GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אחמד טיבי: הם מצטיינים.
אחמד טיבי: נשאלת השאלה למה הם נדחים פה, מתקבלים שם ומצטיינים במוסדות שהם עובדים בהם.
אחמד טיבי: כדי לסבר את אוזניכם לגבי חלוקת הסטודנטים הערבים בארץ.
אחמד טיבי: 10% מהסטודנטים הם ערבים.
אחמד טיבי: 12.2% לומדים לתואר ראשון, 6.6% לומדים לתואר שני, 3.7% לומדים לתואר שלישי.
אחמד טיבי: ציין פרופ' טרכטנברג את המכשולים.
אחמד טיבי: 4 מכשולים ציינת: שפה, נשירה, התמקדות במספר מצומצם של מקצועות ותחבורה.
אחמד טיבי: מי שרוצה להנגיש, אז מנגיש גם באמצעות אפשרות של הקמת מכללות ואוניברסיטאות בכל חלקי הארץ באופן גיאוגרפי.
אחמד טיבי: יש מקומות בעולם שלא רק באופן גיאוגרפי אלא באופן אתני מקימים מכללות.
אחמד טיבי: אנחנו שואלים למה אין אוניברסיטה מוכרת ביישוב ערבי, למה אין בית חולים ממשלתי ביישוב ערבי, למה אף עיר ערבית לא הוקמה.
אחמד טיבי: האם הדבר מקרי?
אחמד טיבי: האם זה בגלל שהערבים לא רוצים להקים אוניברסיטה?
אחמד טיבי: האם הערבים לא זקוקים לבית חולים או לא זקוקים להקמת יישוב חדש?
אחמד טיבי: כנראה שיש אידיאה, יש משנה, יש סיבה, יש מדיניות.
אחמד טיבי: אנחנו באים לבקש את עזרת ועדת הכספים, את עזרת חברי הכנסת החדשים, את עזרת הציבור כדי להנגיש את ההשכלה הגבוהה ליותר צעירים.
אחמד טיבי: ציינת שלגיוס סגל אתם מייעדים 39% מהתקציב.
אחמד טיבי: נשאלת השאלה כמה מתוך זה מיועד כדי להגביר את ההנגשה לחברה הערבית.
איציק שמולי: אני מכיר את המצגת.
איציק שמולי: פרופ' טרכטנברג, אני חושב שההישג הגדול ביותר שלך – יש הרבה הישגים במצגת - זו היכולת ליצור את אותה אחדות ושותפות בתוך האקדמיה.
איציק שמולי: אני חושב שחשוב מאוד שזה יישמר.
איציק שמולי: סך הכל יש פה תמימות דעים לגבי הכוונה לקצץ בתקציבי מערכת ההשכלה הגבוהה.
איציק שמולי: אני רוצה לפנות לכל הנציגים ולכל חברי הכנסת לגלות אחדות סביב הסוגיה הזאת.
איציק שמולי: אני רוצה להחזיר אליכם גם בקשה אחת.
איציק שמולי: נקודה או אפשרות אחת לא עלתה בדיון הזה, וזאת האפשרות שלא יהיה קיצוץ במערכת ההשכלה הגבוהה והעלויות יתגלגלו לפתחם של הסטודנטים.
איציק שמולי: אני מזכיר שהסטודנטים חתמו על הסכם עם המדינה.
איציק שמולי: הוא בתוקף עד סוף שנת תשע"ג.
איציק שמולי: המשמעות של זה היא ספטמבר הקרוב.
איציק שמולי: אני מבקש מראשי האוניברסיטאות, מהסגל הבכיר והזוטר, מהמכללות ומכולם לזכור שאחדות זו אחדות, ששותפות זאת שותפות.
איציק שמולי: והיה וקורה הדבר הזה אתם מתבקשים לעמוד לימין הסטודנטים.
איציק שמולי: אני רוצה להפנות שאלת הבהרה לאוצר שאני חושב שהיא השאלה המרכזית.
איציק שמולי: האם יש כוונה, בהנחה שהולכים לתקציב דו שנתי.
איציק שמולי: .
משה גפני: נשאלה השאלה, איציק.
איציק שמולי: האם יש כוונה להעלות את שכר הלימוד, לשנות את מבנה שכר הלימוד לשכר לימוד דיפרנציאלי?
איציק שמולי: האם יש כוונה - גם אם זה בגדר אפשרות - לגעת בסוגיה הזאת?
מיכל בירן: למען גילוי נאות אני בימים אלה מסיימת לבדוק עבודות אחרונות של הסטודנטים שלי.
מיכל בירן: אני מקבלת עבודות שכתוב עליהן: "לכבוד המתרגלת, ח"כ מיכל בירן".
מיכל בירן: אני ראיתי את התוצאות ואת הפירות של התכנית הזאת בשנתיים האחרונות.
מיכל בירן: אני ממש חוויתי את זה על בשרי בחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל-אביב.
מיכל בירן: עד לפני שנתיים הייתה אווירה כאילו נמצאים בבית קפה והמלצרים מתחילים לערום סביב את הכיסאות.
מיכל בירן: במצב כזה אתם לא תזמינו אוכל, כי יש אווירה שסוגרים את הבסטה.
מיכל בירן: זאת הייתה האווירה, לפחות באקדמיה, כפי שאני חוויתי אותה.
מיכל בירן: לא מביאים מרצים חדשים, רק מנסים לסגור פינות.
מיכל בירן: לא חושבים בכלל לשפר, להגיע לשיאים חדשים, להתרחב.
מיכל בירן: בשנתיים האחרונות ראיתי איך מביאים סגל צעיר ואנרגטי, איך מחזירים ומציבים רף יותר גבוה לתוצרים האקדמיים.
מיכל בירן: אני חושבת שזה היה מעשה מאוד חשוב.
מיכל בירן: כבר מתחילים לראות את הפירות שלו.
מיכל בירן: כמו שאחרים אמרו, צריך לחשוב על זה שפשוט מפסידים כסף.
מיכל בירן: אם מקצצים עכשיו, אז את כל מה שהושקע כאילו זורקים ובעצם מבזבזים כספי ציבור.
שמעון אוחיון: אני רוצה להצטרף לביטוי כפי שפתח ואמר פרופ' מנחם בן-ששון.
שמעון אוחיון: העובדה שיושבת כאן חבורה שלמה של למעלה מ-20 חברי כנסת, קואליציה עתידית ואופוזיציה עתידית שמבטאים את הדאגה ואת החרדה מפגיעה בתקציב שנקבע לגבי התוספת למוסדות להשכלה גבוהה - אומרת הרבה.
שמעון אוחיון: אני חושב שאנחנו יכולים להיות גאים בתכנית כפי שהיא מוצעת.
שמעון אוחיון: גם בעניין של פיתוח המצוינות, מצד אחד, ומצד שני רגישות שהיא רגישות חברתית של נגישות למגזר החרדי.
משה גפני: מה חרדי עכשיו?
שמעון אוחיון: אתה לא אוהב את זה, אבל אני כמי שהיה שותף שנים רבות בעניין הזה, בוודאי גאה בקטע הזה.
משה גפני: תעזוב את החרדים, אנחנו מדברים על ההשכלה הגבוהה.
שמעון אוחיון: והנגישות למגזר הערבי.
שמעון אוחיון: ב-אמ.
שמעון אוחיון: אי.
שמעון אוחיון: טי אין סדר כזה מבחינת התכנית.
שמעון אוחיון: לא הייתי מציע לך שמישהו ינסה לעשות איזו שהיא השוואה ל-אמ.
שמעון אוחיון: טי ויגלגל את שכר הלימוד על הסטודנטים.
שמעון אוחיון: שם משלמים חמישים אלף דולר כדי ללמוד.
שמעון אוחיון: אנחנו מדברים בגישה יותר לאומית בעניין הזה.
שמעון אוחיון: אני רוצה להביע חרדה ודאגה לעתידנו.
שמעון אוחיון: כבר דיברו שמי שרוצה לטפל ידאג קודם כל לחינוך הזה.
שמעון אוחיון: הוא יחסוך את הוצאות הטיפולים מאוחר יותר לכל המערכים החברתיים.
שמעון אוחיון: האוניברסיטאות שלנו הן מקור למצוינות, הן מקור למוביליות חברתית.
שמעון אוחיון: העובדה ש-3 חברי כנסת מאותה אוניברסיטה מייצגים 3 מוקדים חברתיים - חברת הכנסת קארין אלהרר.
משה גפני: חבר הכנסת אוחיון, אני לא יודע אם תהיה בקואליציה או באופוזיציה, אבל יהיה דיון על העניין הזה.
שמעון אוחיון: בוודאי שאני מצטרף לדאגה, לחרדה ולתמיכה של כל הקבוצה במניעת הקיצוץ במוסדות להשכלה גבוהה.
משה גפני: יש מישהו שמתנגד להצעה שהעלה חבר הכנסת דב חנין?
ניסן סלומינסקי: מחר יופיע כאן שר הרווחה, יסביר לנו וכולנו נזיל דמעות.
משה גפני: מעניין אותי מה עמדת "הבית היהודי" לגבי המוסדות להשכלה גבוהה.
באסל גטאס: אני רציתי להמשיך לדבר בעניין של ההנגשה של ההשכלה הגבוהה לאוכלוסייה הערבית, לחברה הערבית.
באסל גטאס: אני רוצה לציין כמה דברים מאוד חשובים ממדרגה ראשונה.
באסל גטאס: גם מבחינה כלכלית, גם מבחינת מוביליות חברתית.
באסל גטאס: לא נגענו בעניין שיש אלפי סטודנטים ערבים שלומדים בחו"ל.
באסל גטאס: בירדן בלבד יש יותר מעשרת אלפים סטודנטים.
באסל גטאס: אני מעריך שזה עניין של כמה מיליארדי שקלים בשנה.
באסל גטאס: עצם העובדה שהסטודנטים האלה נוסעים לחו"ל ללמוד זה הפסד של מיליארדים של שקלים.
באסל גטאס: האוניברסיטה בנצרת היא לא אוניברסיטה, היא מוסד אקדמי שקיבל את הכרת המל"ג ב-2 או 3 מקצועות, בתנאי שות"ת לא יתקצב.
באסל גטאס: עיריית נצרת התגייסה והקציבה קרקע, אבל את המדינה זה לא דבר שמעניין.
באסל גטאס: זה נחשב משהו אקסטריטוריאלי.
באסל גטאס: חשוב לציין שכשהמדינה רצתה להקים פקולטה לרפואה היא חיפשה מקום בפריפריה.
באסל גטאס: את נצרת , שיש בה 3 בתי חולים - חלקם לפני קום המדינה - לא לקחו בחשבון בכלל.
באסל גטאס: תתארו לעצמכם אם היו חושבים מחוץ לקופסא, מחוץ למדניות הכרונית המכרסמת בכל חלקה טובה של הפליה והיו אומרים שלוקחים את הפקולטה לרפואה ומקימים אותה בנצרת, עושים את זה כפרויקט דגל להקים פקולטה לרפואה.
באסל גטאס: עושה ליהודים טוב להגיד שיש רופאים ערבים - 15% מהרופאים בארץ הם ערבים - אבל כשזה הגיע להקמת פקולטה לרפואה לקחו את זה לצפת.
מאיר כהן: אגב, היה ויכוח בעניין הזה.
באסל גטאס: כשעליתי לדבר אתמול במליאה לא היה לי את המידע המדויק לגבי.
באסל גטאס: .
באסל גטאס: קראתי שכהנוב הפסיקו.
באסל גטאס: היה חסר לי לדעת מה עמדת ות"ת.
באסל גטאס: כשירדתי מהבמה מצאתי כמה אס אם אסים מהחברים שלי מהאוניברסיטאות, מפרופסורים ערבים שאמרו שות"ת מתגייס.
באסל גטאס: חשוב להגיד שמחצית מה-2.7% מרצים חברי סגל באו דרך מלגת מעו"ף.
באסל גטאס: 90% מאלה שהתקבלו לאוניברסיטה במלגת מעו"ף קיבלו אחר כך קביעות, כלומר המשיכו.
באסל גטאס: מה זה אומר?
באסל גטאס: כמו שאמר חבר הכנסת חנא, זה עניין של כסף.
באסל גטאס: אם המדינה, אם ות"ת, אם המל"ג היו מקציבים ומחפשים, הם היו מוצאים את הכישרונות האלה.
באסל גטאס: אני מביא דוגמה רק ל-2 כישרונות שהפכו לסופרסטארים בישראל.
באסל גטאס: אני אומר שזה היוצא מן הכלל שמצביע על הכלל.
באסל גטאס: פרופ' חוסאם חאיק, ננוטכנלוג, אחד הבכירים בעולם, בן 37, חזר לטכניון.
באסל גטאס: הוא הכי מתוגמל.
באסל גטאס: הוא אפילו קיבל מנשיא צרפת את אות אביר..
באסל גטאס: הוא פרופ' בן 37.
באסל גטאס: הוא חזר מאמ.
באסל גטאס: אי.
באסל גטאס: טי לטכניון.
באסל גטאס: ד"ר יעקב חנא חזר לוויצמן.
באסל גטאס: הוא אחד הבכירים בארץ במחקר של תאי גזע.
באסל גטאס: שניהם הם היוצא מהכלל שמצביע על הכלל.
באסל גטאס: יש מאות כאלה שלא מצאו את מקומם באוניברסיטאות בארץ, אבל מצאו מקומות הרבה יותר טובים בעולם.
ניסן סלומינסקי: עם כניסתי לכנסת סיימתי את תפקידי כסגן נשיא מכון לנדר.
ניסן סלומינסקי: אני מצטרף לכל מה שנאמר פה.
ניסן סלומינסקי: הכוח הגדול שלנו זה המוח האנושי שלנו.
ניסן סלומינסקי: כמה שאפשר לחזק, לפתח ולקדם את האוניברסיטאות זה חשוב וחייב להיות.
ניסן סלומינסקי: אני חושב שצריכים לקיים ישיבה רצינית ולדון בתוך העניין של האקדמיה.
ניסן סלומינסקי: בזמנו, כשאני הייתי לפני 6 שנים, היו לנו הרבה דיונים.
ניסן סלומינסקי: יש הרבה חורים שחורים.
ניסן סלומינסקי: צריכים לבדוק אם הם שופרו או לא.
ניסן סלומינסקי: צריך לעשות דיון אמיתי.
ניסן סלומינסקי: לא רק להסתכל על זה ולדבר שצריכים להגדיל תקציבים, אלא לבדוק בדק בית פנימי.
ניסן סלומינסקי: אני מתנצל, דב, שאני מתנגד מאוד להצעתך.
ניסן סלומינסקי: זה ממש לא רציני.
ניסן סלומינסקי: יבוא לכאן מחר שר הביטחון ויסביר..
משה גפני: אבל אתה תהיה יחיד שתתנגד.
יעל גרמן: אנחנו לא מתנגדים, אנחנו רק..
משה גפני: יעל, אני מתנצל.
משה גפני: חשבתי שהעמדה של כולם היא בעד המוסדות להשכלה גבוהה.
ניסן סלומינסקי: יגיע שר הביטחון, יסביר לנו ואנחנו כולנו נהיה מזועזעים ונחליט שאי אפשר לקצץ בביטחון.
ניסן סלומינסקי: יבוא שר הרווחה, ייתן לנו את הדוגמאות ולא נוכל.
ניסן סלומינסקי: יבוא שר החינוך וישאל למה מדברים על האוניברסיטאות, קודם יש את בתי הספר היסודיים והתיכונים.
ניסן סלומינסקי: בכל מקום אנחנו נשמע.
ניסן סלומינסקי: אם נלך בדרך של דב, ידידי, אז אחרי כל שר כזה או מישהו נצביע שוועדת הכספים מחליטה לא לקצץ.
ניסן סלומינסקי: מה תעשה אז מדינת ישראל?
ניסן סלומינסקי: בואו נהיה יותר רציניים.
דב חנין: להיפך, זה מבחן הרצינות.
ניסן סלומינסקי: בדרך כלל ועדת הכספים מאוד רצינית.
ניסן סלומינסקי: יש 2 גופים שיכולים לראות את כל התמונה כולה: ממשלת ישראל בראייה שלה, וועדת הכספים שתראה את התמונה ותצטרך לדון.
ניסן סלומינסקי: רק אז..
ראובן ריבלין: ניסן, אתה לא היית בהתחלה.
ראובן ריבלין: פרופ' טרכטנברג אמר שפתחנו במתווה.
ראובן ריבלין: אם נעצור אותו עכשיו, עלול כל מה שעשינו.
ניסן סלומינסקי: מי לא?
ניסן סלומינסקי: כל אחד הרי.
יעל גרמן: אני חושבת שכל הוועדה - בוודאי אני - וכולם מאמינים שהאוניברסיטאות זה היסוד של החברה הישראלית, זה יסוד אנושי, זה יסוד לצמיחה כלכלית.
יעל גרמן: אסור לסטות.
יעל גרמן: אני מציעה לדבר על העיקרון הזה להשאיר את הדיון התקציבי להקמת הממשלה החדשה.
יעל גרמן: לא לדון כרגע בדיון תקציבי שלאחר מכן לא יהיה לו שום ערך.
ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להביע התנגדות לקיצוץ בתקציב למוסדות להשכלה גבוהה.
ג'מאל זחאלקה: המוסדות האלה היו במצב של יובש.
ג'מאל זחאלקה: הממשלה ייבשה אותם שנים רבות.
ג'מאל זחאלקה: זה הביא לקיצוץ.
ג'מאל זחאלקה: עכשיו זה יחזיר אותנו אחורה.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להזהיר ולהביע דאגה מניסיונות שיכולים לחזור.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו הכשלנו.
ג'מאל זחאלקה: אתה היית בוועדת כספים.
ג'מאל זחאלקה: הכשלנו ניסיונות להעלות שכר לימוד.
ג'מאל זחאלקה: אני מקווה שהאוצר לא ייקח את העניין הזה, כי הדבר הכי קל זה להעלות שכר לימוד.
ג'מאל זחאלקה: אני בטוח וקורא כאן שתהיה חזית אחידה של הח"כים שדואגים להשכלה גבוהה.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להעמיד בפניכם את הבעיה שדובר בה.
ג'מאל זחאלקה: הממדים הם אדירים.
ג'מאל זחאלקה: יש מה שנקרא המשוואה של העולם השלישי.
ג'מאל זחאלקה: השכלה בלי תעסוקה שווה הגירה.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו, החברה הערבית, הגענו למצב הזה היום.
ג'מאל זחאלקה: יש מאות - חלקם עמיתים שלי - שעשו דוקטורט איתי באוניברסיטה.
ג'מאל זחאלקה: אנשים מצוינים.
ג'מאל זחאלקה: עכשיו הם בהרווארד, ב-אמ.
ג'מאל זחאלקה: אי טי.
ג'מאל זחאלקה: ובכל מיני מקומות בעולם.
ג'מאל זחאלקה: הם לא טובים לאוניברסיטה העברית ולעסקים בארץ.
ג'מאל זחאלקה: היום אנשים עובדים בחברות פרמצבטיות מהמובילות בעולם.
ג'מאל זחאלקה: בארץ לא קולטים אותם.
ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה להכביר במילים על הנושא הזה.
ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן להפסיק את ההפליה במוסדות להשכלה גבוהה בקליטת אקדמאים ערבים.
ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה שיעשו להם הנחות.
ג'מאל זחאלקה: אני קורא לכם לראות את תמונות המחזור של הפקולטה לרפואה בבגדד בשנות ה-40.
ג'מאל זחאלקה: יותר ממחצית הם יהודים, כאשר היהודים היו 5%.
<יעקב ברגמן: ב-2008 הצגתי להנהלת האוצר את הבעיה המרכזית של מערכת ההשכלה הגבוהה ואת הפתרון לבעיה המרכזית הזו.
<יעקב ברגמן: הנהלת האוצר השתכנעה.
<יעקב ברגמן: בראיון שנתן מנכ"ל האוצר דאז, ירום אריאב, הוא אמר את הדברים האלה: "הבעיה באוניברסיטאות היא עצם קיומן של 7 אוניברסיטאות מחקר שרוצות להצטיין בכל התחומים, מצב שפשוט גדול על המשק.
<יעקב ברגמן: יש להגיע למצב שבו לא כולם חוקרים הכל, אלא בכל מקצוע פועלים 2,3 חוקרים מצטיינים.
<יעקב ברגמן: יושב-ראש ות"ת, מנואל טרכטנברג, קרא את המצגת שלי להנהלת האוצר והשתכנע בקיום הבעיה המרכזית.
<יעקב ברגמן: מערכת האוניברסיטאות גדולה מידי..
<יעקב ברגמן: צריך לומר זאת באומץ, אם היינו יכולים לעצב מחדש את המערך האוניברסיטאי בישראל, לא היינו מקיימים 7 אוניברסיטאות מחקר אלא 4,5, אולם אין כלל אפשרות כיום להחזיר את הגלגל אחורה".
<יעקב ברגמן: המשפט האחרון בדברי טרכטנברג איננו נכון.
<יעקב ברגמן: הפתרון שהצעתי היה לא לסגור, אלא - כפי שניסח זאת אריאב - להגיע למצב שלא כולם חוקרים הכל, אלא בכל מקצוע פועלים 2,3 חוקרים מצטיינים.
<יעקב ברגמן: אפשר וגם צריך להחזיר את הגלגל לאחור.
<יעקב ברגמן: במקום להקטין את המערכת טרכטנברג רוצה להגדיל אותה.
<יעקב ברגמן: זה יחמיר את הבעיה.
<אורי רשטיק: למה אנחנו משלבים ידיים עם כל הסגלים?
<אורי רשטיק: הסיבה שאנחנו מובילים את המהלך הזה היא לא בשביל עצמנו, היא לא בשביל כאן ועכשיו.
<אורי רשטיק: אנחנו מצפים מהממשלה, ממקבלי ההחלטות בתקופה של גרעון וגם בתקופה של קיצוצים לקבל החלטה שנוגעת לעתיד של החברה הישראלית, לעתיד של צמצום פערים ולעתיד של צמיחה.
<אורי רשטיק: זאת הסיבה שאנחנו נמצאים כאן ואנחנו משלבים ידיים.
<אורי רשטיק: הבקשה והדרישה שלנו ממקבלי ההחלטות היא להסתכל על הטווח הארוך.
<אורי רשטיק: לגבי שכר הלימוד - הנושא שחבר הכנסת שמולי העלה - אנחנו מתנגדים.
<אורי רשטיק: ברור שאנחנו מתנגדים לכל גלגול של הגרעון הזה על הכתפיים של הסטודנטים.
<אורי רשטיק: 51% מהסטודנטים היום נשענים על הוריהם.
<אורי רשטיק: זה מאוד חד-משמעי.
<אורי רשטיק: אנחנו מאוד ברורים בנושא הזה.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להודות לכולכם.
מנואל טרכטנברג: התחושה שכולנו ביחד בסירה אחת וכולנו נהיה גם בהמשך זאת תחושה שנותנת לי הרבה עידוד.
משה גפני: לך תדע איזו ממשלה תוקם.
מנואל טרכטנברג: שתי הערות קצרות לגבי מה שנאמר על המגזר הערבי וההשכלה הגבוהה.
מנואל טרכטנברג: אנחנו בשבוע שעבר השקנו תכנית.
מנואל טרכטנברג: יש חוברת עבה עם פירוט התכנית, החסמים וכו'.
מנואל טרכטנברג: אנא, אני רוצה שתקבלו את זה ונקיים דיון בהמשך.
מנואל טרכטנברג: אנחנו שם.
מנואל טרכטנברג: אנחנו עושים מאמץ אדיר בכיוון הזה.
מנואל טרכטנברג: לגבי ההערות על הסגל הזוטר.
מנואל טרכטנברג: הסגל הזוטר הוא מרכיב מרכזי, הוא השדרה המרכזית של הסגל במוסדות.
מנואל טרכטנברג: עובדה שהשקענו הרבה מאוד בלהגיע להסכמות בלשדרג את מעמדם ואת תנאי עבודתם.
מנואל טרכטנברג: מילה אחרונה לגבי הנושא התקציבי.
מנואל טרכטנברג: רבותיי, השורה התחתונה של הדיון הזה היא לא רק העניין התקציבי, אלא המסר לממשלה שתקום.
מנואל טרכטנברג: הסוגיה של כמה אתה מקצה וכמה לא היא אחד המרכיבים של ההתייחסות של השלטון בתחום הזה.
מנואל טרכטנברג: מה שאנחנו רוצים זה שהנושא הזה יהיה במרכז סדר העדיפויות, העשייה והחשיבה של הממשלה ושל הכנסת.
מנואל טרכטנברג: אנחנו לא נפנה אצבע מאשימה לאוצר.
מנואל טרכטנברג: האוצר הוא גוף מקצועי ששילב ידיים איתנו.
משה גפני: אני לא הולך להביך אתכם.
משה גפני: אני רוצה לקבל החלטה שהיא החלטה מוסכמת.
משה גפני: אני לא הולך להצבעה.
משה גפני: יהיה לי, בעזרת ה', מספיק הזדמנויות.
משה גפני: אני לא הולך לנצל עכשיו את הבמה הזאת.
יעל גרמן: הגענו להסכמה.
משה גפני: את הוויכוח אנחנו נשאיר.
יעל גרמן: הוועדה תומכת בהשכלה הגבוהה, רואה בה בסיס לצמיחה אנושית וכלכלית ומתנגדת לקיצוצים.
משה גפני: ומברכת את יושב-ראש הות"ת.
איציק שמולי: מה לגבי שכר הלימוד של הסטודנטים?
משה גפני: אנחנו בהחלטה הזאת מבקשים לא לפגוע בכל מה שסוכם לגבי הסטודנטים ושכר הלימוד שלהם.
משה גפני: חכה, יהיה שמח פה.
משה גפני: המערכת הציבורית נמצאת בימים לא פשוטים ואפילו סוערים, אבל הוועדה צריכה להמשיך לעשות את עבודתה, וכל עוד הוועדה הזמנית עובדת, אני צריך לעשות את תפקידי, חברי צריכים לעשות את תפקידם.
עמיר פרץ: איך המשפט הזה, גפני, על התרת הספקות?
משה גפני: "אין שמחה כהתרת הספקות.
ניסן סלומינסקי: עדיין יש ספק.
משה גפני: יש ספק גדול.
ניסן סלומינסקי: עמיר, עדיין יש ספק.
ניסן סלומינסקי: אפילו ביום שישי בין השמשות אתה עוד לא יודע מה יקרה.
משה גפני: זה לא רק יום שישי בין השמשות, לפי מה שדיברו אתי, אפילו מהבית היהודי, יש ספקות גדולים.
ניסן סלומינסקי: אמרתי שיש.
ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים את זה.
יעל גרמן: מר גפני, אותנו זה לא מפחיד.
יעל גרמן: נשמח להיות באופוזיציה.
יעל גרמן: נכון, מאיר?
מאיר כהן: אמרתי את זה ברדיו, אז כולם התנפלו עלי.
ניסן סלומינסקי: בגלל הבחירות.
ניסן סלומינסקי: לאופוזיציה זה בסדר, לבחירות אמרו: וואלה, לבחירות עוד מיליארד?
יעל גרמן: אמרתי שאותנו זה לא מפחיד, נשמח להיות אופוזיציה לך.
משה גפני: אני באופן אישי גם אשמח להיות אופוזיציה לכם - -
יעל גרמן: אתה רואה.
משה גפני: - - אבל לא מפריע לי להיות אתכם ביחד.
משה גפני: הייתי עם כולם.
משה גפני: לא הייתי עם כולם, נכון, אנחנו הלכנו רק עם הימין, אתם שמאל.
משה גפני: עכשיו אני כבר לא יודע מה זה ימין, מה זה שמאל.
משה גפני: אם ניסן סלומינסקי יכול לשבת אתך בקואליציה, בברית כזאת, מי אני שאחלוק על זה?
ניסן סלומינסקי: אם אברהם אבינו היה, הוא לא היה יושב אתה?
משה גפני: אני אזכיר לך את אברהם אבינו הזה בהמשך.
משה גפני: לא הגעתי אף פעם עד לאברהם אבינו בעניין הפוליטי.
ניסן סלומינסקי: אפילו כשהגיע לחברון ו"קום התהלך", גם אז תזכיר לנו, כי אתם שכחתם.
משה גפני: שכחתי כל הזמן.
משה גפני: יעל, אנחנו נגיע לחברון, נזכיר לניסן את אברהם אבינו.
ניסן סלומינסקי: אני אזכיר לך את אברהם אבינו, אתה שכחת אותו בחברון.
משה גפני: לא תוכל להזכיר לי שום דבר, כי נצטרך להזכיר לה, ליעל גרמן תצטרך להזכיר.
ניסן סלומינסקי: איימת ש - - -
משה גפני: לא איימתי בשום דבר.
משה גפני: אמרתי: אם ייפגע ציבור מסוים, הכול יהיה על השולחן.
מאיר כהן: השעה 10:30, אדוני היושב-ראש, אנחנו פה מ-09:55.
עמיר פרץ: מאיר, זה החלק המעניין.
עמיר פרץ: עוד לא התחלת - - -
עמיר פרץ: - - - אני 25 שנה ונהנה מכל רגע.
משה גפני: בכנסת בלאו הכי לא עושים היום כלום, לפחות הוועדה הזאת עושה דברים.
משה גפני: אישור השקעה בחברת בניין הבימה בע"מ.
משה גפני: יאיר טל פה?
משה גפני: אה, יאיר טל.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, מתי נקבל את הדוח על ההשקעות בשטחים?
משה גפני: על ה - - -?
עמיר פרץ: ההשקעות בשטחים – סיכום קדנציה.
מאיר כהן: התחייבתם, גפני.
עמיר פרץ: דוח.
עמיר פרץ: לא אמרנו שתפגע בהם.
מאיר כהן: לא לפגוע - - -
עמיר פרץ: שקיפות.
משה גפני: מי מציג את הנושא של הבימה?
משה גפני: יאיר טל, אתה?
משה גפני: תתקרב לפה, בבקשה.
<יאיר טל: שר האוצר פנה לוועדה בבקשה לאשר את השקעת המדינה בחברת בניין הבימה, שהיא חברה ממשלתית עירונית, חברה בבעלות ממשלת ישראל ועיריית תל-אביב, וכל תפקידה הוא להיות הבעלים של המבנה שבו פועל כיום התיאטרון הלאומי הבימה.
עמיר פרץ: יש הפרדה בין חברת המבנה לחברת ההפעלה?
עמיר פרץ: אלה שתי חברות שונות?
<יאיר טל: הבימה כהבימה זה גוף ממשלתי, גוף מלכ"רי, עכשיו זה חל"צ, היה בעבר הקדש, ובשנות ה-60 השחקנים, כמו אומנים אחרים, העבירו את הנכס.
<יאיר טל: הם לא רצו את הנכס אצלם, העבירו אותו למדינה.
<יאיר טל: עד אז המבנה היה בבעלות הקואופרטיב.
ניסן סלומינסקי: מה האינטרס של המדינה?
ניסן סלומינסקי: היא מרוויחה מזה?
<יאיר טל: המדינה היא הבעלים של המבנה.
<יאיר טל: בשנות ה-60 הקואופרטיב של השחקנים העביר את המבנה למדינה ולעיריית תל-אביב, ומאז המבנה בבעלות המדינה ובאחריותה.
ניסן סלומינסקי: יש שם רווחים?
ניסן סלומינסקי: רק שנבין.
עמיר פרץ: למה רווחים?
עמיר פרץ: מה צריך להרוויח בהבימה?
<יאיר טל: אין רווחים.
<יאיר טל: זה בניין - - -
משה גפני: רבותי, רבותי, מה קרה?
משה גפני: זה לא שמעבירים למדינה את ישיבת פוניבז' ומשקיעים שם מיליונים, זה הבימה.
ניסן סלומינסקי: זה מה שאני רוצה להבין, שאם אין רווח - - -
משה גפני: אני רוצה לדעת כמה כסף הושקע בהבימה על-ידי עיריית תל-אביב ועל-ידי המדינה עד היום.
משה גפני: הרי אנחנו מאשרים את זה פה כל הזמן.
ניסן סלומינסקי: וכל הזמן זה גדל וגדל, זו חבית בלי תחתית.
משה גפני: כל הזמן מוסיפים עוד כסף.
משה גפני: אני תל-אביבי, אני עובר ליד הבימה.
משה גפני: כמה אפשר להשקיע בבניין אחד?
<יאיר טל: קודם כול, שיפוץ הבניין הסתיים בינואר 2012.
משה גפני: כמה כסף הושקע שם?
<יאיר טל: סך-הכול הושקע בשיפוץ מ-2007 100 מיליוני שקלים.
<יאיר טל: זה היה כלל השיפוץ בבניין הזה.
<יאיר טל: זה בניין שהיו בו בעיות הנדסיות מאוד-מאוד קשות.
משה גפני: 100 מיליון שקל.
ניסן סלומינסקי: לבנות אותו מחדש היה יותר זול.
משה גפני: 100 מיליון שקל זה הוצדק?
משה גפני: באמת כמו שניסן אומר, אולי היה כדאי לבנות אותו מחדש.
משה גפני: היינו שם בסיור, שמו על הגג של הבניין מלא אנטנות סלולריות.
משה גפני: אז קולט אביטל לקחה אותנו.
עמיר פרץ: ומוצדק היה לנסר בבית אל בכל-כך הרבה כסף?
ניסן סלומינסקי: אתה צודק לא היה מוצדק, ועכשיו בונים שם - - -
עמיר פרץ: ניסן, אל תדבר על דברים מוצדקים.
ניסן סלומינסקי: אמרתי שלא מוצדק.
עמיר פרץ: בפעם הבאה אני אזכיר לך את מיגרון ואת בית-אל, לא נצא מזה.
ניסן סלומינסקי: אמרתי שלא מוצדק, אני מסכים אתך.
ניסן סלומינסקי: לא מוצדק היה לנסר, היה צריך להשאיר את זה.
ניסן סלומינסקי: עכשיו בונים שם מחדש.
עמיר פרץ: הוא צודק, כדי שכל החיילים שלנו ישמרו עליכם כל - - -
משה גפני: עמיר, עם כל הכבוד לך, אתה הולך אתו לקואליציה אחת.
עמיר פרץ: אולי תזהיר אותו מקואליציה אתי?
משה גפני: אני לא מזהיר מאף אחד, אני רק רוצה שידעו.
משה גפני: אתם יכולים להרחיב רגע בוויכוח הזה?
עמיר פרץ: נשמח.
משה גפני: עכשיו אני ענייני.
<יאיר טל: חשוב לציין שזה לא 100 מיליון שקלים שהשקיעה המדינה.
<יאיר טל: 100 מיליון סך-הכול שהושקעו במסגרת השיפוץ.
מאיר כהן: תל-אביב - - -
<יאיר טל: כן, עיריית תל-אביב - - -
משה גפני: עיריית תל-אביב היא גם רשות שלטונית, זה כספי ציבור.
<יאיר טל: העירייה שמה אפילו חלק יותר גדול, היה שם שיפוץ שהיא רצתה להוסיף.
<יאיר טל: אני אומר שעיריית תל-אביב שמה חלק גדול יותר מהממשלה, כי מעבר לשיפוץ הראשוני שהוסכם עליו - - -
משה גפני: לא זה מה ששאלתי.
משה גפני: אני לא מביע עמדה לכאן או לכאן.
משה גפני: אני אבקש מחברי הוועדה לאשר, אני מקווה שיאשרו את זה, לא זאת הבעיה.
משה גפני: שאלתי כמה הושקע בזה, ועיריית תל-אביב זה גם כספי ציבור, אלה לא כספים שהגיעו מתורם אלמוני מקולומביה.
משה גפני: עיריית תל-אביב השקיעה, מדינת ישראל השקיעה, משרד האוצר שם בזה כסף.
משה גפני: אני שואל: כמה עלה למשלם המסים הישראלי והתל-אביבי – כמה עלה השיפוץ?
ניסן סלומינסקי: כמה תוכנן שיהיה וכמה היה בפועל?
ניסן סלומינסקי: נדמה לי 76 מיליון תוכנן ובפועל זה כבר עובר על 100 - - -
<יאיר טל: אתה צודק.
<יאיר טל: ב-2007, כשהוחלט לשפץ את המבנה, בשל כל הבעיות שהיו בו, סוכם על שיפוץ שעלותו הוערכה ב-76 מיליון.
<יאיר טל: זכרת במדויק.
ניסן סלומינסקי: בינתיים זה כבר מגיע ל-100 מיליון.
<יאיר טל: קודם כול, שתי הערות.
<יאיר טל: זה הסתיים.
<יאיר טל: המבנה הזה פועל מינואר 2012, זאת אומרת, השיפוץ נגמר.
<יאיר טל: במהלך השיפוץ העירייה החליטה שהיא רוצה לשפץ עוד שני אולמות שלא תוכנן לשפץ, אז היא מימנה, זה עלה עוד - - -
משה גפני: אמנון, רוברט, תעשו לי טובה, זה דיון חשוב, אני רוצה לשמוע.
<יאיר טל: כמו שאמר חבר הכנסת סלומינסקי, ב-2007, כשהוחלט לשפץ את המבנה, תוכנן שיפוץ בעלות של 76 מיליוני שקלים.
<יאיר טל: השיפוץ הסתיים, התיאטרון כבר פועל בו מינואר 2012, והוא עלה 100 מיליוני שקלים.
משה גפני: 100 מיליון שקל עלה השיפוץ של הבימה למשלם המסים הישראלי.
עמיר פרץ: נו, מה הבעיה?
משה גפני: זה בסדר גמור, אני אתמוך בזה, אבל שנדע.
עמיר פרץ: תמכת בזה קודם, אתה אישרת את זה.
עמיר פרץ: עכשיו אתה נזכר?
משה גפני: אגב, למה היתה החלטה שהמדינה תיקח את זה?
ראובן ריבלין: כי זה התיאטרון הלאומי.
משה גפני: אומר ניסן סלומינסקי, כבר היה עדיף להרוס את המבנה ולבנות בניין חדש.
משה גפני: זה 100 מיליוני שקלים.
עמיר פרץ: בכל מדינת ישראל תעשה חישוב, אין שום השקעה כדאית.
עמיר פרץ: אתה מכיר מישהו שהיה קונה את המדינה במחיר שהשקענו בה?
עמיר פרץ: מה עכשיו אתה בא עם השטויות שלך?
עמיר פרץ: זה תיאטרון לאומי.
ראובן ריבלין: מורנו ורבנו יושב-ראש ועדת הכספים, עוד מעט יאמרו המיתולוגי.
ראובן ריבלין: חביבי, להספיד פה אנשים חופשיים לגמרי ומאוד לארג'ים, אז אני אומר לך שעוד מעט אתה - - -
משה גפני: האמת היא שאתה צודק, כי פתאום אני רואה שוועדת הכספים – אף פעם לא היה דבר כזה – הפכה להיות המצרך המבוקש ביותר אצל המפלגות.
ראובן ריבלין: כי עדיין אין ועדות אחרות.
משה גפני: ארבע מפלגות רבות על התפקיד הזה, אף פעם זה לא היה.
עמיר פרץ: אחרי ששדרגת את התפקיד.
ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לך - - -
ראובן ריבלין: - - שעלות שימור בית פרומין, להבדיל – אני לא אומר אלף הבדלות – יצר למדינה צורך של השקעה של קרוב ל-200 מיליון שקל, לא סופי, ובכל זאת חשבנו שיש דברים שהם ערכיים ובעניין זה אנחנו צריכים לנקוב אפילו בסכום הזה.
ראובן ריבלין: בית הבימה הוא בניין בעל ערך למדינת ישראל, לציונות ולעם היהודי, בכל זאת "הדיבוק" היה שם אפילו לפני שנולדנו, ונולדנו לפני הרבה זמן.
משה גפני: אתה צודק, רק - - -
ראובן ריבלין: אני רוצה לומר עוד דבר אחד אם כבר התפרצתי.
ראובן ריבלין: בזמנו הייתי חבר העיר ירושלים, ונשאלה השאלה האם לבנות את תיאטרון ירושלים, ובאותה עת אנחנו משקמים את השכונות, את הקטמונים.
ראובן ריבלין: אמרתי לראש העיר בתור חבר מועצה חדש – אף פעם בפוליטיקה לא הייתי צעיר, דרך אגב – מדוע לא נשקיע את אותם כספים המיועדים לבניית תיאטרון ירושלים כדי לשקם את השכונות, להיטיב עם בני השכונות שלא שפר מזלם והאזור מחייב טיפול?
ראובן ריבלין: אמר לי ראש העיר המיתולוגי חד-משמעית, ראש העיר של כל הערים – זאת אומרת, הוא חיפש את התירוץ שראש עיר מחויב – הוא אמר:
ראובן ריבלין: קיבלתי תרומה והתורם מבקש להשקיע רק בתיאטרון.
ראובן ריבלין: אמרתי לו: תיקח את התרומה לתורם ותאמר לו: אם זה כך, אנחנו לא רוצים.
ראובן ריבלין: בא אלי אחר-כך טדי ואמר: תשמע, כשאני אלך אליו, יכול להיות שהוא יאמר להחזיר אותו, אבל אני אומר לך, רובי, שחשוב מאוד שיהיה תיאטרון בירושלים.
ראובן ריבלין: אתה יודע מה?
ראובן ריבלין: הוא צדק.
ראובן ריבלין: הוא צדק, כי זה תפארת כל ירושלים.
ניסן סלומינסקי: אבל זה לא כמו הבימה.
ראובן ריבלין: כשפתחנו את הסינימטק בשדרות – שמחנו.
ניסן סלומינסקי: רובי, זה שונה מהבימה.
ראובן ריבלין: גם קולטורה זה דבר חשוב.
ראובן ריבלין: תאמר על גולדה, אם היה צריך שיהיה - - -
ניסן סלומינסקי: הבימה כמו הקאמרי כמו אחרים, יש הרבה.
ניסן סלומינסקי: זה משהו אחר לגמרי.
אבישי ברוורמן: גם תרבות וגם קולטורה.
ראובן ריבלין: זה לא רק תרבות, זה גם קולטורה.
עמיר פרץ: תתקדם נו, הצבעה.