GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ג'מאל זחאלקה: מדובר בחברת ענק, אם לא 50%, אז 45%, רוב השוק, וזה שוק מאוד מצומצם, אין פה הצפה ודליפה.
ג'מאל זחאלקה: גם האינפורמציה, החקירה עצמה, אני לא רוצה עכשיו לפתוח את החקירה.
מיכל בירן: אלה הנתונים.
ג'מאל זחאלקה: מה שקרה כבוד היושב ראש, נכון, מר גפני ברוב אדיבותו בפעם שעברה שהנושא הזה נדון, הוא הציע שתהיה פשרה ושיישבו ביחד להגיע להסכמה.
ג'מאל זחאלקה: היה משא ומתן והיו מגעים ביניהם, הם יסבירו לנו יותר טוב.
ג'מאל זחאלקה: אבל עכשיו, בנקודת הזמן היום שבו אנחנו בדיון - - -
אבישי ברוורמן: מי הבורר שיסגור את זה?
ג'מאל זחאלקה: הם ישבו ביחד ישירות.
ג'מאל זחאלקה: הבורר שלהם היה מר ראובן פנחס, הם יסבירו לך.
ג'מאל זחאלקה: הוא הושיב את שני הצדדים, ניסה להגיע לפשרות, שלחו ניירת לדרום אפריקה, הניירת צריכה להגיע.
ג'מאל זחאלקה: לכן אני חושב שאפשר להגיע להסכמה.
ג'מאל זחאלקה: אני בעד העיקרון, אני אומר לך מר גפני ולכולם, אם אפשר בהסכמה למה בכפיה?
<הישם מטר: הצגתי חוות דעת בעניין הטלת ההיצף ואי הצדקה להטלתו.
<הישם מטר: ראשית, הייתי רוצה למחות על קביעת הדיון להיום מאתמול.
<הישם מטר: אנחנו לא הצלחנו להתכונן, בא כוח החברה לא התייצב מפאת התחייבות קודמות, יש לו תיקי הוכחות בבית משפט.
<הישם מטר: הייתי רוצה לדחות וביקשנו לדחות את הדיון הקבוע להיום, וכבודכם סירבתם.
<הישם מטר: היינו רוצים לשטוח בפני חברי הכנסת החדשים - - -
משה גפני: אני מבקש לומר, אני אאפשר לך, זה בסדר, אני בעד מחאות.
משה גפני: אני קבעתי את הישיבה הזאת לא אתמול, קבעתי את הישיבה הזאת ביום שני, ואני יכול לקבוע ישיבה, אנחנו לא בפגרה, הוועדה עובדת.
משה גפני: אבל לי יש שאלה אחרת – באוקטובר, כשהיה כאן הדיון, אני ביקשתי בתוך שבועיים עד חודש שתשבו ותגידו מה המסקנות.
<הישם מטר: אנחנו אכן ישבנו.
משה גפני: אף אחד לא אמר לי מה היה.
משה גפני: זאת אומרת, אני בעצם הייתי צריך לקבוע ישיבה מעכשיו לעכשיו ולקבל החלטה, הרי אם ישבתם והתקדמתם, כמו שאומר חבר הכנסת זחאלקה, תגידו לי, אז לא הייתי מביא את זה לדיון, הייתי אומר, אתם יודעים מה, קחו עוד כמה ימים.
משה גפני: לא חשוב, זה בסדר, אנחנו מוחים אחד על השני, ואנחנו נשתדל להגיע להסכמה.
<הישם מטר: נראה לי שמין הראוי היה שהממונה על היטלי שכר שהיה נותן החסות לדיון שהתקיים במשרדו אז, וזה לא הבשיל ולא הגענו לידי הסכמות.
<הישם מטר: היו הסכמות, אבל היו כמה הסתייגויות מכל צד מהצדדים.
משה גפני: הממונה פנה כמה פעמים.
<הישם מטר: אנחנו חוזרים על כל האמור על ידינו, כבוד הרב, בישיבה הקודמת.
משה גפני: הממונה במשרד התמ"ת מבקש פעם אחר פעם לאשר את זה.
<הישם מטר: אנחנו מבקשים לדחות את זה על הסף אפילו.
<הישם מטר: לא, לדחות את ההיטל.
משה גפני: אם אתה אומר שאנחנו רוצים עוד כמה ימים להגיע להסכמה, אז בסדר.
<הישם מטר: אנחנו מן הסתם כן רוצים על מנת לשטוח בפני חברי הכנסת.
<נתן וילנר: אנחנו חוזרים שוב פעם לטקטיקה של משיכת זמן.
<נתן וילנר: הנתונים שמסר כבוד חבר הכנסת הם לחלוטין לא נכונים, זה גם מופיע בכל הממצאים שקיימו – כל הוועדות שהביאו אותנו עד הלום הם לא 4%, ואנחנו לא מפעל ענק.
<נתן וילנר: הם מהווים כ-15%-25% מהשוק.
אבישי ברוורמן: ואתם?
<נתן וילנר: אנחנו מייבאים כ-35% עד 40% מהשוק.
<נתן וילנר: אבל מה שקורה, יש פה דחיקת מחירים, אנחנו לא סובלים מנתח השוק שלנו, פשוט אנחנו נאלצים להתאים את עצמנו לאורך שנים למחירים שמיובאים כי אחרת מאיימים עלינו שיעזבו אותנו.
<נתן וילנר: זה גם כתוב בממצאים וזה נמשך כל הזמן.
משה גפני: אתם ביקשתם להעלות מחירים?
<נתן וילנר: אנחנו לא העלנו את המחירים יותר מה שהשוק יכול לאפשר לנו להעלות את המחירים.
משה גפני: בכמה אחוזים העליתם?
<נתן וילנר: בשנה האחרונה לא העלינו, בשנה האחרונה אפילו - - -
משה גפני: לפני כן בכמה העליתם?
<נתן וילנר: זו שאלה שצריכים להתייחס למרכיב חומר הגלם.
<נתן וילנר: מרכיב חומר הגלם מאוד מהותי.
<נתן וילנר: מרכיב חומר הגלם עלה במאה אחוז בשנת 2011.
<נתן וילנר: לא התאפשר לנו אפילו להעלות ב-10% את מחירי המוצר הסופי בגלל דחיקת המחירים מדרום אפריקה.
<נתן וילנר: אנחנו מעסיקים מגוון גדול של אוכלוסייה, יש פה מכתב מהעובדים אצלנו, בקווים שעובדים, יש לנו מגוון שגם פועלים מהמגזר הערבי, וגם עולים חדשים.
<נתן וילנר: יש לנו כ-40 עובדים שעובדים רק במוצרים האלו, רע זה עושה לכולם.
<נתן וילנר: אנחנו ביקשנו לקיים את המפגש הזה בעצתך, ניסינו להתקדם, ראינו שסתם מוליכים אותנו שולל וסוחבים מאיתנו זמן, ואין שום סיכוי להגיע להבנות בעניין הזה.
<חיזקיה ישראל: אנחנו מבקשים שהוועדה תאשר את ההיטל הזה.
<חיזקיה ישראל: הנושא הזה נמשך הרבה מאוד זמן, המפעל מפסיד, והוא לא יכול להמשיך כך.
משה גפני: אני מרגיש קצת לא שלם עם העניין, לא בגללי ולא בגלל הוועדה, אלא בגלל האירועים שקרו.
משה גפני: אני ביקשתי שבועיים עד חודש, והיתה הסכמה שבת על העניין הזה ולהתקדם.
משה גפני: אומר חבר הכנסת זחאלקה, שהוא מתקדם עם העניין, הוא גם דיבר איתי אתמול.
משה גפני: היות והיה מרווח זמן, הייתי מכנס את הוועדה כעבור חודש, אולי אפילו קצת יותר, והייתי מצביע, ואני מתכוון לעשות את זה גם עכשיו, אבל מכיוון שנתתי את הזמן הזה, והיה פרק זמן שיכולים לטעון נגדנו, לא עקבתם אחרי הנושא, וזה נכון, אני מודה הפריימריז שהיה אצלנו, ועוד כמה אירועים קטנים שהיו במדינה.
משה גפני: אנחנו לא התקדמנו עם העניין הזה, אין ערובה בינתיים.
משה גפני: עכשיו המצב נהיה מצב יותר חמור, מכיוון שהערובה הסתיימה.
רוברט אילטוב: עד שהחלטתם ללכת ביחד.
משה גפני: אני מבקש עוד שבוע.
אבישי ברוורמן: לסגור לפני פסח.
משה גפני: אני הייתי רוצה שתקום ממשלה לפני שבועיים.
משה גפני: אני לא הולך להצביע עכשיו.
<דבורה מילשטיין: אני חושבת שגם בפעם שעברה הדגשנו את הנושא החשוב של לוח הזמנים שמכתיבים לנו WTO גם בחוק, אנחנו ככה אנחנו דוחקים את המועד למקום שבסופו של דבר אנחנו לא נוכל בגלל תלונות לא נוכל להטיל את זה.
מיכל בירן: הייתי שמחה לשמוע.
<שגית אפיק: דבי, אתם אמורים להגיע אלינו בתוך 18 חודשים.
<שגית אפיק: אני לא זכיתי לראות היטל היצף שבו הגעתם אלינו במועדים.
<שגית אפיק: לדחוק את הועדה עכשיו לקבלת החלטה, זה דבר לא הוגן להגיד.
<דבורה מילשטיין: אני לא רוצה להתייחס עכשיו למועדים, אני לא בטוחה - - -
<שגית אפיק: אתם הגעתם אלינו באיחור, על אף האיחור מקיימים כאן דיון, וזה הדיון השני.
<שגית אפיק: לבקש מאיתנו להידחק לזמן עוד יותר קצר בשעה שלכם היה מעל 18 חודשים - - -
<דבורה מילשטיין: להידחק זה כאילו אנחנו מאוקטובר.
אבישי ברוורמן: ה-WTO לא ייפול, אני עבדתי להכניס את החקלאות ל-WTO - אם זה יהיה החלטה בשבוע הבא.
משה גפני: אני מבקש לומר, אני לא הייתי מעלה את העניין הזה, אבל בסדר, אני גם לא נותן לכם מוסר על העניין הזה.
משה גפני: אני לא אהיה יושב ראש ועדה שאני אדחק בזמן על נושא שהוא בעצם נראה על פניו כאילו סכסוך מקומי.
משה גפני: אנחנו רצינו, זאת הייתה עמדת חבריי הועדה, רצינו שיגיעו להסכמה.
משה גפני: אני מודה שהייתה מערכת בחירות בישראל, ועדה לא הייתה - אני מסכים.
משה גפני: אני מבקש מכם, להושיב את שני הצדדים להגיע להסכמה ביניהם בעניין הזה שתבואו עם הסכמה.
משה גפני: אם לא תגיעו להסכמה, בשבוע הבא, בעזרת השם, תודיעו לנו, לא מגיעים להסכמה, אני אביא את זה להצבעה.
<יאיר שירן: אם אתה יכול לבוא ולקבוע מועד שבמסגרתו - - -
משה גפני: שלושה ימים – אתם, אני לא אומר לכם את המועד.
משה גפני: אני אומר שבוע אנחנו נביא את זה להצבעה.
משה גפני: מתי השבוע הזה יהיה בוועדת הכספים, זה תלוי בעוד כמה נסיבות, יכול להיות שפתאום יגיע לפה איזה תקציב ביטחון, השבוע יכול להיות שבועיים ויכול להיות שישה ימים ויכול להיות שמונה ימים.
משה גפני: אני לא קובע מועד עכשיו.
משה גפני: אתם תשבו מיד.
<יאיר שירן: אני צריך לדווח לך תוך שלושה ימים.
משה גפני: צהריים טובים.
משה גפני: אנחנו בסעיף האחרון בסדר היום: צו היטלי סחר ואמצעי הגנה (היטל היצף על ייבוא סוליות גומי מרפובליקת דרום אפריקה) (הוראת שעה), התשע"ג-2013.
משה גפני: אני חושב שהדיון מיותר.
משה גפני: יש ויכוח על העניין הזה.
משה גפני: הערובה התחילה ב-39.5% - -
<יאיר שירן: שיעור הנזק.
<שגית אפיק: גם הזמנית יצאה 39.5%.
<תהילה ורון: מה שהציע הממונה היה 39%.
משה גפני: 39.5% אחוזים במשך 5 שנים.
משה גפני: אחר כך זה ירד ל-10% למשך שנתיים וחצי, שזה מה שמתבקש עכשיו.
משה גפני: יש ויכוח גדול בין חברת "עין שמר" לבין חברת "ע.
משה גפני: מטר".
משה גפני: אני ביקשתי שתשבו ביניכם ותגיעו להסכמה.
משה גפני: אני מבקש להציע פשרה.
משה גפני: הפשרה תהיה משהו באמצע, שאנחנו נוריד את זה ל-7.5%, ונוריד את זה משנתיים וחצי לשנתיים.
משה גפני: אם שני הצדדים מסכימים, ואם הממונה כמובן מסכים אני מבקש להצביע על זה.
אבישי ברוורמן: כן – כן, לא – לא.
משה גפני: קודם נשמע אם יש לנו בכלל ויכוח.
<האשם דלאשה: אנחנו מסכימים, אדוני.
משה גפני: עין שמר?
<נתן וילנר: מסכימים.
<יאיר שירן: אני לא איש פרטי, אני נציג של משרד התעשייה והמסחר הממונה בפועל על היטלי סחר.
משה גפני: הוא חדש, בירכנו אותו לפני - -
<קריאה: גם אני חדש - -
משה גפני: אותך עוד לא בירכנו, ובעזרת השם שתעשה דברים טובים.
<יאיר שירן: אני רוצה להגיד שהיטל היצף נקבע בצורה לא רנדומלית, אלא לאחר חקירה ולאחר הליך מקצועי.
<יאיר שירן: לכן המלצת המשרד שאושרה על-ידי שר האוצר ושר התמ"ת היא 10%.
<יאיר שירן: יחד עם זאת אתם כוועדה יכולים להחליט.
משה גפני: אני מאוד מכבד את עמדתכם.
משה גפני: החיים בנויים מפשרות.
משה גפני: אני ניהלתי את הוועדה 4 שנים עם הרבה מאוד פשרות, ובסופו של דבר גם המשרדים הרוויחו מזה.
אבישי ברוורמן: הוא אמר לך שדין תורה שיותר מדי אדוקים בו הביא לחורבן הבית.
<קריאה: כל אחד עושה את עבודתו.
משה גפני: אבישי כל הזמן משתמש בזה.
משה גפני: הגמרא אומרת: "לא חרבה ירושלים אלא שהעמידו דבריהם מעל דין תורה".
ניסן סלומינסקי: "על הדין" כתוב.
ניסן סלומינסקי: "על דין תורה, ולא הלכו לפנים משורת הדין".
אבישי ברוורמן: אנחנו בדיוק מבינים מה קרה.
<האשם דלאשה: אפשר לומר מילה אחת, ברשותך.
<האשם דלאשה: אנחנו מסכימים, כמובן, אבל ברצוני לומר דבר אחד: אנחנו מברכים על המאמץ שהשקעת יחד עם חברי הכנסת.
<האשם דלאשה: אנחנו מודים ליועצת המשפטית, ואנחנו מודיעים והודענו שהחזרנו את היחסים עם חברת "עין שמר" לתקנם, כפי שהיו, בלי קשר - -
<שגית אפיק: זה הכי חשוב.
משה גפני: זה דבר מאוד חשוב.
משה גפני: אתם תוכלו להחזיר גם את היחסים בינינו לבין הבית היהודי?
משה גפני: מי בעד הצעת הפשרה שהצעתי – 7.5% ושנתיים?
משה גפני: בעד ההצעה – רוב
משה גפני: בעד- רוב, אין מתנגדים, אין נמנעים.
משה גפני: ההצעה התקבלה פה-אחד.
משה גפני: אני מברך את שני הצדדים, אני מברך את הממונה במשרד התמ"ת.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להוסיף.
אבישי ברוורמן: הנושא של הגומי סודר.
אבישי ברוורמן: נתת לי את הזכות לומר מספר מילים.
אבישי ברוורמן: יושבים פה מספר נציגים מתעשיית הבירה.
אבישי ברוורמן: אתה זוכר שבפעם שעברה אמרתי שיש לנו פה תעשייה שמתפתחת על-ידי עסקים קטנים מאוד יצירתיים.
אבישי ברוורמן: אנחנו לא פוגעים ביצרנים הגדולים – הם ענקים.
אבישי ברוורמן: אם אנחנו לא נשנה את המדיניות לגביהם נחסל פה עסקים קטנים ובינוניים – תעשייה שמתפתחת.
אבישי ברוורמן: מכיוון שהדיון לא יהיה עכשיו אני מבקש שמייד במהירות כשאתה תהיה בתפקידך – ואני מאוד הייתי רוצה שתהיה יושב ראש ועדת כספים, אבל אין לי שליטה על הנושא.
אבישי ברוורמן: בכל מקרה, אני מבטיח שנעלה את זה מייד במושב.
משה גפני: אתם יצרני הבירה?
<דן לביא: כן.
משה גפני: איזו נוסחה הייתם רוצים שתהיה?
<דן לביא: אנחנו מציעים שיהיה מס דיפרנציאלי שנהוג גם בארצות-הברית וגם במדינות אירופה.
<דן לביא: אנחנו כיצרנים קטנים בתעשייה שמתפתחת מול דואופול גדול שיש לנו פה ונגד ריכוזיות במשק שאתם מטיפים – אנחנו רוצים שבכמויות הקטנות שאנחנו מייצרים יתחשבו בנו.
<שגית אפיק: הנוסחה של הסכום הקצוב עכשיו היא לא - -
<דן לביא: אין שום סכום קצוב כרגע.
<דן לביא: כרגע מהליטר הראשון אנחנו משלמים 4.25 ₪ לליטר.
<דן לביא: אני יכול להגיד לכם שאנחנו לקראת קריסה.
<דן לביא: אנחנו כ-200 מבשלות, 300 עובדים, נמצאים בפריפריה.
<דן לביא: אנחנו נמצאים בגליל המערבי בקיבוץ יחיעם.
<דן לביא: אני מעסיק תשעה עובדים בגליל המערבי.
<דן לביא: אין עבודה בגליל המערבי.
<דן לביא: המשכורות אצלנו הן 5,000 שקל.
<דן לביא: אמנם אנחנו לא בתחום הסוליות או הטקסטיל, אבל זה אותו דבר.
<דן לביא: זה נשמע קצת יותר נחמד לבשל בירה מאשר לעבוד בטקסטיל, אבל המצב שלנו דומה.
<דן לביא: אנחנו נמצאים מול דואופול של "טמפו" ו"קוקה-קולה" שגם ככה לא נותנים לנו להיכנס לשום מקום ולמכור בשום מקום.
<דן לביא: זאת תעשייה קטנה שתיכחד אם לא תעשו שינוי מסוים.
<דן לביא: מדובר על מס של 2 מיליון שקל בשנה.
<קריאות: מה השם שלך?
<דן לביא: השם שלי הוא דן לביא, ואני הבעלים של בירה מלכה.
אבישי ברוורמן: התפתחה כאן תעשייה קטנה כמו תעשיית היין שבהתחלה לא "ספרו" אותה, והתפתחה פה תעשיית בוטיק יוצאת מן הכלל גם יצירתית.
אבישי ברוורמן: לכן אדוני היושב ראש, נקיים דיון על זה.
משה גפני: אני מודה לך שהעלית את זה.
משה גפני: חזקיה, רוצה להגיד משהו?
<חזקיה ישראל: אנחנו לא נגד התעשיינים של העסקים הקטנים.
<חזקיה ישראל: אותה בעיה של הבירה קיימת גם לגבי התעשייה הגדולה יותר.
<חזקיה ישראל: צריך להבהיר את זה.
משה גפני: רבותי, תודה רבה לכם.
משה גפני: אבישי, אני מודה לך שהעלית את העניין הזה.
משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: כוונת רשות המיסים להטיל מס של עד 48% על מענקי עידוד למתמחים בפריפריה או במקצועות במחסור.
משה גפני: זה מתחיל להיראות שיטה כזו.
משה גפני: אני מקדם בברכה את סגן שר הבריאות הרב סגן שר הבריאות יעקב ליצמן.
יעקב ליצמן: מי נמצא מטעם רשות המיסים?
משה גפני: מי נמצא מטעם רשות המיסים?
<טמיר כהן: הנה, שם.
משה גפני: מי מאגף תקציבים?
יעקב ליצמן: יש, ראיתי אותם.
משה גפני: זה המצב, עדיף שאני לא אגיד את חוות דעתי על משרד האוצר היום.
משה גפני: נשאיר את זה לפעם אחרת.
משה גפני: אני רוצה להזכיר לחברי הוועדה, ואני רוצה להזכיר לאורחים, שהיתה החלטה לעודד רופאים ללכת לבתי-החולים בפריפריה.
משה גפני: תקן אותי הרב ליצמן אם אני אומר דבר שגוי.
יעקב ליצמן: זה בהסכם.
משה גפני: הם היו אמורים לקבל תוספת.
משה גפני: אנשים עזבו את מקום המגורים שלהם ועברו לגור במקומות אחרים, ואכן המהלך הזה מאוד מאוד הצליח.
משה גפני: בבתי-החולים בפריפריה התקבלו רופאים חדשים שפתרו בעיות שהתעוררו שם עד ההסכם הזה.
משה גפני: מה שקרה הוא שהם קיבלו תוספות שכר לעניין כשמס הכנסה, רשות המיסים, גובים מזה 48% מס.
משה גפני: הם באים עכשיו ואומרים: אם לכך היתה הכוונה אז אנחנו לא היינו עוברים, לא היינו הולכים לעניין הזה.
משה גפני: לא זה היה ההסכם בינינו.
משה גפני: היתה אז גם ישיבה בוועדה והיתה גם ישיבה בלשכת סגן שר הבריאות עם כל נציגי המשרדים הנוגעים בדבר שבה השתתפתי, ועלו שלוש הצעות.
משה גפני: הצעה אחת, בדיון שגם היה כאן, היתה שרשות המיסים תתייחס לכסף הזה כמו אל רווח הון, שיהיה מיסוי על רווח הון, ושבמקום 50% יהיה 25%.
משה גפני: זאת היתה אפשרות אחת כאשר זו היתה האפשרות הכי ריאלית והכי מתקבלת.
משה גפני: האפשרות השנייה היתה שההסתדרות הרפואית תעתור לבית-המשפט נגד המציאות הזאת של ההסכם שלדעת הרופאים ההסכם הופר.
משה גפני: האפשרות השלישית היא להגיש הצעת חוק כשהצעת החוק תקבע שזה כמו מלגות, ולכן יהיה פטור לחלוטין ממיסוי.
משה גפני: הצעת החוק הונחה, עתירה הוגשה והעניין הזה נדון בבית-המשפט.
יעקב ליצמן: היה אתמול דיון בבית-המשפט.
יעקב ליצמן: האם מישהו יכול להגיד לוועדה על מה היה הדיון ומה אמרו?
יעקב ליצמן: חשוב לשמוע על זה לפני הדיון.
חנא סוייד: באיזה בית-משפט?
<שגית אפיק: מחוזי.
משה גפני: על כל פנים, אלו שלוש האפשרויות שעומדות.
משה גפני: האם מישהו יודע להגיד מה היה בבית-המשפט?
משה מזרחי: עו"ד משה מזרחי, אני מייצג את ההסתדרות הרפואית בבית המשפט, ואני אעדכן.
משה מזרחי: הדיון היה אצל הנשיאה של בית-המשפט המחוזי מרכז, השופטת הילה גרסטל.
משה מזרחי: בתחילת הדיון היא היתה מאוד נחרצת.
משה מזרחי: היא נתנה רוח גבית מאוד משמעותית לתביעה.
יעקב ליצמן: מה היתה התביעה?
משה מזרחי: התביעה היתה להכיר במענקים האלה או בשווי אפס - זאת אומרת, שזה לא חייב במס בכלל - או לחלופין כמו שאמר הרב גפני כרווח הון.
משה מזרחי: המשמעות של זה היא 20% - 25% מס בלי ביטוח לאומי שזה מאוד מאוד משמעותי.
משה מזרחי: השופטת גרסטל פנתה למדינה ואמרה שהיא ממש לא מבינה את התנהלות המדינה.
משה מזרחי: היא אמרה: אתם יורים לעצמכם ברגל, הרי אנחנו כולנו ראינו את מה שקרה עם הרופאים.
משה מזרחי: היא אמרה למדינה גם שלדעתה אם הם יתעקשו הם הולכים להפסיד הרבה מאוד כסף כי היא תכתוב פסק-דין מאוד נחרץ בעניין הזה, והיא לא הרפתה מזה.
משה מזרחי: היא גם אמרה שהיא רוצה את מקבלי ההחלטות אצלה באולם.
משה מזרחי: הדיון הבא נקבע לתחילת חודש אפריל ביחד עם מקבלי ההחלטות מרשות המיסים.
משה מזרחי: אנחנו עדיין לא קיבלנו תשובה מי יופיע בפני בית-המשפט, אבל זה עומד שם.
משה גפני: מה זה "מקבלי ההחלטות"?
משה מזרחי: מקבלי ההחלטות ברשות המיסים.
יעקב ליצמן: יכול להיות גם מי שרוצה להיות ראש ממשלה.
יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, תודה על הדיון.
יעקב ליצמן: אני רואה בנושא הזה של הרופאים הפרת הסכם.
יעקב ליצמן: אני שמח שהשופטת גם פחות או יותר מכוונת לכיוון הזה.
יעקב ליצמן: אני מציע שוב, רבותי, או שנגמור את זה היום או שאני מבטיח לכם, בלי נדר, שגם אם אני לא אהיה סגן שר הבריאות או שר הבריאות - לא משנה מה - אני אופיע בבית-המשפט ואני אגיד חד-משמעית ששודדים את הרופאים.
יעקב ליצמן: היה הסכם, 500,000 שקל, 300,000 שקל.
יעקב ליצמן: אני לא יודע מה זה עם מס, בלי מס.
יעקב ליצמן: אני יודע בדיוק כפי שאמרתי אז בדיונים הקודמים, שכשאני קונה קוטג' לא אומרים לי זה שני שקלים לפני מס ואחר כך מע"מ, לא אומרים לי.
יעקב ליצמן: אומרים לי: ארבעה שקלים, שבעה שקלים.
יעקב ליצמן: רבותי, זה נקרא אני לא רוצה להגיד רמאות או לא רמאות.
יעקב ליצמן: אבל ברור לי שבהסכם אני הבנתי שהם הולכים הביתה עם 500,000 שקל, הבנתי שהם הולכים הביתה עם 300,000 שקל.
יעקב ליצמן: זה מה שאני כסגן שר שהיה מעורב בתוך ההסכם הבנתי.
יעקב ליצמן: אחר כך פתאום התחיל שלא יודעים דרך כלשהי איך לעשות את זה בלי מס.
יעקב ליצמן: אם אתם לא יודעים דרך אז תעשו דרך.
יעקב ליצמן: אם לא יודעים לעשות דרך אז יש כל מיני פתרונות שמביאים לכאן לוועדת הכספים.
יעקב ליצמן: אני מדגיש שזו הפעם הראשונה שרופאים מחפשים את הפריפריה לפני המרכז, ואתם הולכים להרוס את זה.
יעקב ליצמן: אני לא אתן את זה ולא משנה איפה אני אהיה.
חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, כמי שבא מהפריפריה אני מרגיש את העניין הזה בקרב רופאים שאני מכיר באופן אישי, רופאים שעברו לצפת, לעפולה, לטבריה, לפוריה.
חנא סוייד: הם ממש ממש מרגישים שיש כאן מעשה רמייה ואומרים בפירוש שזה ישראבלוף.
יעקב ליצמן: מה זה ישראבלוף?
משה גפני: אומרים דבר אחד ועושים דבר אחר.
יעקב ליצמן: זה שקר.
משה גפני: זה שקר, שקר.
חנא סוייד: כן, זה שקר פר-אקסלנס.
יעקב ליצמן: מה זה פר-אקסלנס?
יעקב ליצמן: אני עולה חדש, אני לא יודע עברית.
יעקב ליצמן: אדוני, אני חייב להגיד לך שאמרתי בדיונים כאן מהרגע הראשון את מה שאני אומר היום, וזה לא בגלל שאני פורש.
משה גפני: אתה עוד לא פורש, עוד אין החלטה כזאת.
חנא סוייד: אתה קצת ממהר לפרוש, אני מציע לך לא למהר כל-כך.
חנא סוייד: אבל עדיין אתה האדם שייצג את הממשלה במגעים ואתה אומר במפורש שלזה התכוונת.
חנא סוייד: הסכמים מפרשים לפי הכוונה של החותמים.
חנא סוייד: זאת הפרשנות שלי, אתה לא צריך להסכים איתי.
יעקב ליצמן: זו גם הפרשנות שלי.
יעקב ליצמן: אבל צריך להגיד את האמת, מי שחתם על ההסכם זה היה הממונה על השכר, כפי שנדמה לי.
יעקב ליצמן: זה היה אילן, אבל גם קובי היה כיועץ משפטי.
יעקב ליצמן: הם חתמו ולכן הם אחראים יותר מה הכוונות.
יעקב ליצמן: כאשר דנו על ההסכם וכאשר ראיתי את ההסכם, ברור לי שהבנתי ש-500 זה 500.
חנא סוייד: אדוני סגן השר, כנציג הבכיר ביותר של הממשלה בפן המקצועי ובמשא-ומתן אתה אומר במפורש למה אתה התכוונת.
חנא סוייד: זה שפקיד זה או אחר חתם, זה כבר סיפור אחר.
חנא סוייד: אני לוקח את העניין הזה כפרשנות של מהות ההסכם שנחתם.
חנא סוייד: אני גם רוצה להוסיף.
חנא סוייד: אני מסתכל על העניין המהותי ואנשים בפריפריה ממש חיכו לכך שיגיעו מומחים טובים שיחזקו את בתי-החולים.
חנא סוייד: אנחנו רואים את ההבדל, ובמשרד הבריאות ערים לפערים בתפקוד וברמה של בתי-החולים בפריפריה לעומת המרכז.
חנא סוייד: רוצים להרוס גם את האקט הזה שבא לחזק את בתי-החולים בפריפריה?
חנא סוייד: רוצים להבריח אנשים שכבר הגיעו ושעשו החלטות חשובות במהלך הקריירה והחיים שלהם?
חנא סוייד: אני חושב שזה ישראבלוף פר-אקסלנס, אדוני סגן השר, וצריך להגיד דברים ברורים.
חנא סוייד: אני בעד שיהיה אפס מס על הכסף.
משה גפני: חבר הכנסת מאיר כהן.
מאיר כהן: אדוני סגן השר, זו הזדמנות לומר לך בפורום לא גדול תודה גדולה מאוד על מה שאתה עשית.
יעקב ליצמן: אבל אתם מחרימים אותי.
מאיר כהן: אנחנו לא מחרימים אף אחד.
משה גפני: ליצמן לא היה יכול לשתוק על זה.
יעקב ליצמן: תאמין לי אני מרגיש טוב.
יעקב ליצמן: אגב, אני רואה בהופעה היום מסיבת פרידה מוועדת הכספים.
מאיר כהן: אני משער שאתה תהיה כאן עוד.
מאיר כהן: אבל אני באמת רוצה להחמיא לך אז תן לי שנייה.
מאיר כהן: ליצמן, אני הקמתי חדר מיון בדימונה קטן.
מאיר כהן: סגן השר הזה עזר, בניגוד להרבה מאוד אנשים.
מאיר כהן: בדימונה במשך עשרות שנים ניסו להקים את זה.
מאיר כהן: נכון שהשגנו פילנתרופ כי המדינה הזאת מתפרקת מחובותיה ואתה צריך לחפש פילנתרופ.
מאיר כהן: אבל כשרצינו להקים את חדר הדיאליזה שנותן מענה לחמישים חולים, כולל הפזורה הבדווית, אז הגיע סגן השר ותיקצב ועזר.
מאיר כהן: אני בכלל חושב שאתה איש מצוין ואתה שר בריאות מצוין.
מאיר כהן: תודה רבה לך בשם אנשי הפריפריה.
מאיר כהן: אני עשיתי סבב ודיברתי עם מנהלי בתי-חולים בפריפריה, והסיפור הזה הוא סיפור שהוא באמת של שלומיאלים.
מאיר כהן: אנשים הגיעו, מתמחים הגיעו, והם חשבו שבאה עליהם הברכה.
מאיר כהן: כמו שאמר חבר הכנסת, הם מוצאים את עצמם עומדים לפני מיסים מוטרפים לגמרי.
מאיר כהן: זה פוגע.
מאיר כהן: יש שינוי.
מאיר כהן: מתחילים לראות את איילת השחר כמו שאומרים שתגיע בזמן המשיח.
מאיר כהן: לאט לאט מתחילים לראות איך האור עולה במקומות פריפריאליים.
מאיר כהן: יש רופאים טובים יותר ויש מתמחים.
מאיר כהן: בסורוקה באר-שבע יש את פרופ' גידי סער שעושה עבודה יוצאת מהכלל במחלקת הלב.
מאיר כהן: במקום לחזור על הדברים אני רוצה לשמוע ממך, אדוני היושב-ראש, אלו פתרונות אנו יכולים להציע כוועדת הכספים לגבי הפריפריה.
משה גפני: מה שאנחנו יכולים להציע זה הצעת חוק.
משה גפני: הצעת החוק הזאת מונחת.
משה גפני: אולי אפשר עוד להחתים, אני לא יודע.
משה גפני: הצעת החוק הולכת לצד המציאות הזאת שהמיסוי הוא אפס.
משה גפני: אנחנו ניסינו במשא-ומתן להגיע לפתרון עם רשות המיסים שזה יהיה כמו רווחי הון ואז זה יהיה 25% או 20% - לא משנה, אי-שם באמצע.
יעקב ליצמן: אגב, נדמה לי שזה היה גם כן על דעת הרופאים.
משה גפני: כן, תיכף נשמע את ד"ר לאוניד.
משה גפני: מהממשלה לא קיבלנו פידבק.
משה גפני: בממשלה כאילו יושבים, לא נותנים תשובה - בסדר.
משה גפני: רשות המיסים אומרת: אני לא יכולה לקחת את זה על עצמי, אגף התקציבים צריך לממן את זה.
משה גפני: משהו לא בסדר שם.
משה גפני: הרי יכול להיות שיהיה פסק דין של בית-המשפט.
משה גפני: יכול להיות שאנחנו נצליח להעביר את זה החוק הזה ואז אנחנו הולכים למיסוי אפס עם תקדים מאוד מסוכן מבחינתם.
משה גפני: ואם אני מבין נכון, הדברים שאמרה השופטת גרסטל הם דברים חמורים מול הממשלה.
משה גפני: היא אומרת: תשבו ביניכם, תגיעו להסכמה, כי גם היא ראתה שמדברים פה על דבר שהוא גובל בפיקוח נפש, הפרת סיכום.
משה גפני: עומדים הגורמים המוסמכים בממשלה ואומרים: אנחנו צריכים את התהליך הזה, ורק בגלל שאנשים לא יכולים לקבל החלטות אמיצות אנחנו צריכים ללכת לפעולות דרסטיות.
משה גפני: אם לא נלך לפעולות דרסטיות, אם לא יהיה לזה פתרון, אז כל השיפור שאתה רואה עכשיו ייעלם בתוך שנה-שנתיים.
יעקב ליצמן: אני חייב להגיד לוועדה שמאז שעשו את המענקים הגיעו אליי תלונות כבר מהמרכז שהרוב רוצים לפריפריה בכלל.
יעקב ליצמן: אני לא צוחק, אני אומר עובדה.
יעקב ליצמן: ההסכם הוא לזכות הממשלה, אבל הם לא צריכים להתחמק.
יעקב ליצמן: צריך לשלם מה שצריך.
אמנון כהן: ברמה העקרונית, אני חושב שברגע שחותמים הסכם וכל הצדדים - גם הממשלה, גם הסתדרות הרופאים, ומבחינתי גם האוצר שהוא נדבך חשוב - שותפים להסכם ואז כל אחד מבין את הצד שלו ואת המקום שלו.
אמנון כהן: הסכמים צריך לכבד.
אמנון כהן: היה פה מאבק עיקש במשך תקופה ארוכה וגם שביתות רעב.
אמנון כהן: כל המדינה פה נרתמה וברכנו על המוגמר.
אמנון כהן: אבל אי-אפשר לעשות סיבוב ופתאום ברגע לרמות.
אמנון כהן: איך ניראה בהסכם הבא מול גופים אחרים מול המדינה?
אמנון כהן: לכן, אני חושב שצריך למצוא את הנוסחה המתאימה.
אמנון כהן: כבוד סגן השר, אני מכיר אותך גם מהתפקידים הקודמים שלך.
אמנון כהן: תמיד היית לטובת הציבור.
אמנון כהן: ראית את העניין המהותי והחשוב ובו טיפלת.
אמנון כהן: למה צריך לעשות חוק אחרי הסכם?
אמנון כהן: זה משהו שהוא לא נורמאלי.
יעקב ליצמן: שמעתי פעם משפירא שהיה יושב-ראש ועדת כספים שכאן במדינה אחרי שחותמים הסכם מתחיל משא-ומתן.
אמנון כהן: כן, זה היה לפני ארבעים שנה.
יעקב ליצמן: כן, זו כנראה עדיין ירושה.
אמנון כהן: כבוד סגן השר, אם היו כבר דיונים עם הסתדרות הרופאים וגם עם רשות המיסים, ואם כבר הגעתם לאיזושהי הבנה ופשרה שזה ייחשב כרווח הון באחוז מסוים שקבעתם, אז אנחנו לא צריכים עכשיו להתחיל עם החקיקה וכיפופי ידיים ועם רוב.
אמנון כהן: בוודאי שיהיה לכם את הרוב שלנו, אני לא יודע מה יצביעו יש עתיד.
אמנון כהן: אנחנו נצביע בוודאי איתכם.
יעקב ליצמן: אמנון, מה ששפירא אמר נוגע גם להסכם קואליציוני.
אמנון כהן: אני מבקש מכל האנשים שהדבר הזה חשוב להם למצוא פתרון, לא בבית-משפט, לא בחקיקה, אלא בהבנה הדדית בין אגף האוצר לבין רשות המיסים.
אמנון כהן: וכמו שהתכוון כבוד סגן השר, על הסכום המסוים או על המסגרת המסוימת - זה מה שצריך להיות בנטו.
אמנון כהן: כלומר, אם צריך להוסיף אז יוסיפו מעליו.
משה גפני: ד"ר לאוניד אידלמן, יושב-ראש ההסתדרות הרפואית.
<לאוניד אידלמן: אני שמח לדווח לכנסת ש-700 רופאים כבר קיבלו מענקים.
<לאוניד אידלמן: המשמעות של זה היא שהם עברו לפריפריה או למקצועות במצוקה.
<לאוניד אידלמן: התוצאה מכך היא שבפעם הראשונה בהיסטוריה אומר לי מנהל מחלקת ילדים בסורוקה שאין לו בעיה עם המתמחים.
<לאוניד אידלמן: בפעם הראשונה בהיסטוריה פותחים עכשיו שלוש מחלקות בנהרייה, בפעם הראשונה בהיסטוריה יש תנועה כזאת גדולה של רופאים תוך זמן כל-כך קצר.
<לאוניד אידלמן: ההיסטוריה של הרפואה לא יודעת שינוי כל-כך משמעותי תוך זמן כל-כך קצר.
<לאוניד אידלמן: האיום הגדול עכשיו זה המיסוי, ובגלל זה הנושא הזה נמצא עכשיו אצלכם על השולחן.
<לאוניד אידלמן: אנחנו ישבנו הרבה עם אנשי רשות המיסים והם חוזרים ואומרים: בתור אזרחים אנחנו מבינים את הצורך, בתור אזרחים אנחנו מבינים את החשיבות, אבל אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר.
<לאוניד אידלמן: רק חברי הכנסת יכולים לפתור את הבעיה.
<לאוניד אידלמן: באחד מהדיונים הם בפירוש אמרו לנו: אם יהיה חוק נפעל לפי החוק.
<לאוניד אידלמן: לא יהיה מיסוי על המענקים האלה.
<לאוניד אידלמן: המענקים זה חלק חשוב מאוד בשינוי דרמטי ברפואה הציבורית.
<לאוניד אידלמן: אנשים מרגישים היום שהתורים מתקצרים.
<לאוניד אידלמן: יש יותר רופאים פנימיים ובגלל זה בחורף הזה כאשר הרופאים נפלו מהרגליים הם היו יכולים לשחרר יותר חולים.
<לאוניד אידלמן: השינויים הם כל-כך גדולים והשינויים בכיוון חיסול אי-שוויון.
אמנון כהן: זה השוויון בנטל, זה.
<לאוניד אידלמן: זה בנפשנו, זה בנפשם של חברי הכנסת.
<לאוניד אידלמן: חברי הכנסת, אתם חייבים לעזור לרשות המיסים לעזור לרפואה הציבורית.
משה גפני: תודה, ד"ר אידלמן.
משה גפני: נמצאים פה חברי הכנסת מיכל בירן ומאיר כהן.
משה גפני: אנחנו יותר ותיקים.
משה גפני: אנחנו הרבה פעמים נתקלים בתופעה שאנחנו לא יודעים איך זה קרה.
משה גפני: פתאום אין רופאים בפריפריה, פתאום אנשים מתלוננים על תהליך שאף אחד לא מבין איך הוא קרה.
משה גפני: תראו את התהליך, את מה שקרה עכשיו.
משה גפני: מגיע סגן שר - גם אתה אמרת נכון, גם אני אומר את זה - שניער את האבק מהמשרד, באמת.
משה גפני: הוא עשה דברים שהם רפורמה ואי-אפשר לחלוק עליו.
משה גפני: הוא בא ואמר: