובל שטייניץ: אלה שבאו אתי, שחררתי אותם, כי אמרתי: ישיבה אחרונה – אני בא לבד.
יובל שטייניץ: אם הייתי רוצה את כל הנתונים, הייתי בא עם כל צמרת האוצר, אבל אני אומר לשבחכם, שגם שאלתם שאלות קונקרטיות.
יובל שטייניץ: אראל מרגלית, העלית שלושה נושאים.
יובל שטייניץ: אענה לך בקצרה על שלושתם.
יובל שטייניץ: ראשית, מאחר שהזכרת את הקורס של ימימה בן-מנחם בפילוסופיה של המדע, ששנינו היינו בו, קורס מאסטר, אומר לך משהו על אינטליגנציה מדעית בסיסית.
יובל שטייניץ: אפשר להתווכח על המון דברים, אבל אם אנחנו רואים משבר עולמי חריף, שבו רוב מדינות העולם המפותח נפגעות קשה, ורובן גם עוברות לצמיחה שלילית וגידול באבטלה בסוף 2008, תחילת 2009, ומתוך קבוצה של שלושים-ארבעים מדינות העולם המפותח אחת עוברת לדו-שנתי, והיא גם זו שמייד במחצית השנה השנייה ובשנה שלאחר מכן מתאוששת יותר, צומחת יותר, מייצרת יותר מקומות עבודה מכל שאר המדינות, אז גם מי שלא מבין ולא ביקש מעולם הסבר, ראוי שיחשוב לעצמו - אולי יש פה קשר.
יובל שטייניץ: אולי קרן המטבע הבין-לאומית בדוח רשמי על מדינת ישראל ב-2011, שאני בטוח שקראת אותו, אם אתה מתעניין בדו-שנתי כל כך, שכתוב שם שהתקציב הדו-שנתי הייחודי שהונהג בישראל בשיא המשבר, להערכת קרן המטבע, הוא גורם מרכזי בהתאוששות המהירה של מדינת ישראל מהמשבר, בהתייצבות הכלכלה ובחזרה לצמיחה והורדת האבטלה, לפחות לא שולל את זה על הסף לפני שהוא לומד את זה.
יובל שטייניץ: באו אליי חברי כנסת חדשים, וביקשו הסבר על התקציב הדו-שנתי – למה זה נכון יותר כלכלית, למה קרן המטבע כתבה את מה שכתבה בהמלצה כל כך חמה, למה אנחל גורייה, שהיה בארץ, המליץ על זה, ויישם את זה עכשיו לארגון ה-OECD עצמו.
יובל שטייניץ: אני מציע לך – סע לארצות הברית, תיפגש עם ג'ייקוב לו או עם סגנו וולין, ותשאל את שניהם – גם סגן שר האוצר האמריקאי - למה הם חושבים, למשל, שתקציב דו-שנתי הוא מעולה?
יובל שטייניץ: מותר לחשוב אחרת, אבל קצת ספקנות וקצת לימוד של הנושא.
יובל שטייניץ: אם היינו יחד בקורס של ימימה בן-מנחם, אני זוכר את הדוגמה מהספר של המפל, נדמה לי, על זמליוף, שהיה רופא נשים בית חולים בווינה, וגילה לתדהמתו – הנהיג נורמה של נטילת ידיים עם סבון בטיפול בין חולה לחולה – גילה שמספר החולות שמתות מדלקות אחרי לידה ירד דרמטית.
יובל שטייניץ: אמר: אולי יש פה קשר.
יובל שטייניץ: אמר: התחלנו ליטול ידיים, ויש הרבה פחות תמותה.
יובל שטייניץ: אחרים זלזלו בו, אבל זמליוף הנהיג את זה אחר כך בעוד ועוד מחלקות, ומספר התמותה ירד, כי היתה לו אינטליגנציה מדעית בסיסית, אז אם יש מדינה אחת שעוברת לתקציב דו-שנתי, ופתאום מתאוששת יותר מכולם – יכול להיות שזה מקרה, אבל יכול להיות שזה גם לא מקרי, כפי שטוענת קרן המטבע.
יובל שטייניץ: לגבי ההשקעות בגליל ובנגב, בארבע השנים האחרונות, ואבישי יגיד לך תוכניות שהוא היה מעורב בהן גם במגזר הערבי, פיתוח כלכלי היה מעל ומעבר.
יובל שטייניץ: לגבי מחירי הדיור, אמנם נקטת במספרים מופרזים, אבל אכן יש בעיית דיור.
יובל שטייניץ: הצלחנו לבלום את זה, לא לתקן את זה.
יובל שטייניץ: זו בעיה גדולה, שמחכה לפתרון גם בממשלה הבאה.
יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסכם ולומר לחברי הוועדה ולחברי הכנסת החדשים, יש גם בחדר הזה וגם בכלל חברי כנסת חדשים איכותיים, בעלי בניסיון, השכלה, אינטליגנטים בצורה בלתי-רגילה.
יובל שטייניץ: אני ממליץ לכולכם המלצה שנתתי לעצמי כחבר כנסת צעיר וגם כשר אוצר – אל תלכו שולל אחר הניסיון להשיג בולטות תקשורתית מהירה.
יובל שטייניץ: אל תהיו גסי רוח ובוטים.
יובל שטייניץ: אל תלכו לחקיקה מהירה ורק להנחה של הצעות חוק דקלרטיביות כדי שיצטטו את זה בתקשורת, שהנחתם הצעות חוק או שאתם אלופי החקיקה, ואל תהיו גסי רוח ובוטים כדי שאחד הכתבים שיושב בסוף יכניס דווקא את ההערה שלכם לשר האוצר או לראש הממשלה או לכל שר אחר בסוף הדיון.
יובל שטייניץ: זו דרך גרועה.
יובל שטייניץ: אתם מספיק איכותיים ורציניים כדי ללמוד את הדברים, כדי למתוח ביקורת שרוצים בלי גסות רוח אלא בצורה יותר עניינת, וכדי שרמת הכנסת הזאת והוועדה הזאת תשביח ולא תלך אחורה.
משה גפני: אתה אומר דברים מאוד חכמים על אף שזה לא עבד בליכוד...
יובל שטייניץ: גם בליכוד יש מה לתקן.
יובל שטייניץ: אני רוצה לסיים באנקדוטה לגבי ה-OECD ובאמירה.
יובל שטייניץ: אתם רוצים לדעת למה באמת אנחנו ב-OECD?
יובל שטייניץ: אחרי שב-YNET היתה כתבה ששר האוצר משלה את הציבור – אין שום סיכוי שנתקבל ל-OECD - ודאי לא אחרי עופרת, כי מספיק שטורקיה או נורבגיה או ניו-זילנד יטילו וטו, וזה נגמר.
יובל שטייניץ: אספר לכם סיפור משעשע לסיום, כך היה: ב-2009 כשר אוצר חדש עד שהיה תקציב ותוכנית כלכלית החלטתי שאני לא עושה נסיעות לחו"ל חוץ מנסיעה אחת, לכנס שרי האוצר של ה- OECD, שמתכנס כל חודש מאי.
יובל שטייניץ: הגעתי לשם, ואמרתי: אני חייב לראות במו עיניי ולבחון, אם יש סיכוי לעשות איזה בליץ ולהכניס את ישראל ל-OECD בכל זאת, אחרי מה ששמעתי.
יובל שטייניץ: הגעתי בטיסת הבוקר לפריז, אחרי שישבנו כל הלילה על תקציב, והייתי עייף מת.
יובל שטייניץ: מטה ה-OECD, סמוך אליו זה טירת רוטשילד, ששם יושב המטה, יש שם היכל קונגרסים גדול, אז אחרי כל מיני הרצאות – בערב היתה צריכה להיות פגישה עם אנחל גורייה והצוות שלו - הייתי כל כך, עייף ואמרתי שאני חייב לישון שעה בצהריים.
יובל שטייניץ: הלכתי לטירת רוטשילד, ליד, שזה המטה, חיפשתי חדר, ובקומה השנייה ראיתי חדר ענק.
יובל שטייניץ: בצד אחד היו שולחן עבודה וספרייה, ובצד שני פינת ישיבה עם ספה שנראתה לי נוחה מאוד.
יובל שטייניץ: לא היה אף אחד.
יובל שטייניץ: פתחתי את הדלת הענקית, השומר בחוץ לא אמר כלום, אמרתי לעוזרים: אני ישן שעה על הספה, אל תיתנו לאף אחד להפריע לי, אני חייב את זה.
יובל שטייניץ: הורדתי את הנעליים, ונשכבתי לישון.
יובל שטייניץ: אחרי כשעה אני שומע רחשים.
יובל שטייניץ: אני מתעורר ורואה אדם עומד ליד שולחן הכתיבה.
יובל שטייניץ: הוא שואל אותי: סליחה, מי אתה?
יובל שטייניץ: עניתי: אני יובל שטייניץ, שר האוצר של ישראל, נעים מאוד.
יובל שטייניץ: ומי אתה, אדוני?
יובל שטייניץ: אני אנחל גורייה, יושב-ראש ה-OECD, ואתה ישן בספה שלי.
יובל שטייניץ: אמרתי: אני נורא מצטער, אבל הייתי מאוד עייף.
יובל שטייניץ: הוא אמר: זה בסדר גמור, אדאג לך לכוס קפה.
יובל שטייניץ: התחלתי לנעול את הבעליים, ישב לידי, וישר ראיתי שבמקום אירופאי מכופתר או אמריקאי נוקשה יש פה מקסיקני לבבי כלבבי.
יובל שטייניץ: תוך חצי שעה הפכנו לחברים.
יובל שטייניץ: בערב במפגש התחבקנו, והוא אמר:
יובל שטייניץ: הגעת לבית שלך, תרגיש פה תמיד בבית.
יובל שטייניץ: אחרי שלושה חודשים הגיע ארצה לביקור של שלושה ימים.
יובל שטייניץ: בסוף הביקור פגש אותי בכנסת, שאל אם הוא יכול לחבק אותי, התחבקנו, ואז אמר לי: אני יודע כמה זה חשוב לך - אני אישית אעשה עכשיו הכול, אני רואה בזה מטרה, שישראל סוף-סוף תתקבל ל-OECD.
יובל שטייניץ: בלי זה שהוא תפס אותי ישן בספה שלו והתחבקנו, לא היינו היום ב- OECD.
אבישי ברוורמן: רק דרך חדר המיטות מתקדמים...
משה גפני: המסקנה היא שעדיף לישון על פני לעשות משהו.
יובל שטייניץ: אני מודה לכולכם.
יובל שטייניץ: לא פתרנו את כל הבעיות.
יובל שטייניץ: אנחנו לא קוסמים, ודאי לא אני.
יובל שטייניץ: לא תיקנו את כל הטעון תיקון, אבל הצלחנו בתקופה הכי קשה וסוערת בכלכלה העולמית לא רק לשמור על מה שיש לנו אלא גם לקדמו.
יובל שטייניץ: המשק הישראלי היום, עם כל התקציב הבעייתי, והוא בעייתי, חזק יותר, עם יותר השקעות, עם יותר עובדים, עם יותר השתתפות, עם פחות יחס חוב-תוצר, עם דירוג אשראי גבוה יותר, חזק יותר ממה שהיה לפני ארבע שנים, ואני מתפלל ששר האוצר החדש של הממשלה החדשה והכנסת החדשה תשכיל לשמור על ההישגים הללו ולהמשיך לפתח אותם, כי הדרך עוד ארוכה – גם להתמודד עם האתגרים שמגיעים מהעולם, גם עם תקציב לא פשוט שעומד בפנינו וגם עם הצורך לצמצם פערים ולהמשיך לחזק את הכלכלה בכלל ואת הפריפריה בפרט.
יובל שטייניץ: אני מודה לוועדה כמוסד ולכל חבר וחבר כאן גם באופן אישי מקרב לב.
משה גפני: אדוני השר, היתה ישיבה טובה.
משה גפני: הסעיף האחרון על סדר-היום: פטור מחובת מכרז לתפקיד המועבר לשירות משרד מבקר המדינה.
משה גפני: עו"ד יצחק סעד ראש מטה מבקר המדינה, בבקשה.
<יצחק סעד: אדוני היושב-ראש, כמו שאנחנו יודעים הוועדה הנכבדה הזאת משמשת כמחזיקת הסמכויות של הממשלה ושל ועדת השירות ביחס למשרדנו לפי סעיף 41 לחוק שירות המדינה (מינויים).
<יצחק סעד: ככלל, עובדים במשרד מבקר המדינה מתקבלים אך ורק במכרזים.
<יצחק סעד: המקרה שלפנינו הוא מקרה מיוחד ואנחנו פונים לוועדה מתוקף סמכותה לפי סעיף 21 לחוק שירות המדינה (מינויים) לתת פטור למשרה מסוימת במשרדנו.
<יצחק סעד: המקרה שהיה כך היה.
<יצחק סעד: מדינת ישראל העסיקה לא מעט עובדים בתחום המיחשוב באמצעות חברות מחשבים בשיטת קוסט פלוס כשלמעשה החברה היתה סוג המסגרת שהעובד משתייך אליו, אבל בפועל העובד עבד במשרדי הממשלה או בגופים הממשלתיים במשך שנים.
<יצחק סעד: העובדים עבדו במשרדים הממשלתיים במשך שנים בפועל.
<יצחק סעד: בשלב מסוים כ-130 עובדים הגישו תביעה לבית-הדין לעבודה כנגד המדינה בדרישה להכיר בהם כעובדי מדינה כתוצאה מכך שלטענתם מתקיימים יחסי עובד-מעביד בינם לבין הגופים שהם עבדו בהם.
<יצחק סעד: מתוך ה-130 עובדים האלה היה עובד אחד שהוא עובד במשרדנו.
<יצחק סעד: הוא לא עובד ישירות במשרדנו, הוא עובד באמצעות חברת מיחשוב בשיטה הזאת של קוסט פלוס כשכל השיטה הזאת למעשה היתה שיטת החשכ"ל.
<יצחק סעד: זאת אומרת, זה מכרזי חשכ"ל ואנחנו פשוט אימצנו אותם לקרבנו.
<יצחק סעד: בעקבות ההליך המשפטי שהתקיים ובעקבות המלצת בית-הדין המדינה הסכימה לנסות להגיע לאיזושהי פשרה עם העובדים האלה והוקם צוות בין נציבות שירות המדינה וגורמים נוספים שהמטרה שלו היתה לבחון את האפשרות לקלוט את העובדים האלה במסגרת שירות המדינה כעובדים קבועים.
<יצחק סעד: הצוות הגיש את המלצותיו לממשלה ובעקבותיו הממשלה קיבלה החלטה 4922 מיום 15 לשביעי 2012.
משה גפני: סליחה, תמתין רגע.
<יצחק סעד: ובכן, החלטת הממשלה 4922 מה-15 לשביעי 2012 - - -
משה גפני: אנחנו אי בודד בתוך המערכת.
משה גפני: אני לא רוצה להגיד מילים - - -
<יצחק סעד: כן, גם לפרוטוקול זה טוב.
משה גפני: עוד מעט יגיעו כל עובדי המדינה והם ירצו שאנחנו נהיה ועדת השירות שלהם.
<שגית אפיק: במקרה הזה הממשלה.
<יצחק סעד: אנחנו מקבלים יחס טוב, אז אולי גם הם רוצים ליהנות מהיחס הזה.
משה גפני: מה זה "טוב, לא טוב".
משה גפני: אני עמדתי בכנסת הקודמת בראש הלובי יחד עם מופז, אורלב ודב חנין נגד הנושא הזה.
משה גפני: העובד הזה שעליו אתה מדבר שעליו אמר לי מבקר המדינה הבוקר הוא עובד שנמצא באי-ברירות לגבי המשך העבודה שלו, ערב פסח.
משה גפני: היה צריך לעשות את זה עם 130 עובדים.
משה גפני: למה מחכים?
משה גפני: משחקים פה בפרנסה של אנשים?
<יצחק סעד: כן.
<יצחק סעד: ההחלטה של הממשלה היא גם מחודש יולי.
<יצחק סעד: זאת אומרת, כבר עברו תשעה חודשים פחות או יותר מאז ההחלטה ואפשר היה ליישם.
<שגית אפיק: כן, אבל יצאו לבחירות.
משה גפני: האם הממשלה לא עובדת?
משה גפני: אה, האם היתה החלטה שבגלל שזה פגרת בחירות הם לא יכולים לאשר?
משה גפני: היתה החלטה כזאת?
<שגית אפיק: לא יודעת, לא יודעת.
<שגית אפיק: ההליך בבית-המשפט לא הסתיים מבחינת הממשלה.
<שגית אפיק: ההליך לא הסתיים.
משה גפני: אבל אפשר לסיים את ההליך הזה בהחלטה, בלשבת עם העובדים ולפתור את הבעיה.
<יצחק סעד: החלטת הממשלה החליטה לקבל את המלצת ועדת השירות לגבי העובדים שמועסקים בשירות הממשלה, ולתת פטור ממכרז למשרות האלה על-פי קריטריונים שנקבעו בהחלטת הממשלה.
<יצחק סעד: למעשה, אנחנו מבקשים לאמץ את החלטת הממשלה עם הקריטריונים שנקבעו בה, את אותו מנגנון גם ביחס לעובדי משרדנו.
<יצחק סעד: במקרה הזה אמרתי שמדובר על מקרה אחד בלבד.
<יצחק סעד: הקריטריונים שנקבעו ושאנחנו רוצים לאמץ אותם והם גם מפורטים בבקשה שהוגשה לוועדה הם: שהמועמד מועסק לפחות חמש שנים באותו תפקיד, שקיימת משרה פנויה בתקן המשרד, שיינתן אישור מבקר המדינה כמי שמחזיק בסמכויות נציב שירות המדינה ביחס לעובדי משרדו לפטור הזה, שתתקיים עמידה בפני ועדת בוחנים בתנאים שנקבעו בהחלטת הממשלה: שני חברים לפחות שאחד מהם הוא משנה למנכ"ל למינהל.
<יצחק סעד: הפטור הזה יחול רק על משרות שעד לדרגה 42, ולא על משרות שמעל לכך, ושהמועמד שיתייצב בפני הוועדה יעמוד בדרישות הסף של המשרה.
משה גפני: לא, לזה אני לא מסכים.
משה גפני: אני מדבר רק על העובד.
משה גפני: לעשות מזה עכשיו החלטה גורפת - - -
<יצחק סעד: ההחלטה היא לא גורפת.
<יצחק סעד: אנחנו מדברים רק על משרה אחת.
משה גפני: רק על המשרה הזאת.
<יצחק סעד: כן, משרה אחת.
<יצחק סעד: משרה אחת שהיא קיימת, פנויה.
<שגית אפיק: אתה עכשיו נותן לנו החלטת ממשלה שהיא החלטה דומה להחלטת הממשלה מ-15 ביולי 2012, אבל אתה אומר: הוועדה מאשרת את זה רק ביחס לעובד הזה.
<יצחק סעד: רק למשרה אחת.
<שגית אפיק: אם בעוד חמש שנים יתברר שיש עוד עובד קבלן שצריך להחיל עליו אתם תבואו מחדש עם החלטה חדשה.
<שגית אפיק: זה לא ברור גם.
<שגית אפיק: מהבקשה שלכם עולה לכאורה שאתם רוצים שנאשר את החלטת הממשלה.
<יצחק סעד: חשבנו שלא יפה להתייחס לגופו של עובד ספציפי, לכן ניסחנו את זה בצורה כללית.
<שגית אפיק: אבל במקרה הזה הבקשה היא לגבי עובד ספציפי.
משה גפני: אנחנו מדברים רק על המקרה הספציפי הזה.
<יצחק סעד: העובד הספציפי שנכלל ב-130 העובדים שנכללו בתביעה.
משה גפני: יפה, אנחנו לא מדברים על החלטה גורפת לגבי זה שיהיה פטור ממכרז בהמשך.
<יצחק סעד: לא.
<יצחק סעד: אם נרצה פטור נוסף נחזור לוועדה עם בקשה נוספת.
<יצחק סעד: אנחנו מבקשים שהוועדה תקבל את הבקשה ותחיל את זה באמת במקרים ובקריטריונים האלה.
משה גפני: את רוצה להעיר.
<שגית אפיק: כן, אני רוצה להעיר כמה דברים.
<שגית אפיק: עשינו בירור.
<שגית אפיק: האמת היא שכבר באינטואיציה ההתחלתית כשהתחלנו לעבור על זה, ודיברנו גם עם הלשכה המשפטית אצלכם, ההרגשה שלנו היתה שזה לא נכון להפריד את העובד הזה מיתר המהלך ולהביא לגביו את האישור כרגע.
<שגית אפיק: אחרי ששוחחנו גם עם פרקליטת המחוז שמטפלת בכל התיק התבהרו לי עוד עובדות שאני חושבת שבגללן זה לא נכון לאשר כרגע את עניינו של העובד הזה, ואני תיכף אגיד אותן.
<שגית אפיק: בכל מקרה אני מבינה שהמשרה שלו תישמר, וגם אם זה לא יאושר היום על-ידי הוועדה אלא יאושר בעוד מספר שבועות המשרה שלו תישמר והוא יקבל את כל הזכויות כפי שהוא מבקש להיות עובד משרד מבקר המדינה וכפי שגם מבקר המדינה ומשרדו מעוניינים בכך.
<שגית אפיק: ממה שאנחנו הבנו, המהלך לא הסתיים.
<שגית אפיק: הוא תלוי בבית-הדין לגבי יתר העובדים.
<שגית אפיק: הממשלה אומנם הוציאה החלטת ממשלה אבל היא לא התחילה ליישם אותה.
<שגית אפיק: לגבי העובדים האחרים - ייתכן ויתבררו דברים נוספים, אגב, שיוכלו להשפיע גם על העובד הספציפי הזה, וזה לא נכון שוועדת הכספים תאשר עכשיו דבר מסוים ובהמשך יאומצו דברים אחרים ביחס לעובדים האחרים כשאנחנו לא יודעים אם תחילו אותם, תחזרו אלינו, לא תחזרו אלינו.
<שגית אפיק: ולכן, זה נכון יותר לעשות את המהלך הזה כמהלך משולב.
<שגית אפיק: בנוסף, אני מבינה שיש שונות בין העובדים וחלק מהעובדים לא מעוניינים לעבור ממעמד של עובדים קבלניים לעובדי משרד.
<שגית אפיק: מדובר פה במהלך שהוא טיפה יותר מורכב.
<שגית אפיק: גם פרקליטות המחוז מבקשת מהוועדה שלא להצביע, גם אני חושבת שזה לא נכון לתת את האישור עכשיו.
<שגית אפיק: אני חושבת שצריך להמתין מספר שבועות, לתת לממשלה להתחיל להתניע את המהלך הכולל ובמסגרתו להביא את האישור הזה.
משה גפני: אני מודה ליועצת המשפטית של הוועדה.
<יצחק סעד: שמעתי את הדברים ואני מבין את הבעייתיות שמוצגת פה.
<יצחק סעד: אבל הצבענו על זה שההחלטה התקבלה כבר ביולי והעסק עדיין מתגלגל.
<יצחק סעד: בסופו של דבר, העובד הזה אומנם חלק מקבוצה שמשתתפת בתביעה, אבל התביעה היא לא ישירות גם נגדנו.
<יצחק סעד: אנחנו רוצים לסיים את הסכסוך המשפטי איתו, בסופו של דבר.
<שגית אפיק: אבל עצם הגעתכם לכאן מעידה על זה שאתם בסדר, ואתם הפעלתם את ההליך נכון, בשונה מיתר משרדי הממשלה.
<יצחק סעד: ואז אולי הפתרון יכול להיות בזה.
<יצחק סעד: הרי החלטת הממשלה כבר התקבלה והחלטת הוועדה היא מה שנקרא מקבילה להחלטת הממשלה, ואפשר לקבל את ההחלטה הזאת בכל זאת ולקבוע שהביצוע ייעשה במקביל לביצוע במשרדי הממשלה.
<שגית אפיק: אבל אז היא תצטרך לחזור אלינו בכל מקרה.
<יצחק סעד: כי החלטת הממשלה הרי התקבלה כבר.
<שגית אפיק: אפשר לעשות את זה בשני מהלכים כי הוועדה משמשת פה בשני כובעים.
<שגית אפיק: הכובע אחד הוא ממשלה, והכובע השני - ועדת שירות.
<שגית אפיק: היא יכולה כממשלה לקבל את אותה החלטה כפי שהממשלה קיבלה ב-15 ביולי 2012, אותה החלטה שאתה מפרט כאן.
<שגית אפיק: אבל בהיותה גם ועדת השירות כשאתה תרצה לקלוט אותו, אתה תצטרך לחזור לכאן.
<שגית אפיק: זאת אומרת, ביום שאתה תרצה לחתום איתו, או לא משנה מה מתבצע כשזה בפועל לבצע, אתה תצטרך לחזור לכאן בכובעה כוועדת שירות.
<שגית אפיק: זה לא איכפת לי לפצל את המהלך אבל אז הוא צריך לחזור.
<יצחק סעד: השאלה היא האם אנחנו חוזרים לדווח לוועדה או שאנחנו חוזרים לקבל אישור מחודש?
<שגית אפיק: לא, צריך לחזור.
<שגית אפיק: זה אישור, זה ועדת שירות.
משה גפני: ראשית, אני מודה לך על הדברים.
משה גפני: אני חושב שאמרת דברים נכונים.
משה גפני: מה שאני הולך לעשות, אני הולך לאשר את זה, אבל אני אגיש רביזיה.
משה גפני: אם אכן יתברר לי שיש פגיעה בעובדים האחרים - - -, הממשלה פשוט לא עונה.
<שגית אפיק: פרקליטת המחוז אומרת שהיא חושבת שיש פגיעה ב- - -
משה גפני: בסדר, אם אכן נגיע למסקנה ש- - -.
משה גפני: היה הרי סיכום עם נציב שירות המדינה, דיברתי איתו, שהיועץ המשפטי של שירות המדינה ידבר עם היועצת המשפטית של הוועדה.
משה גפני: אם לאחר הסיפור הזה יתברר שאכן יש פגיעה בעובדים האחרים אז אנחנו נאשר רק את העיקרון.
משה גפני: אם יתברר שאין פגיעה אני אבטל את הרביזיה.
משה גפני: מה שתלוי בי, אני אוחז שעובדי הקבלן זה חרפה.
משה גפני: אני חושב שצריך למנוע את הדבר הזה.
משה גפני: אני חושב שמבקר המדינה ואתם עושים נכון.
משה גפני: אני קורא לממשלה ליישם את ההחלטה שלה, וליישם אותה עכשיו.
משה גפני: ראשית, אני מצביע על הבקשה שלכם.
משה גפני: בקשת מבקר המדינה אושרה.