GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל גרמן: אמרת שיש מקרים שהם בהולים, אני רוצה לדעת מה בהול.
<איריס ויינברגר: נתתי דוגמה, סוג של מקרה שפתאום מתברר שיש פגיעה בייצור המקומי מאוד חמורה ולכן צריך להעלות מכס בצורה מאוד מהירה.
<איריס ויינברגר: יש דברים שמתלבנים, אבל ברגע שהגענו למסקנה - - -
<שגית אפיק: אני רוצה להתייחס לעניין של רטרואקטיבי.
<שגית אפיק: עו"ד איריס ויינברגר ציינה שיש סמכות לוועדה לפי הפסיקה לבטל את הצווים באופן רטרואקטיבי.
<שגית אפיק: צריך לקחת בחשבון שבחיי המעשה זה מאוד בעייתי, והסיבה היא - ברגע שאתם מפרסמים צו, הוא נכנס לתוקף, הוא מתחיל להשפיע על השוק.
<שגית אפיק: אם מגיעים לוועדה אחרי שנה שהשוק עובד לפי מכס מסוים, את יודעת בעצמך שזה מאוד בעייתי לוועדה לבטל את זה.
<שגית אפיק: הנסיון גם מראה שלא בוטלו פה צווים באופן רטרואקטיבי.
משה גפני: יצרני הטקסטיל.
<דן אלחרר: אני רוצה לתקן נתון קטן.
<דן אלחרר: אמרת 620 מיליון שקל זה על מוצרים גמורים, מה שהם לא לקחו בחשבון, בגלל שהם עשו את כל החוק הזה בחאפ-לאפ, הם לא הורידו לנו על הבדים, על האביזרים, על הכפתורים, על הריצ'-רצים.
<דן אלחרר: נכנסים למדינת ישראל 180 מליון דולר, יש לנו נתון מהאוצר.
<דן אלחרר: בדים שהמדינה גובה עליהם 12% מכס.
<דן אלחרר: מה שהם לא לקחו בחשבון, שאם אתה הורדת על המוצרים ולא הורדת לנו על הבדים ליצרנים, step by step נהפוך להיות יבואנים, אנחנו לא רוצים את זה, אבל המצב יביא, או שנסגור או שנהיה יבואנים.
<דן אלחרר: הבדים שנה הבאה אולי ייכנס חצי, אולי ייכנס חצי ממה שנכנס, זה כסף שהם לא רואים, הם יראו אותו בעוד שנה – איפה הכסף, למה לא לקחנו על הבדים.
<דן אלחרר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם הרשות הפלסטינית, כי אנחנו גוזרים ומדפיסים פה בתוך המדינה, עדיין קיימות קצת מתפרות בגליל שאנחנו עובדים איתם אצל הדרוזים, אבל 70% נעשה ברשות.
<דן אלחרר: יש 20 אלף איש ברשות הפלסטינית שתופרים עבורנו.
<דן אלחרר: יש לנו פה מכתב משר התמ"ת הפלסטיני, אנחנו יכולים להציג לכם אותו.
<דן אלחרר: מה יקרה אם אנחנו סוגרים?
<דן אלחרר: 10 אלף איש, רובם גברים, דרך אגב, ברשות עובדים גברים, זה זינגרים, זה מכונות אחרים ויש גברים שעובדים שם.
<דן אלחרר: מה החבר'ה האלה יעשו?
<דן אלחרר: – בנייה זה לעבור את הגדר, פרות – זה לעבור את הגדר.
<דן אלחרר: חקלאות – זה לעבור את הגדר.
<דן אלחרר: אין עוד ענף אחד במדינה שנותן לו לרדת עם כפכפים הביתה ולצפור.
<דן אלחרר: זה יעשה תסיסה – מישהו חשב על זה?
<דן אלחרר: אני הלכתי לשר התמ"ת ולשר האוצר לפני שזה קרה, וזעקתי, וצעקתי, חבר'ה אתם עושים פה טעות.
<דן אלחרר: זה מחזק את H
משה גפני: למי זה להם?
<דן אלחרר: ישבתי עם שר התמ"ת שהיה בפגישה בקיבוץ אסיב, מפעל שאני קונה ממנו בדים בישראל, הוא ישב שם בפגישה עם כל הבכירים שלהם.
<דן אלחרר: שאלתי אותו שאלה אחרי שאלה.
<דן אלחרר: שאלתי אותו שאלה ראשונה – החרגתם מהחוק הזה סדינים ומגבות והלבשה תחתונה - מה דינם?
<דן אלחרר: 300 יצרני טקסטיל קיימים במדינת ישראל, אנחנו מייצרים בגדים לנשים, זה היתרון היחסי שלנו – זריזות.
<דן אלחרר: מה קשור עכשיו סדינים שהחרגת, או מגבות, או אני לא יודע מה, אין לי בעיה זה טוב שהחריגו, אבל למה החרגת אותם ואותי לא?
<דן אלחרר: למה?
<דן אלחרר: כי רמזי גבאי יצרן סדינים מכיר את השר וישב לידו, ואני לא, כי אני קטן, כי אני עסוק בלנהל את העסק שלי.
<דן אלחרר: אז סליחה, אבל מה דינם, לא נתנו לי תשובה בכל מקרה.
<דן אלחרר: שאלתי אותם - טרכטנברג לא מדבר על זה, טרכטנברג דיבר להוריד.
משה גפני: טרכטנברג זה לא הלכה למשה מסיני.
<דן אלחרר: גם הוא לא אמר את זה.
<דן אלחרר: הוא אמר להוריד בפעימה ראשונה עשר שמונה, ולהמשיך להוריד את זה כנגד הסכמי סחר נגדיים.
<דן אלחרר: שאלתי את השר, אנחנו מגלגלים 540 מליון דולר תעשיה מקומית, זה מגובה בנתונים שהראיתי לו, כי בד זה שליש מהמוצר, תכפיל 180 ב-3, זה 540 מליון דולר.
<דן אלחרר: אמרתי לו מ-540 יישאר .
<דן אלחרר: אתה הולך נותן לסין, הידידה הגדולה שלך 300 מליון דולר מתנה.
<דן אלחרר: עזוב אותי, אני אסגור, אני אפתח מסעדה.
<דן אלחרר: מה אתה מקבל מסין?
<דן אלחרר: אומר לי כלום.
<דן אלחרר: אמרתי לו אז אני לא מבין מה אתה עושה.
<דן אלחרר: מה קיבלת מסין?
<דן אלחרר: הוא רשם לך הסכמי סחר נגדיים, לעשות משהו נגדי, לא קיבלתי כלום מהם.
<דן אלחרר: שאלה אחר שאלה, הם ישבו שם 16 איש עם עניבות, לפני שהתקנה קרתה, ניסיתי לעצור אותה, הם כמו דגים - הוא אומר להם תענו לו.
<דן אלחרר: אני אומר תענו לי, אין לנו תשובות.
<דן אלחרר: תשמע, זה נראה פולישוק, זה לא נראה רציני.
<דן אלחרר: זה לא נראה רציני.
<דן אלחרר: את המינימום אמרתי לו – היצרן הסיני מקבל מהמדינה הטבת שער, יש לנו עוד נתון שמביא את זה דרך יצרן סיני שאמרנו לו, יש לנו כמות גדולה של סחורה שם, תמכור אותה בשוק המקומי.
<דן אלחרר: אז הסיני משיב לי תשובה באי.
<דן אלחרר: מייל.
<דן אלחרר: – בשוק המקומי אני מאבד את הטבת שער 13%.
<דן אלחרר: אמרתי לשר תקשיב, הוא על כל דולר מקבל 7.25 במקום 6.25 – 13% הטבת שער.
<דן אלחרר: אתה לא רק שאתה מכניס לו את הסחורה בחינם, אז הוא מקבל 13% מהממשלה שלו.
<דן אלחרר: הסחורה נכנסת לפה באפס, אין אף מדינה, לא בעולם שלישי, לא בעולם המודרני שזה קיים, ולי אתה גובה מס על הבד.
<דן אלחרר: אותו מוצר שאני עושה בארץ, על הכפתור אני משלם מס, על הבד אני משלם מס, על הטיקט אני משלם מס שאני מרכיב את הפאזל בארץ.
<דן אלחרר: אמרתי לו אם היה בא אליך איזה יזם עם עניבה ועם תיק יפה מאיזה רואה חשבון, אומר לך אני הולך להרכיב הונדה באיזה מפעל בנצרת – 400 עובדים, לא 8,000 ישראלים שקיימים.
משה גפני: כמה עובדים יש בטקסטיל, חוץ ממה שאמרת הרשות הפלסטינית.
<דן אלחרר: זה לא קשור, הרשות זה 20, ובתוך המדינה יש לנו הערכות בין 7 ל-12 אלף איש, זה כולל מתפרות, גזרנים, מדפיסים.
<יעקב קמפנר: אני מוסיף על זה שחלק מהמפעלים נמצאים במקומות מצוקה.
<יעקב קמפנר: למשל, בשדרות, נמצא המפעל היחיד ששרד בצביעת בדים והדפסה.
<יעקב קמפנר: שם גם מדובר על בין 70 ל-100 עובדים, הוא עומד להיסגר.
<יעקב קמפנר: היהודי הזה שהשקיע שם זה יהודי שבא מתורכיה והשקיע פה כסף, ציוני גמור.
<יעקב קמפנר: כנ"ל המסרגה היחידה שקיימת, מסרגה גדולה שמעסיקה בסביבות בין 80 ל-100 עובדים, נמצאים בקיבוץ אפק בצפון שמעסיקה כל מיני אנשים שאין להם מה לעשות, גם שני הדברים האלה ממש עומדים על הפינה להיסגר.
משה גפני: אני רוצה תשובה מאיריס האם אתם רוצים לבטל את הצו הזה?
<חיזקיה ישראל: אני רוצה להבהיר שאנחנו מתנגדים באופן מוחלט להפחתת מכסים חד-צדדית כפי שנעשה.
<חיזקיה ישראל: זה פוגע בתעשייה.
משה גפני: על הטקסטיל תדבר.
<חיזקיה ישראל: על הכול, לא רק טקסטיל.
<חיזקיה ישראל: ענף הטקסטיל ביטאו את זה הכי טוב שאפשר, ויש ענפים נוספים כמו ברזל, גומי וכדומה, ועוד כל מיני דברים אחרים.
<חיזקיה ישראל: אנחנו חושבים שזה לא צריך להיעשות.
<חיזקיה ישראל: מעבר לזה שזה פוגע בתעשייה הישראלית, זה פוגע גם ביצוא הישראלי, כי למעשה זה מונע מאיתנו להגיע להסכמים בילטרליים, בדרך כלל בשוק הבינלאומי אתה מגיע להסכם בליטרלי, הפחתה מול הפחתה, או הסדרים כאלה.
<חיזקיה ישראל: ברגע שאתה מוריד חד-צדדי, אתה לא מגיע להסכם, כי הסיני או מי שזה לא יהיה, אין לו טעם להגיע איתם להסכם כי כבר הורדת.
<חיזקיה ישראל: זה פוגע גם במפעלים, זה פוגע גם ביצוא הישראלי, אנחנו לא רואים בזה הגיון, במיוחד גם שעכשיו עומדים על הגרעון הצפוי בתקציב המדינה.
ראובן ריבלין: למה לא צריך חתימה של שר המסחר והתעשיה מקביל לחתימת שר האוצר לגבי כל הנושאים האלה שהם הגנה על תוצרת הארץ?
ראובן ריבלין: אתה מדבר יפה מבחינת השקפת העולם והאסטרטגיה של משרד המסחר והתעשייה שהיא כולה בטלה בשישים בהחלטה חד צדדית של האוצר.
<חיזקיה ישראל: מאחר ואני מייצג את התאחדות התעשיינים, לא את - - - הייתי שמח שאני אוכל לחתום גם.
משה גפני: היות ואנחנו מדברים על החלטה או על חקיקה שהייתה בראשית שנות המדינה, לא צריך חתימה של שר התמ"ת, מספיק חתימה של שר האוצר.
משה גפני: איריס, אני רוצה לדעת כמה דברים.
משה גפני: קודם כל אני רוצה לדעת האם הפחתת המכסים מביאה להוזלת המחירים, האם זה נבדק?
משה גפני: אני רוצה לדעת האם בעקבות הדברים שנאמרו כאן, או הדברים שפנו אליכם, האם אתם רוצים לבטל את הצו הזה?
משה גפני: אני רוצה לדעת כמה כסף אוצר המדינה השקיע בהפחתת המכסים הללו?
משה גפני: במידה ולא, אני גם אדבר עם השר, אני רוצה תשובה ממך.
משה גפני: במידה ולא, אני מביא את זה לדיון את הצו הזה.
משה גפני: אני אבקש מוועדת הכספים לבטל אותו, אלא אם כן אני אדבר עם השר והשר ישכנע אותי, או שאת תשכנעי אותי שהצו הזה מוצדק, מכיוון שכרגע מה שנראה מתחילת הדיון, נראה שהצו הזה לוקח כסף מאוצר המדינה ללא סיבה, גורם נזק לתעשייה המקומית על כל ההשלכות שנובעות מהעניין הזה ולא מוזיל מחירים.
משה גפני: האם אתם יכולים לבדוק מחדש את העניין, אם לא, בשבוע הבא אני אביא את זה לדיון, אני אביא להצבעה את ביטול הצו.
אבישי ברוורמן: אני מאוד שמח שביטאת את זה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לחזק את דבריו של מר אלחרר, מר קמפנר, חזקי – הזכרתי לרובי שהוא שכח כבר, היה פה בוועדת הכספים ודיבר כל כך הרבה.
אבישי ברוורמן: רבותיי, כל השיחה על סחר בינלאומי שבו כדאי למדינות להוריד מכסים כדי להגביר את הסחר, היא שיחה שהיא נכונה חלקית.
אבישי ברוורמן: במקרה הזה, ואני חושב שהסביר את זה מר גפני, שלמרות שהוא לא כלכלן, הוא הולך ומשתפר כל הזמן.
אבישי ברוורמן: המדינה יוצאת נפסדת בכל הדברים.
אבישי ברוורמן: זה ברור לחלוטין, חזקי, שהסינים לא מעניין אותם הקניות פה, אין לנו הסכם בילטרלי, הם לא מעניינים אותנו בכלל.
אבישי ברוורמן: בפעולה הזאת אנחנו נפגע בעסקים קטנים שייסגרו, הם הצטרכו לקבל תשלומי אבטלה ועובדים, תהיה אבטלה.
אבישי ברוורמן: מה אנחנו נרוויח - ההכנסות ממסים תרדנה, אין לזה שום סיבה חוץ מהשקפת עולם שטחית ועזרה אולי למספר יבואנים שהם כנראה קרובים יותר לאותו גורם שמשפיע.
אבישי ברוורמן: בסופו של דבר כבר הבנו את המשטר ברוב העולם וגם בישראל.
אבישי ברוורמן: לכן אני מבקש, שאישית תגידו לשר האוצר, שבמקרה הזה שישים טבלה ויראה מה מרוויחים כמו שאמר, מה מפסידים, אין בזה שום הישג משמעותי.
אבישי ברוורמן: לכן אני תומך בהצעתו של חבר הכנסת גפני, שתבטלו את זה, ואם לא, אנחנו נבטל את זה בשבוע שעבר.
ראובן ריבלין: קנה המידה היחידי צריך להיות הוזלת מחירים אם בכלל.
משה גפני: רבותיי, יעל גרמן, בבקשה.
יעל גרמן: כדי שאני אשתכנע שאכן הצו הזה הוא חסר תכלית וחסר הגיון לחלוטין.
יעל גרמן: אני מבקשת לדעת האם ישנם הסכמים אולי לאו דווקא בהיבטים כלכלים, אולי בהיבטים אחרים, עקרוניים או כל היבט אחר, שנעשו ובגללם, כי כרגע נכון לעכשיו, הדבר הזה נראה לא הגיוני, ואני רוצה בכל זאת לתת קרדיט למי שקיבל את ההחלטה, שאולי יש מאחורי זה איזה הגיון, אז אנא לשאול האם ישנם הסכמים בלתי ידועים שמצדיקים את הצו.
מאיר כהן: חברת הכנסת יעל, בת סיעתי היקרה, מהניסיון שלי, אין פה שום הסכמים שהם בקניית האטום ומכירת האטום – כלום.
מאיר כהן: יש פה קבוצה של מקורבים שמצליחים ללחוץ על הכפתור נכון, וקבוצה של תעשיינים - - -
יעל גרמן: אין בעיה, שיאמרו את זה בגלוי, בצורה שקופה, אין בעיה.
מאיר כהן: אף אחד לא יגיד לך את זה.
מאיר כהן: אני בא מדימונה, אני ליוויתי את התהליך של סגירת "כיתן".
מאיר כהן: זו קבוצה של אנשים, אני לא רוצה להתבטא, שהם מקורבים למי שצריך, יודעים ללחוץ על הכפתור ולשנות את הדברים, וקבוצה של תעשיינים מסכנים.
מאיר כהן: הוא מספר כאן על מפעל בשדרות עם 70, 80 עובדים, שאם אנחנו לא נציל אותם אז הם ייסגרו.
מאיר כהן: אני מקווה שבאמירה של היושב ראש - היושב ראש דיברת מאוד יפה.
מאיר כהן: אני מכיר אותך כבר כמה שנים, אני באתי ראש עיר לכאן.
מאיר כהן: אני אוהב את ההתנסחות, אבל אתה תמיד משאיר איזה פתח, אם ישכנע אותי שר האוצר, אז יהיה נחמד.
מאיר כהן: אני באמת מבקש, בכל מקרה, בין ישכנע אותך, או לא ישכנע אותך, תביא את הנושא הזה לדיון בוועדה, אני מבקש.
משה גפני: נאמרו פה כמה פעמים המשפטים האלה, אני לא מקבל אותם.
משה גפני: לא נעשה פה שום דבר שבגלל שמישהו מקורב לשר או לא מקורב לשר.
מאיר כהן: לא אמרתי לשר.
מאיר כהן: בהזדמנות אני אספר לך.
משה גפני: לא חשוב, לאלה שקובעים.
משה גפני: אני רוצה שתדעו מה הייתה האווירה, איפה נולד העניין.
נסים זאב: אבל יש דברים שאתה לא יודע.
משה גפני: הייתה מחאה חברתית, ישבתי עם ראש המשלה, ישבתי עם שר האוצר.
ראובן ריבלין: אפשר דרך העו"ד.
משה גפני: לא, אני ישבתי עם ראש הממשלה בעצמו, ועם השר בעצמו.
אבישי ברוורמן: אבל לא עם טרכטנברג.
ניסן סלומינסקי: מה הצלחת לשבת איתו?
משה גפני: עם כל הכבוד, הייתה מחאה חברתית.
משה גפני: הממשלה עשתה כל מאמץ כדי להוזיל מחירים.
משה גפני: לפי דעתי בעניין של הפחתת המכסים הייתה שגיאה.
משה גפני: אמרתי את אז.
משה גפני: ביקשתי שלא יביאו, הם באמת לא הפחיתו מכסים על השמן ועל הטונה.
משה גפני: היה כאן דיונים על זה, מכיוון שאז המשמעות של העניין – אמרנו המחירים לא יוזלו, אם יוזלו מאוד בשוליים, אבל המפעלים הללו ייסגרו, אז את זה הם לא הפחיתו.
משה גפני: בדברים האחרים הם כן הפחיתו.
משה גפני: אני לא בטוח שהעמדה במשרד האוצר - אני מדבר בין על השר, בין על רשות המסים, בין על כל המערכות שנמצאות שם, אני לא בטוח שהייתה אחידות דעים בעניין הזה.
משה גפני: לפי דעתי חלק היו נגד, אני לא בטוח שההחלטה בעניין הזה הייתה החלטה מושכלת שמוצתה עד תום.
משה גפני: "במקום שבעלי תשובה עומדים, אין צדיקים גמורים יכולים לעמוד".
משה גפני: מותר לרשות המסים לחזור בה.
משה גפני: יכולים להגיד – נבחן העניין, אין בו תועלת, יש בו נזק.
משה גפני: אין צורך בלהשקיע את הכסף הזה שלא מועיל כלום.
משה גפני: אם אתם מחליטים שאתם מבטלים את הצו, הנה מה טוב.
משה גפני: אתם לא מחליטים, אני אדבר עם השר, נראה מה המצב, אני אביא את זה לדיון.
משה גפני: בסדר איריס.
אמנון כהן: אדוני היושב ראש, אנחנו פה מנהלים לא פעם דיונים, הכוונה הטהורה שהייתה זה בסופו של דבר להוזיל את המחיר לצרכן, שהיבוא יביא לכך שהפריט שקונה אותו הצרכן יהיה זול.
אמנון כהן: השאלה היא אם הגענו ליעד הזה, ולכן צריך לדעת את ההכנסות ואת ההוצאות של המדינה כתוצאה מהחלטה זאת, ולקחת בחשבון גם את כל הגופים האלה, המפעלים שעובדים כאן, נותנים פרנסה, מעסיקים גם כמובן את הפלסטינים, אנחנו רוצים גם שיחיו טוב, אין לנו מצב שאנחנו רוצים שיהיו ממורמרים.
אמנון כהן: לכן, צריך לראות את כל ההשלכות.
אמנון כהן: ואם עשיתם את העבודה, אני בטוח שעשיתם את העבודה, אין צורך לשכנע אותנו.
אמנון כהן: אדוני היושב ראש, אני סומך גם על שיקול דעתך, אם הוא ישכנע אותך זה כאילו שיכנע אותי.
אמנון כהן: אני סומך על היושרה שלך.
אמנון כהן: חייבים לבדוק את הנושא לעומק שבאמת זה מוצדק.
נסים זאב: אדוני, אני רוצה לומר משהו.
משה גפני: בבקשה, אני אאפשר לך.
קארין אלהרר: אני שואלת שאלת תם.
קארין אלהרר: יש איזושהי הנחה בסיסית שגם אחרי שיורדים המכסים, בעצם המחירים לא יורדים.
קארין אלהרר: איך אנחנו - - -
<שגית אפיק: זאת לא הנחה, זאת שאלה שבודקים אותה בעקבות זמן, כיוון שחלק מהצווים שהייתה בהם הפחתה, לא יצרו ירידת מחירים, הוועדה עקבה אחרי זה במשך תקופה.
ראובן ריבלין: בא השר ואומר, אם אתם תעשו את הצו הזה, יבנו את השגרירות בירושלים.
ראובן ריבלין: אחר כך מתברר שעשינו את הצו - - -
אבישי ברוורמן: קארין, למשל, בחלק ממחירי המזון הורידו מכסים מכיוון שהשוק הוא ריכוזי, ושום דבר לא קרה.
אבישי ברוורמן: זה לא במקרה הזה.
משה גפני: קארין, אנחנו נקבל תשובה בעניין הזה.
משה גפני: אני אומר לך, מבלי לבדוק את זה מדעית, ואת גם יודעת את זה.
משה גפני: לא היו הפחתות מחירים, הלוואי וזה היה נכון.
משה גפני: מה, אנחנו צריכים לדעת כשנבדוק את זה בסקר מדעי במשך שנתיים?
משה גפני: נכנסים לחנויות הבגדים ויודעים האם הוזלו מחירים - כן או לא.
נסים זאב: יש משמעות לדיון כאן ולהחלטה של הוועדה הזו, גם אם אנחנו בפגרה.
נסים זאב: עצם הנחת הצו על שולחן הכנסת, תסתכלו בסעיף 4, 5, משמעותו – הכנסת גם אם לא אישרה את הצו, הוא מאושר אוטומט, שלא יהיה ספק.
נסים זאב: זאת אומרת, שזה טעון אישור הכנסת כפי ששמעתי בהתחלה.
נסים זאב: לכן אני אומר כן ראוי לקיים דיון מעמיק אם כן או לא.
<איריס ויינברגר: קודם כל נדמה לי שהנושא נמצא עדיין תלוי ועומד בעתירה לבג"צ.
<איריס ויינברגר: אין בעיה, אני רק חושבת שהוועדה צריכה לדעת את זה.
משה גפני: אנחנו מעל הבג"צ, אנחנו המחוקק.
<שגית אפיק: הוא נכנס לתוקף בינואר 2013.
<איריס ויינברגר: הדבר השני שאני רוצה לומר, שהצו פורסם בספטמבר עם תחילה עתידית לינואר.
<איריס ויינברגר: במשרד האוצר תמיד יכולים לעשות חושבים, וכמו שאתה אמרת, זה מהצווים מילדי טרכטנברג.
<איריס ויינברגר: בגלל שזה תלוי ועומד בבג"צ, אני דווקא לא רוצה להתייחס לעומק של הצו.
<איריס ויינברגר: אבל נדמה שמבחינה משפטית אם האוצר לא יקבל החלטה לשנות, אז מבחינה משפטית - - -
<שגית אפיק: הועדה יכולה להמליץ למליאה לבטל.
<איריס ויינברגר: אגיד את זה בצורה אחרת, אולי לא בהתייחס לצו הזה ספציפית.
<איריס ויינברגר: מבחינת חוק מיסוי מכס, בלו, שינוי תעריף, יש תקופה לכל דבר, ולכן צריך את העירנות גם של הציבור מבחינת ההתראות ובוודאי של חברי הכנסת.
<איריס ויינברגר: הדברים צריכים להיעשות בסמוך לפרסום הצו.
<איריס ויינברגר: היום אנחנו תקופה ארוכה מאוד מאז פרסום הצו.
<שגית אפיק: אבל הייתה פגרת בחירות, זאת אומרת זה חודשיים שלא כוללים את פגרת הבחירות, אז פה זה משחק גם לכיוון השני, ולכן אנחנו עדיין נמצאים - - -
<איריס ויינברגר: אני רק מעלה את זה.
משה גפני: איריס, אני לא בדיון הזה.
משה גפני: אתם ביקשתם ממני לא בעקבות דיון בבג"צ, בעקבות החלטת בג"צ, להעביר פה חוק עוקף בג"צ, אני לא מקבל את המינוח הזה.
<איריס ויינברגר: אני לא אמרתי שלוועדה אין סמכות.
משה גפני: אתם ביקשתם ממני להביא לדיון, והבאתי את זה לדיון והוועדה אישרה את החוק נגד הבג"צ בדוח פרי, בבג"צ פרי על הנושא של המעונות של אמהות עובדות.
משה גפני: הבאנו את זה, והעברנו את ההחלטה הזאת.
משה גפני: אני לא כלכלן וגם לא משפטן, אבל למיטב ידיעתי, כך למדתי בכולל, שהכנסת היא מעל בית משפט, מכיוון שבית המשפט מפרש את החוק.
ראובן ריבלין: הכנסת היא לא מעל בית המשפט, החוק הוא מעל.
משה גפני: החוק.
משה גפני: החוק מאפשר לוועדת הכספים לבטל את הצו.
משה גפני: ולכן זה שזה תלוי ועומד בבג"צ לא רלבנטי מבחינתנו.
משה גפני: מה שאני מבקש, אנחנו קובעים את סדר היום בשבוע הבא.
משה גפני: אני מבקש שתבדקו את העניין הזה, יכול להיות שאנחנו נגיע להסכמה.
משה גפני: אם נגיע להסכמה - ובא לציון גואל, לא נגיע להסכמה, נקיים את הדיון הזה.
משה גפני: אתם תצטרכו לבוא לפה ולשכנע את חברי הועדה.
משה גפני: בבקשה, יצרן הבירה אורי שגיא.
<אורי שגיא: באותו עניין לפני שהכנסת יצאה לפגרה, העלה שר האוצר את מס הקנייה על בירה בכמעט פי שתיים – ב-92%.
<אורי שגיא: אני בטוח כי כשעשו את זה לא התכוונו לעשות נזק, אלא לטפל בקופת המדינה.
<אורי שגיא: אבל מה שזה יצר – תופעה שבה יצרני הבירה הקטנים בסכנה, והם לא יוכלו למעשה להתקיים.
משה גפני: איזה בירה מייצרים יצרני הבירה?
<אורי שגיא: אני מייד אציג.
<אורי שגיא: מאז שזה קרה שתי מבשלות נעלמו.
<אורי שגיא: אנחנו לא מדברים על בירה יוקרתית.
<אורי שגיא: אנחנו מדברים על בירה מייצור מקומי, בירה איכותית מיצור מקומי.
<אורי שגיא: רוב הבירה ששותים בישראל, כמו בכל מקום אחר בעולם, היא על ידי יצרנים גדולים, תעשיות.
<אורי שגיא: בישראל זה שני יצרים גדולים שעושים את כל הבירה בארץ ומייבאים את כל הבירה בארץ.
<אורי שגיא: בתוך זה התפתחה בערך לפני שלוש שנים, התחילה להתפתח תעשייה של יצרנים קטנים.
<אורי שגיא: מהנגב - - - את דני יחיעם, את עופר מעמק האלה, את שפירא מבית שמש, ויש גם מרמת הגולן וגם מדקל בדרום, לא כולם יכלו להגיע היום לפה.
<אורי שגיא: בפועל, אנחנו לא יכולים להתמודד עם מס קנייה שהוא 50% יותר מעלות הייצור.
<אורי שגיא: הגדולים יכולים להתמודד עם זה, הקטנים לא יכולים, זה מסכן את עצם היכולת לקיים עסקים קטנים בתחום הזה.
ראובן ריבלין: אתם מייצאים את הבירות?
ראובן ריבלין: באים פה תיירים, שותים את הבירה שלהם, הם רוצים להמשיך לשתות.
<אורי שגיא: אני בטוח שאם התקיים דיון ותהיה הבנה גם של הפרטים וגם של מה שנהוג בכל העולם לגבי יצרני בירה קטנים לעומת הגדולים יש שינוי, כי בעצם מה שאנחנו מבקשים, זה לא שהמדינה לא תגבה מס על בירה, אלא אנחנו מבקשים להחריג את היצרנים הקטנים כמו שנהוג בכל העולם, כך שהמס יוטל באופן דיפרנציאלי, יצרנים קטנים ישלמו מעט או כלום, ויצרנים גדולים ישלמו את המס.
<אורי שגיא: כך נהוג בכל העולם המערבי.
<אורי שגיא: זה מה שאנחנו מציעים לעשות גם פה, אני בטוח שמתקיים דיון על הפרטים כפי שיוחלט.
<אורי שגיא: מלה אחרונה – אני מבקש, בגלל שגורם הזמן פה הוא קריטי, אני מבקש לקיים דיון כזה.
אבישי ברוורמן: במושב של הכנסת הקודמת, אני נפגשתי עם חלק בתל אביב.
אבישי ברוורמן: הכנתי מסמך שהוצע גם בפני הוועדה בדיוק בנושא הזה.
אבישי ברוורמן: התעשייה הקטנה שמתפתחת, כמו שבישראל התפתחה בעבר תעשיית היין, תתרסק לחלוטין, והתוצאה היא לא רק אובדן תעסוקה, פשוט יצירה של עסקים קטנים ובינוניים נפלאים שפורחים בארץ.
אבישי ברוורמן: לכן, ביקשתי כבר אז גם בוועדה, וביקשתי גם משר האוצר ושר התמ"ס, לעשות בדיוק את ההחרגה.
אבישי ברוורמן: ופה כמו שאמר ידידי המלומד, חבר הכנסת ריבלין, זה תעשיית ינוקא, זה דברים שאתה בודק אותם, וברור שלמען התעשייה הישראלית מול הדואופול שקיים, זה נכון, זה כלכלי וזה צודק.
אבישי ברוורמן: כתבתי את כל הדבר הזה בכנסת הקודמת.
אבישי ברוורמן: אני חושב שצריך לזמן ולהוריד את זה, אחרת אנחנו נהרוס תעשייה יפהפייה שמתפתחת בארץ.
משה גפני: רבותיי, אני לא ממשיך את הדיון בעניין הזה, אנחנו נמשיך אותו בשלב אחר.
משה גפני: אני נפגשתי גם עם היצרנים, יש הבדל בין הדיון של הטקסטיל לבין הדיון של הבירה, הדיון של הבירה הוא יותר מורכב.
משה גפני: למה הוא יותר מורכב?
משה גפני: הטענה היא נכונה, זה יכול לפגוע וזה יפגע בתעשייה המקומית.
<אורי שגיא: זה פוגע, 2 כבר נעלמו.
משה גפני: אני מכיר את זה, אתם יודעים שאני מכיר את זה.
משה גפני: ההבדל הוא רק הבדל קטן.
משה גפני: במקרה הזה של הטקסטיל ודברים דומים, המדינה מפסידה כסף, היא כאילו משקיעה כסף בלהזיק לעצמה.
משה גפני: במקרה שלכם, לצערי הרב, אני מסכים איתכם, אנחנו נקיים את הדיון הזה.
משה גפני: במקרה שלכם, המדינה מרוויחה כסף.
<דן לביא: אתה לא צודק.
משה גפני: הבעיה מה שאתם העלתם, ויש בזה הצדקה, שהמדינה תפסיד בסוף כסף מכיוון שהמפעלים ייסגרו.
משה גפני: אני מבקש גם את העניין הזה לבדוק במנותק ממה שאמרנו.
<קובי בוזו: הנושא שעלה לדיון זה על הבירה, אבל אם כבר עלתה פה טענה לגבי היצרנים הקטנים, אני רוצה לציין שהמס שהוטל על הבירה הוטל בעצם כדי למנוע תיקון של עיוות.
<קובי בוזו: יצא מצב שעל אלכוהול אחר, חוץ מבירה המס הרבה יותר גבוה מאשר על הבירה.
<קובי בוזו: לכן הצעד האחרון שנעשה ביולי האחרון היה להשוות את המס על הבירה לעומת אלכוהול אחר, לעומת וודקה וסקי ג'ין, וכו'.
<קובי בוזו: זה שהמס הוא קצוב דווקא יצר יתרון ליצרנים הקטנים ולאלה שקנו את הבירה האיכותית, אם המס היה באחוזים היה יוצר מצב שהם בגלל שהם מייצרים בירה איכותית, הם היו משלמים מס הרבה יותר גבוה מכל היבואנים שמייבאים בירות זולות.
<קובי בוזו: דווקא המס הקצוב היטיב איתם בקטע של העלאת המס.
<קובי בוזו: עדיין מדובר פה במוצר עם אלכוהול עם השפעות - - -
ג'מאל זחאלקה: לא מדויק.
<קובי בוזו: אני רוצה לציין שבוועדה הזאת כאשר היה הדיון על האלכוהול, הגיעו סכומים יותר נמוכים מה-80 שקלים לליטר כוהל, הועדה ביקשה שאנחנו נעלה את המס על האלכוהול.
<קובי בוזו: בעקבות הדיון פה, יצא צו שהעלה את המס על האלכוהול האחר.
משה גפני: אנחנו נמשיך את הדיון הזה, אנחנו לא מיצינו אותו.
משה גפני: אני יודע שאנחנו הסכמנו לזה, אני יודע שאנחנו אישרנו אותו.
משה גפני: הנושא של הצו על האלכוהול – כתוצאה מזה אנחנו גם הגענו לעיסקה על הנושא של הפחתת נטל המס הכללי, זה נוגע לנושא הכללי.
משה גפני: אנחנו את הדיון בעניין הזה נמשיך, תבדקו את זה, לגבי הנושא הקודם, אני מבקש תשובה כמה שיותר מהר.
משה גפני: אנחנו נמשיך את הדיון בנושא של הבירה לאחר קבלת התשובות.
משה גפני: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה בנושא: צו היטלי סחר ואמצעי הגנה (היטל היצף על יבוא סוליות גומי מרפובליקת דרום אפריקה)(הוראת שעה), התשע"ב-2012.
משה גפני: רבותיי, ב-23 בספטמבר 2012, קיימנו דיון על היטל ההיצף הזה.
משה גפני: יש פה ויכוח בין עין שמר לבין מטר לגבי הנושא של היטל ההיצף.
משה גפני: ביקשתי אז שבמשך שבועיים ישבו להגיע להסכמה בין שני החלוקים בעניין הזה, אלה שיש ביניהם את המחלוקת, ובינתיים נכנסנו לפגרת בחירות, ואנחנו לא יודעים איפה זה עומד.
משה גפני: אבל מכיוון שיש חברי כנסת חדשים, אני מבקש להעלות את הנושא הזה בקצרה.
<יאיר שירן: אני הממונה בפועל החדש על היצף במשרד התעשייה והמסחר, אני גם מנהל מינהל בתעשייה במשרד.
<יאיר שירן: אכן, היה פה דיון לפני כמעט ארבעה חודשים.
<יאיר שירן: לבקשתך, נוכל לחזור אחורה ולמסור כמה פרטים לטובת אלה שלא היו בדיון הקודם.
<יאיר שירן: בפתח דבריי הייתי מעוניין להדגיש שלוש נקודות שהן לדעתי בהחלט חשובות.
<יאיר שירן: אני רוצה להבהיר שאנחנו כמשרד ממשלתי בהחלט בעד תחרות.
<יאיר שירן: אנחנו חושבים שהתחרות עוזרת, טובה גם לצרכנים וגם ליצרנים המקומיים מהבחינה הזאת שהיא גורמת להם לבוא ולהתייעל.
<יאיר שירן: יחד עם זאת, כדי לקיים תחרות לאורך זמן, חשוב לוודא שתהיה תחרות הוגנת.
<יאיר שירן: כעיקרון, יבוא שנעשה בהיצף אינו תחרות הוגנת.
<יאיר שירן: ולכן, אני אסכם את הפתיח שלי.
<יאיר שירן: בא המחוקק וקבע, נתן בידי הממשלה את הכלי הזה, את היכולת לבוא ולהטיל היטל כנגד היצף, במקרה ואכן בחקירה מקצועית על ידי החקירה האמורה במשרד נמצא היטל, וכאשר המסקנות של החקירה הזאת מאושרות על ידי הועדה, ובהמשך על ידי שרי האוצר והתעשייה והמסחר.
<יאיר שירן: אני רוצה להבהיר, שהשימוש בכלי הזה של היטל היצף הוא לא ייחודי לישראל, כל המדינות, כולל מדינות OECD עושות בזה שימוש רחב ואפילו באופן הרבה יותר תכוף מאשר בישראל, לכן מדובר בכלי לגיטימי שעוד פעם מטרתו לבוא ולהבטיח תחרות.
<יאיר שירן: יש לנו מקרה – תלונה של יצרן מקומי כנגד יבוא והיצף מדרום אפריקה.
<יאיר שירן: החקירה הזאת החלה לפני כמעט שנתיים, נעשה תהליך, אבל מפאת קוצר הזמן לא אכנס לתהליכים הטכניים, בסופו של דבר הממונה על ההיצף הקודם מצא במסקנות שלו היצף, הוא המליץ על הטלת היטל - - -
משה גפני: של 10%.
<שגית אפיק: 39.5% היתה - - -
<יאיר שירן: כעיקרון, על פי הנוהל הקבוע, המסקנות הובאו לדיון של הועדה המייעצת, בחנו את הנושא, הסכימו עם כך שיש היצף, אבל החליטו להטיל היטל נמוך יותר בשיעור של 10% לשנתיים, סליחה ל-30 חודשים.
<יאיר שירן: המסקנות של החלטת הועדה הובאה בפני שר התמ"ת, הוא החליט לאמץ אותם.
<יאיר שירן: על פי הנוהל הוא עבר לשר האוצר, גם שר האוצר אימץ את ההחלטה, ועל פי כך הוגש לפני הועדה לדיון לפני 4 חודשים, אם אני מבין נכון, כבוד היושב ראש, הציע בדיון הקודם שהיה לפני כמעט 4 חודשים ששני הצדדים, המתלונן והיבואן יישבו לנסות למצוא הסדר.
<יאיר שירן: הוא הקציב לכך בין שבועיים לארבעה שבועות, כך אני קורא על פי הפרוטוקול של הדיון הקודם.
<יאיר שירן: לצערנו, אני אומר, הסכם או סיכום שכזה בין המתלונן לבין היבואן לא נמצא, לפיכך אנחנו כאן פעם נוספת בתקווה שבאמת תתקבל החלטה, המלצה של שר התמ"ת ושר האוצר תתקבל על ידי הוועדה.
ג'מאל זחאלקה: קודם כל אני חושב שחברי הכנסת היו קצת מבינים את העניין אם היו מדברים על הממדים.
ג'מאל זחאלקה: אני לא מבין איך אפשר לעשות היצף עם 4% מהשוק, כאשר כל מה שמיובא הוא נוצל במפעל, אין מכירה של מוצרים מדרום אפריקה בשוק, הכול הולך למפעל של חברת מטר.
ג'מאל זחאלקה: המפעל הזה מפרנס 30 משפחות עניות, בפירוש עניות, מסביב יש עוד משפחות שנהנות מהמפעל הזה.
ג'מאל זחאלקה: המפעל הזה מביא מדרום אפריקה מוצרים ייחודיים שאין בארץ, כלומר, אין ברמה שלהם.
ג'מאל זחאלקה: לכן יש להם פלח שוק מאוד ספציפי לכל מיני סוגים של גומי שאנשים מבקשים את הסוג הזה בגלל האיכויות שלו שאין לו תחרות בארץ.
רוברט אילטוב: מה מייצרים?
ג'מאל זחאלקה: מייצרים סוליות גומי, חידוש צמיגים.
ג'מאל זחאלקה: לכן ההיטל הזה הוא מכה למפעל הזה.
ג'מאל זחאלקה: המתחרה שמתלונן, הוא דרך אגב, קונצרן ענק, אתה לא מדבר על איזה חברה שמישהו דורס אותה, ההיפך הגמור.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, מדובר במפעל אינטרסנטי שרוצה שיקנו ממנו, וכל המשא ומתן יותר 50% מהשוק.
ג'מאל זחאלקה: המתחרה המתלונן יותר מ-50% מהשוק בערך.