GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שהחוק הוא חוק נכון, הוא מאוזן, הוא נעשה תוך ויכוחים אבל בהתמודדות גדולה, הוא עבר לוועדה של הכנסת והוא לא הצליח לעבור מסיבות אלה ואחרות.
אברהם-בייגה שוחט: אני מציע קודם כל להמשיך להקפיא את החוק המקורי ולהמשיך במבצע המכירה.
אברהם-בייגה שוחט: אני לא נכנס לעניין הסוכנות היהודית.
אברהם-בייגה שוחט: אני מצאתי את זה על השולחן על-פי הצעת מאיר שטרית בשעתו.
אברהם-בייגה שוחט: אי-אפשר לזלזל לגמרי בעמדת הסוכנות היהודית, שאומרת שמול הדירות האלה עומדות הלוואות שהם צריכים להחזיר אותן, ומול ההלוואות האלה אכן יש רכוש.
אברהם-בייגה שוחט: אבל צריך לעשות מאמץ, והיו על זה דיבורים בחצי השנה האחרונה, ואני לא יודע איפה זה עומד עכשיו, לנסות להגיע להסכם יותר טוב אתם, לפחות לא לפדות בבת אחת את כל הדיור במחיר של 40 אלף דולר ליחידת דיור.
אברהם-בייגה שוחט: לצערי הרב, רענן, החוק שלך לגבי העובדה שתהיה קרן וייווצר כסף, בינתיים הממשלה רק משלמת הרבה כספים לסוכנות היהודית, אין שום קרן.
אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שמספר האנשים שרכשו הוא הרבה יותר קטן מההנחה הבסיסית שלך, 10,100 שקלים.
אברהם-בייגה שוחט: עברו שנתיים ממבצע שטרית שהתחיל ואחר-כך המבצע שלנו.
אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שזה מה שצריך לעשות, ואני ממליץ לקבל בתחום הזה את המלצת הממשלה, קרי להקפיא את החוק.
ברכה ארגו'אני: מספיק עם זה, מספיק להקפיא.
ברכה ארגו'אני: כמה אתם יכולים להתעלל בדיירים?
אברהם-בייגה שוחט: אני לא מוכן לשמוע אותך.
ברכה ארגו'אני: גם אני לא מוכנה.
אברהם-בייגה שוחט: מבצע הרכישה הזה מיטיב עם אלה שגרים הרבה זמן, וזה מה שהיה צריך לעשות.
אברהם-בייגה שוחט: זה נעשה בהסכמה של יצחק לוי ושל רן כהן ושלי ושל שרת הקליטה ושל קבוצה קטנה של שרים בעניין הזה, וכל החלומות באספמיא שיהיה כסף לממשלה מהמבצע ויוכלו לבנות יחידות דיור זה פנטזיה, זה קשקוש אחד גדול.
אברהם-בייגה שוחט: צריך להמשיך את המצב הקיים היום.
ויצמן שירי: ההורים שלי הגיעו לבאר-שבע לפני 51 שנים.
ויצמן שירי: בזמנו "עמידר" נתנו דירות של 28 מטר ברוטו, עם המדרגות, עם גג מקרטון ורצפת בטון, וגדלנו שבע נפשות בדירה הזאת.
ויצמן שירי: המדינה אז היתה באמת ענייה.
ויצמן שירי: באותה תקופה מי שרצה לרכוש את הדירות יכול היה לעשות זאת, לפני 30 שנה ההורים שלי קנו את הבית הזה ושילמו אלף לירות, שזה משכורת של חודשים-שלושה.
ויצמן שירי: שוכחים שבזמנו, עד שנת 1977, המשכנתאות במדינת-ישראל לא היו צמודות.
ויצמן שירי: ב-1974-1975 היתה אינפלציה של 40%, אחרי מלחמת יום הכיפורים, ואנשים קיבלו משכנתא מכספי המדינה על החלק היחסי, כי אז הבנקים למשכנתאות לא נתנו הלוואות משלימות בסכומים כאלה.
ויצמן שירי: האנשים האלה, מטוב לבם או ממצבם הכלכלי אז, לא יכלו לקחת משכנתא.
ויצמן שירי: אם הם היו לוקחים משכנתא, אחרי 5-6 שנים כתוצאה מכך שהמשכנתאות האלה לא היו צמודות, הכל היה נשחק והיה מגיע למצב כמו עם המינהל, שהם שולחים חשבון בסך 1.20 שקלים על החכירה של הקרקע שחכרת לפני 40 שנה.
ויצמן שירי: לשלוח את המכתב עולה כבר יותר מכל החכירה.
ויצמן שירי: דיברנו על העניין של 20 שנה ו-30 שנה ובוודאי 50 שנה, הדיירים הם לא הכתובת לגבות.
ויצמן שירי: אם המדינה צריכה מקורות, כדאי למדינה אפילו במחיר של להוציא אגף לציבור הרחב ולממן דרך הדבר הזה את הבנייה הציבורית.
ויצמן שירי: צריך לתת להם את זה בחינם.
ויצמן שירי: זה לא משנה אם הם מקבלים בחינם.
ויצמן שירי: אני מציע שלא נתחיל במסגרת חוק ההסדרים להתעמר באנשים שכמעט כולם הם אנשים קשי יום, שצריך לראות איך פותחים להם את הדלת ויחד עם זה את החלון.
אברהם-בייגה שוחט: מי שגר 30 שנה בדירה, מקבל אותה כמעט בחינם.
דוד קשאני: אני לא יכול לקנות, לא נותנים לי.
דוד קשאני: הם לא מוכרים.
דוד קשאני: ויצמן שירי: אנשים מקריית-גת ביקשו לרכוש את הדירה שהם גרים בה מעל 25 שנים, ולא מאפשרים להם לרכוש אותה.
דוד קשאני: הם טוענים שהיה לנו בית בדמי מפתח לפני 30 שנים.
משה גפני: אני תומך בחוק הדיור הציבורי, תמכתי בו בעבר ואני תומך בו היום.
משה גפני: אבל אני רוצה לדבר רק על חוק ההסדרים.
משה גפני: ראשית, אני לא מבין את הנוהל בוועדה.
משה גפני: בייגה שוחט יושב פה, הוא איש מבין, אבל האם אתה מייצג את הממשלה?
אברהם-בייגה שוחט: אני מייצג את דעתי, בניגוד לך, שאתה מייצג את מה שאומרים לך הרבנים.
משה גפני: אני פונה ומבקש את פיצול החוק.
משה גפני: אתם הגשתם את החוק הזה ביוני 2000, אז הוכן חוק ההסדרים.
משה גפני: ביקשתם שהתחולה של חוק הדיור הציבורי תעבור מ-1 בינואר 2001 ל-1 בינואר 2002.
משה גפני: אנחנו עוסקים בחוק ההסדרים.
משה גפני: אי-אפשר להוליך שולל את הוועדה כל הזמן.
משה גפני: אם רוצים לדון מחדש על חוק הדיור הציבורי, בבקשה, תתכבד הממשלה ותאמר שבחוק הדיור הציבורי היא רוצה לעשות שינויים כאלה ואחרים ותביא את זה בחוק רגיל.
משה גפני: אמר פה אבי גפן קודם, ובצדק מבחינתו, הוא מייצג את האוצר היום, שהם רוצים את השלמת החקיקה.
משה גפני: זה נדון בוועדת הכלכלה.
משה גפני: האם צריך חודשיים?
משה גפני: רן כהן אמר שאפשר להשלים את החקיקה בתוך חודשיים.
משה גפני: לא ייתכן שבמקרה, בגלל תהפוכות פוליטיות, אנחנו דנים על זה עכשיו.
משה גפני: אם אתם באוצר נגד החוק, תגידו שאתם נגד החוק.
משה גפני: אם אתם רוצים לעשות את זה דרך חוק הסדרים, כדי לדחות את זה להשלמת חקיקה, אני לא מקבל את הטיעון הזה, בגלל שלצורך השלמת חקיקה מיוני עד ה-1 בינואר 2001 היה מספיק זמן.
משה גפני: למה ביקשתם לדחות את זה ל-1 בינואר 2002?
משה גפני: הסיבה היא, מכיוון שאתם מתנגדים לצורה הזאת של החוק, ולכן זה לא יכול לבוא בחוק ההסדרים.
משה גפני: חוק ההסדרים נועד כדי לתקן דברים שנוגעים לתקציב שהוגש לשנת 2001.
משה גפני: חוק ההסדרים לא נועד כדי להכניס בדלת האחורית חוקים שנידונו אין-ספור פעמים במליאת הכנסת ובוועדות.
משה גפני: היו על זה דיונים ציבוריים, ואתם מכניסים כאן בדלת האחורית דחייה של החוק.
אברהם-בייגה שוחט: איזו קואליציה הקפיאה את החוק לשנתיים?
אברהם-בייגה שוחט: אתה היית בקואליציה הזאת.
יעקב ליצמן: אני לא זוכר שגפני היה בקואליציה אי-פעם.
אברהם-בייגה שוחט: היה חוק דיור ציבורי, ושטרית הקפיא אותו לשנתיים.
משה גפני: בתקופה ששטרית היה שר האוצר אני הייתי ברוטציה, לא הייתי בכנסת.
משה גפני: אם הייתי בכנסת לא הייתי מאפשר להקפיא את זה, בגלל שזאת התעללות באנשים.
משה גפני: מכיוון שעכשיו אני בכנסת, על אפם ועל חמתם של כמה חברים אני לא אתן להקפיא את זה.
יעקב ליצמן: הדיון בעניין זה הסתיים.
יעקב ליצמן: סעיפים 78-79 בחוק ההסדרים – ביטוח לאומי ועבודה מועדפת
יעקב ליצמן: אנחנו דנים בסעיף 78 לחוק הביטוח הלאומי ובסעיף 79, עבודה מועדפת ועבודה נדרשת.
יעל אנדורי: מדובר על סעיפים 78-79 בחוק ההסדרים.
יעל אנדורי: מטרת הסעיף הוא לשנות את המצב הקיים, שבו יש רשימה של עבודות מועדפות שחיילים משוחררים שעובדים בהן זכאים למענק של כ-7,600 שקלים.
יעל אנדורי: הבעיה עם המצב הקיים היא, שהיום רשימת העבודות המועדפות היא רשימה ארכאית ומיושנת, שלא ניתן להעדיף חלק גדול מהעבודות שקיימים בה על פני עבודות אחרות.
יעל אנדורי: ברשימה מופיעים עבודות מתכת, מסגרות וריתוך, מכשירנות, משחיזנות, חרטות, חייטות ותפירה, גזרנות, תפירת עור ועוד.
יעל אנדורי: השאלה היא מדוע, לפי הרשימה הזאת, אנחנו נותנים מענק לחייל שהולך לעבוד במאפייה אבל לא לחייל שעובד בקונדיטוריה.
יעל אנדורי: או מדוע אנחנו נותנים לחייל שהולך לעבוד בבית-מלון באילת.
אפי אושעיה: האם יש לכם חלופות?
אפי אושעיה: הגברת היא נציגת הממשלה, יושב פה שר, את מי מייצג השר?
רענן כהן: אני הנציג של החיילים המשוחררים.
אבשלום וילן: אני מכיר ממשלה עם אחריות קולקטיבית.
אבשלום וילן: אם השרים מתנגדים, הם יבורכו באופוזיציה.
יעקב ליצמן: אני מתפלא עליך, חבר הכנסת וילן, כי זה מה שאנחנו שומעים כאן כבר יומיים.
יעל אנדורי: אם נתייחס לנתון נוסף שעולה מהדברים שהציג הביטוח הלאומי, שבממוצע החיילים שמקבלים את המענק מועסקים ב-75% משכר המינימום, זאת אומרת שחלק גדול מן המענק בעצם מגיע לכיסם של המעסיקים שאחרת היו נאלצים לשלם לאותם חיילים משוחררים שכר גבוה יותר.
יעל אנדורי: לכן ההצעה שלנו היא להשאיר את נושא המענק המועדף אך ורק בבניין וחקלאות במשך שנה אחת, על-מנת לאפשר לכל אותם החיילים שאכן רוצים לקבל את המענק לעבוד בנושאים של בניין וחקלאות, ושאר העבודות שמופיעות ברשימה הן בנושאים חשובים, אבל אין היום הצדקה להעדיף אותם על פני עבודות אחרות.
יעל אנדורי: ההיגיון שהיה בהכנסת אותם ענפים בזמנו לרשימה היה הנושא של עבודה יצרנית.
יעל אנדורי: יש לחץ בלתי פוסק, ואף צודק לדעתי, מצד מעסיקים רבים נוספים שמבקשים גם להצטרף לרשימה.
יעל אנדורי: אנחנו חושבים שהענפים היחידים שצריכים להישאר הם בניין וחקלאות, כי אלה הם הענפים היחידים שבהם אכן יש מחסור בכוח אדם ואכן יש עניין למשק לגייס אליהם עובדים.
יעל אנדורי: לכן אין פה פגיעה בחייל, כי חייל שבאמת רוצה לקבל את המענק ילך לעבוד או בבניין או בחקלאות.
קריאה: בשם מי את מדברת?
ישראל כץ: היא מדברת בשם הממשלה.
אנה שניידר: כמובן שהוועדה רשאית לחוקק כראות עיניה, אבל פנה אלי השר רענן כהן והפנה את תשומת לבי להחלטת ממשלה חדשה.
אנה שניידר: כאן יש עמדה שהיא הפוכה לעמדה שהוצגה כאן.
אנה שניידר: מצד אחד על-פני הדברים הצעת החוק, כפי שהגיעה לוועדת הכספים, היא ההצעה שמשקפת את עמדת הממשלה, אבל כאן הראו לי עמדה סותרת.
ישראל כץ: האם להסכם קואליציוני יש מעמד משפטי?
אנה שניידר: לא במובן שהוועדה יכולה לעמוד מאחורי זה.
אנה שניידר: הוועדה סוברנית לחוקק גם בניגוד לעמדת הממשלה.
אנה שניידר: מבחינה זאת אני לא רואה מניעה להמשיך לדון בחוק הזה.
ישראל כץ: אני מבקש להבהיר, לאור הדברים שאנה אמרה כאן, שאין כל משמעות להסכם הקואליציוני.
אבשלום וילן: קריאה ראשונה גוברת על כל קווי יסוד.
ישראל כץ: כל הנושאים האלה הם נושאים פנימיים של הממשלה - אם יש לה קווי יסוד, לעומת זה אם יש לה החלטות.
ישראל כץ: אני חוזר עכשיו מפגישה עם שר האוצר, ולא ראיתי כל שינוי בעמדת הממשלה, לגבי סעיף כלשהו בחוק ההסדרים.
ישראל כץ: אם יחולו שינויי עד יום ראשון אז יחולו.
ישראל כץ: החוק עבר בקריאה ראשונה, דנים כאן לקריאת קריאה שנייה וקריאה שלישית.
ישראל כץ: בהצבעה עצמה כל אחד יפעיל את שיקול דעתו ונראה מה יהיה עד אז.
ישראל כץ: השר רענן כהן, בבקשה.
רענן כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תמיד החכמה נמצאת בידי פקידי האוצר ותמיד במקום לשפר את בעיות האבטלה הם יודעים להרחיב אותן.
ישראל כץ: אדוני השר, זה לא הוגן ששר בממשלה שמגיע לדיון שמבוסס על החלטת ממשלה נותן ציונים לפקידי האוצר.
רענן כהן: כשר העבודה והרווחה הייתי הרבה יותר חריף בממשלה.
רענן כהן: אני לא רוצה להיכנס לגופו של עניין, אבל למדתי שהסכמים צריך לכבד.
רענן כהן: בהסכם קווי היסוד של הממשלה, שאני הובלתי את המשא-ומתן, נכתב סעיף מיוחד: "תישמר ההעדפה הנתונה לחיילים משוחררים במסגרת עבודות מועדפות, בהתאם לתקנון חיילים משוחררים, עבודה מועדפת, התשמ"ט-1989".
רענן כהן: הדברים הם ברורים, זה כתוב שחור על גבי לבן, כי ידעתי למה ביקשתי את זה.
רענן כהן: ידעתי שהאוצר יעשה את מה שהוא עושה, ולכן ביקשתי שהדבר הזה יהיה רשום וחתום על-ידי אנשי הליכוד ועל ידינו.
רענן כהן: זה הונח בכנסת עם כל קווי היסוד של הממשלה.
ישראל כץ: האם השר טוען שיש פער בין קווי היסוד של הממשלה לבין המדיניות שלה?
רענן כהן: מה פתאום.
רענן כהן: הרי אף חבר-כנסת לא יצביע נגד חיילים משוחררים, אף חבר-כנסת לא יצביע להגדיל את האבטלה, אף חבר-כנסת לא יפגע בחייל.
רענן כהן: מלבד זה, עשיתי בעניין זה חשבון.
רענן כהן: בעד שישה חודשים חייל מקבל 7,000 שקלים.
רענן כהן: מונחת כאן טבלה שהכנתי כאשר עסקתי בנושא הזה בממשלה.
רענן כהן: אם אנחנו לוקחים את 1992, מקבלי האבטלה היו 34,500, ומקבלי מענק היו 7,200.
רענן כהן: מרגע שהתקבל החוק שלי, חוק חיילים משוחררים, האבטלה ירדה ל-22,000 מול 10,000 מקבלי מענק.
רענן כהן: אם נעשה ממוצע, חייל מובטל היה מקבל בחצי שנה 18,000 שקלים, ואילו כאן הוא הולך לעבוד עבודה קשה במשך שישה חודשים, אז נותנים לו 7,000 שקלים בחודש.
רענן כהן: מה קרה?
רענן כהן: למי נותנים את זה?
רענן כהן: אנחנו כמעט שלא משלמים היום דמי אבטלה, נשארו 17,000, כאשר המענק משולם ל-18,000.
רענן כהן: כל אחד מאתנו צריך לחשוב בדיוק למה הוא שואף, האם הוא דואג לדור הצעיר.
רענן כהן: בחקלאות אנחנו משלמים 40 שקלים לשעה לאדם, אבל היהודים לא רוצים לעבוד בחקלאות.
רענן כהן: אותו הדבר בבנייה.
רענן כהן: האם חיילים יבואו לעבוד בבנייה?
רענן כהן: האם חיילות יבואו לעבוד בבנייה?
רענן כהן: מה המשחק הזה?
רענן כהן: איזה רעיון יש כאן?
רענן כהן: חיילים לא יבואו לעבוד ויקבלו דמי אבטלה.
רענן כהן: לכן צריך להיות שיקול דעת של מחשבה.
רענן כהן: גם ועדת העבודה והרווחה, שהופעתי בפניהם בנושא הזה, פה אחד החליטו שלא יתנו שהחוק הזה יעבור, כולל ועדת הכספים שהיתה כאן בראשות אלי גולדשמידט, כי בחוק הזה אין היגיון.
רענן כהן: אנחנו נמצאים בתקופה קשה מבחינת המצב הכלכלי במשק, ובמקום לעודד את הצעיר ולתת לו תחושת גאווה ובמקום לתת לו הרגשה שהמדינה מתייחסת אליו, אנחנו מגדילים את האבטלה.
רענן כהן: אנחנו משלמים פי ארבעה, כי בסופו של דבר חייל מובטל יקבל כסף מהאבטלה ויהיו לו צרות צרורות מהביטוח הלאומי עד שהוא יקבל את דמי האבטלה.
רענן כהן: הוא צריך להוכיח לפי תלושים שעבד שישה חודשים במקום אחד.
רענן כהן: מי שעובד בעבודה מועדפת נשאר לפחות שלוש שנים באותה עבודה.
רענן כהן: לא ייתכן שיהיה כזה ניתוק בין מה שקורה במדינה לבין מה שקורה באוצר.
רענן כהן: המצב הזה מביא אותנו למצב בלתי נסבל, שיש פער אדיר וחוסר הבנה.
רענן כהן: קיבלתי גם מכתב מהרמטכ"ל.
משה גפני: אנחנו בסך הכל חברי-כנסת ואילו אתה שר בכיר בממשלה.
משה גפני: למה אתה לא מביא את זה בממשלה, שיסלקו מאתנו את חומר הנפץ הזה?
רענן כהן: הבאתי את זה לממשלה לפני שישה חודשים.
רענן כהן: אני סומך על כך שכל הוועדה תצביע אתי, מכיוון שאתם מאמינים שזאת האוכלוסייה הכי חשובה שצריך לסייע לה ושהיא לא מבקשת כלום.
רענן כהן: אני מבקש להזכיר את חוק חיילים משוחררים.
רענן כהן: אנחנו הקטנו אז, ב-1994 בחוק שלי, מהכסף שכל חייל מקבל כדי לתת עבודה מועדפת, כי אנחנו רוצים את ערך העבודה כדי לחנך אותם לעבודה ולא לאבטלה.
רענן כהן: הורדנו מכל חייל כסף, כדי להקים קופה בביטוח הלאומי, על-מנת שהם יעבדו ושיעבדו בעבודה מועדפת.
רענן כהן: כלומר, זה לא כסף של המדינה.
רענן כהן: בחוק כתוב, ששר העבודה והרווחה, יחד עם השרים הנוגעים בדבר, יביאו לוועדת העבודה והרווחה רעיונות של שינוי של מגמות המקצוע, אבל צריך לבדוק את המקצועות.
רענן כהן: אי-אפשר לתת מקצועות וירטואליים שלא יבואו לעבוד בהם.
רענן כהן: האם יהודים באים לבנייה?
רענן כהן: אני התנגדתי להביא עובדים זרים, אני חושב שזה פשע גדול, אבל האם חיילים יבואו לבנייה?
רענן כהן: לחיילים שיבואו לבנייה לא אתן מענק אחד, אתן להם ארבעה מענקים, רק שיבואו לעבוד.
רענן כהן: אנחנו חייבים להבין את החברה הישראלית.
רענן כהן: הרמטכ"ל כתב לי מכתב בזו הלשון: "ביוזמת שר האוצר התקבלה בשעתו החלטת ממשלה, המבטלת כמעט לחלוטין את המענק המיוחד המשולם לחייל המשוחרר שעבד בעבודה מועדפת ובעבודה נדרשת.
רענן כהן: בימים אלה נראה, כי החלטה זו פוגעת בחיילים המשוחררים שעושים לילות כימים בשמירה על ביטחון המדינה ואשר הלכו עם שחרורם לעבוד דווקא בעבודה שהוגדרה כעבודה מועדפת למשק.
רענן כהן: נמליץ בפניך ליזום שינוי ההחלטה ולא לקבל אותה".
יורי שטרן: כידוע, עד יום רביעי בשבוע שעבר הייתי יושב-ראש ועדת העובדים הזרים בכנסת.
יורי שטרן: התמונה היא ברורה לחלוטין.
יורי שטרן: אם במלונאות, למשל, יש עדיין ישראלים שמחזיקים שם את הקבלה וכדומה, זה אך ורק הודות לחוק ולמענק.
יורי שטרן: ברגע שהדבר הזה יבוטל, כל אותם המקומות יתמלאו בעובדים זרים.
יעל אנדורי: הם יצטרכו לשלם להם שכר מינימום.
יורי שטרן: זאת דמגוגיה.
יורי שטרן: בנושא צמצום מספר העובדים הזרים, זה עושה בדיוק להפך.
יורי שטרן: מי שהיה באילת ראה שם שבעבודות הפשוטות כמו שטיפת כלים וכדומה מועסקים זרים, ואני בעד שהם יהיו חוקיים, אבל ברוב העבודות היותר טובות מועסקים צעירים וצעירות.
יורי שטרן: נציגי האוצר אומרים שהמדינה לא צריכה לסבסד עבודה, שישלמו המעסיקים.
יורי שטרן: הטענה הזאת היא לא נכונה מכיוון שלא מסבסדים סתם עבודה, מסבסדים עבודה של חיילים משוחררים, שאנחנו במדינה הכרנו בחובה שלנו לסייע להם בשלבי התאקלמות ראשוניים אחרי ש-3-4 שנים הם היו מחוץ לשוק העבודה.
יורי שטרן: איזו מדינה אחרת בעולם המודרני שולחת את כל בניה להיות מנותקים במשך 3-4 שנים מחיי הכלכלה?
יורי שטרן: אנחנו עושים את זה ואנחנו צריכים לעזור להם.
יורי שטרן: דבר שני, איך המעסיקים יכולים להוסיף על השכר?
יורי שטרן: האם בתי המלון, שהם על סף קריסה, יכולים להוסיף שכר?
יורי שטרן: האם הכוונה היא לתת להם מכת מוות?
יורי שטרן: כך זה גם בעוד כמה מקצועות, כולל בתעשייה.
יורי שטרן: נגמרה תקופת ההיי-טק, ושום כלכלה לא יכולה להיבנות על ענף אחד.
יורי שטרן: לא יכולה להיות כלכלה שכולה היי-טק.
יורי שטרן: אם הכל מפגר ורק ההיי-טק מתפתח, זה יפגע בנו.
יורי שטרן: לפחות עכשיו אין לנו האילוזיה הזאת, ולכן אנחנו צריכים להושיט יד גם לתעשיות המסורתיות.
יורי שטרן: אבל במקום להושיט יד נותנים להם מכה.
יורי שטרן: החשבונאות פה היא לא נכונה.
יורי שטרן: איפה שמשרד האוצר רואה חיסכון, כי הוא כביכול מבטל סעיף ומעביר אותו לסעיף אחר, זה חיסכון מדומה.
יורי שטרן: הוא יחזור בצורה החמורה ביותר בפגיעה במשק, בסגירת העסקים, בתשלומי דמי-אבטלה הרבה יותר גדולים ובהפסדים כלכליים, וכן בהגדלת מספר העובדים הזרים.
יורי שטרן: לכן אני מבקש, ישראל, שתדאג להוציא את זה מהחוק.
יורי שטרן: אני מקווה שאותו גורל מצפה גם לתיקון אחר של הממשלה, בנוגע לחוק חברות כוח אדם, שגם זה לא יאומן.
יורי שטרן: מדובר בצביעות של הממשלה, שהיא המעסיקה הגדולה של העובדים באמצעות חברות כוח אדם.
ישראל כץ: תודה רבה, אדוני סגן השר.
דן ירדן: אני מהתאחדות המלונות.
דן ירדן: מתוך סך הכל 18,000 החיילים המשוחררים שנהנים בשנה ממענק של מקצוע מועדף, כ-4,000 עובדים בענף המלונאות.
דן ירדן: הבאנו שתי חיילות משוחררות שעובדות באילת, ויהיה מעניין לשמוע אותן אם הן מקבלות את שכר המינימום ובאילו תנאים הן עובדות, ואיך הן רואות את עובדת קיומו של המענק.
רעי קופר: אני חמישה חודשים באילת, והמטרה שלי היתה לבוא לשישה חודשים, לעשות את המענק ולחזור הביתה.
רעי קופר: קודמתי בתפקיד, אני סגנית מנהל לובי אחרי שהייתי מלצרית, ואני מתכוונת להישאר.
רעי קופר: אנחנו העתיד של המלונאות, הצעירים שבאים לעבוד כמלצרים ולהתקדם הלאה.
רעי קופר: ברגע שיבטלו את המענק לא נראה לי שחיילים משוחררים יבואו לעבוד עשר שעות, אם זה בלהקים אירוע במלון ואם זה לעבוד בחדר אוכל בשביל משכורת שלא שווה את זה, כי זאת עבודה קשה.
רעי קופר: אבל מתקדמים בעבודה הזאת, ואנחנו העתיד של המלונאות.
עדי: אני במקור מהקריות.
עדי: השתחררתי כבר לפני שנה וחצי.
עדי: אין עבודה בקריות, חיפשתי במה לעבוד.
עדי: אני לא יכולה לעבוד בבנייה, כי יש לי בעיות רפואיות שלא מאפשרות לי לעבוד עם אבק, ובוודאי שלא בחקלאות.
עדי: ירדתי לאילת ואני כבר שנה וחצי עובדת שם, אני מרוצה מאוד.
עדי: אני פקידת קבלה, אני מקבלת שכר שהוא מעבר למינימום.
עדי: אני רואה עתיד במלונאות.
עדי: השקעתי בצבא, נתתי את כל כולי לצבא, וקיבלתי משכורת של 300 שקלים, כך שלא הצלחתי לחסוך.
עדי: פה היתה לי אפשרות לעבוד, קיבלתי את המענק והמשכתי הלאה, ואני רואה את עצמי ממשיכה הלאה ועובדת במלונאות.
עדי: אם לא היה המענק ואם לא תהיה עבודה במלונאות, שזה ענף ענק ורוב העובדים הם צעירים, אני לא רואה את עצמי בכלל נשארת בארץ אחרי הצבא, כמו חלק מהחברים שלי, ואני פשוט יורדת מהארץ.
ישראל כץ: אני מקווה שבכל מקרה תישארי בארץ.
חזקי ישראל: אני מבקש מחברי הוועדה שלא לקבל את הצעת האוצר ולא לבטל את המענק לחיילים משוחררים.
חזקי ישראל: בשנה החולפת עבדו כ-8,800 חיילים משוחררים במסגרת המענק בתעשייה.
חזקי ישראל: 40% מהם המשיכו לעבוד בתעשייה גם לאחר שקיבלו את המענק.
חזקי ישראל: למענק הזה יש גם צדדים חינוכיים, חינוך לחיי עבודה, וגם יכולת של החיילים לחסוך ולהשתלב.
חזקי ישראל: כך שמכל הסיבות האלה, אנחנו חושבים שזה יהיה עוול לבטל את זה.
חזקי ישראל: אנחנו חושבים שהמענק הזה תורם להתמדתם של חיילים בעבודה, הוא חשוב מאין כמוהו ואנחנו מבקשים לא לקבל את הצעת האוצר.
ישראל כץ: האם יש מישהו שמעוניין לדבר בשם תחנות הדלק?
רבקה חזן: אני היועצת המשפטית של ארגון בעלי תחנות הדלק.
רבקה חזן: אני אשתדל לייצג גם את עניינן של חברות הדלק, שנמצאות יחד אתנו באותו מתרס, משום שאנחנו פה אחד המעסיקים הגדולים ביותר של חיילים שזוכים למענק במסגרת החוק.
רבקה חזן: אני כמובן מבטאת את עמדת מרשי, שמתנגד להצעת האוצר.
רבקה חזן: יש פה שני דברים שמקוממים, ואני רוצה לדבר גם כמי שמייצג ארגון וגם כאזרחית וכאישה.
רבקה חזן: הדהים אותי שאין פה גורם מאותם גורמים שמסייעים גם לנשים.
רבקה חזן: בהצעה בנוסח שלה כרגע, המשמעות היא שאם בכלל יכולים ליהנות ממנה, יכולים ליהנות ממנה רק גברים.
רבקה חזן: זה נראה לי אבסורד.
רבקה חזן: מעבר לזה, נדמה לי שהצעת החוק הזאת היא התגלמות של אבסורד במיטבו, משום שדנים בסעיפי העברות, מעבירים מצד אחד לצד אחר ומנסים לכסות עם השמיכה.
רבקה חזן: לא ייתכן שייקחו מהמגזר הזה.
רבקה חזן: חיילים בארץ לא מקבלים כלום, זה פשוט אבסורד.
יעל אנדורי: אבל חברות הדלק גם עלולות להיפגע מזה.
יעל אנדורי: לפחות תגידי את זה.
רבקה חזן: אמרתי שאני מדברת גם כאזרחית וגם כנציגת ארגון, והקדמתי ואמרתי שאני מבקשת קודם כל לדבר פה בשם עצמי.
רבקה חזן: לא רק שזאת אפליית נשים, זאת התחכמות.
רבקה חזן: חקיקת הדברים במסגרת חוק ההסדרים היא לא ראויה, אבל החפיפניקיות הישראלית מצאה את המסגרת הנכונה להתגדר בה, וכך כנראה מעבירים דברים מאוד מהותיים, בדלת האחורית.
רבקה חזן: אבל לגופו של עניין, אמרו שיבטלו שורה של מגזרים וישאירו רק את הבנייה.
רבקה חזן: אבל אנחנו הרי רוצים לעודד עבודה, הרי כל העניין הוא שהחיילים ילכו לעבוד בעבודה נדרשת.
רבקה חזן: אז על מי אנחנו עובדים?
רבקה חזן: לבנייה חיילים צעירים לא מעוניינים ללכת, ומעבר לזה הענף הזה מאוכלס בצפיפות על-ידי עובדים זרים.
רבקה חזן: אם רוצים לבטל את המענק כליל, אפשר לומר שמבטלים את המענק ולא לשחק ב"כאילו".
רבקה חזן: הסתכלתי על דברי הצעת החוק, כי צריך לראות גם מה ההסברים לחקיקה, וקראתי משפט מדהים שהצחיק אותי: "נוכח הרצון לעודד את השתלבות אוכלוסיית החיילים במערכת ההשכלה הגבוהה ובתעשיות עתירות הידע, מוצע לשנות את הרשימה ולהותיר בה רק עבודות בענף הבנייה".
רבקה חזן: זה לא מחזיק מים וזה באמת כסות לא רצינית של מישהו שהוא אפילו לא מנסח מוצלח, כי אפילו את מה שהוא מנסה לעשות הוא לא מסתיר כאן.
רבקה חזן: יותר מכך, מי שרוצה ללכת לתעשיות עתירות הידע, היום יעבדו ילדים בני 17, אין כל צורך לעודד את זה היום במציאות הישראלית.
ישראל כץ: האם תרצי לדבר גם על תחנות הדלק?
רבקה חזן: בתחום הזה אנחנו לא מדברים רק בשם אינטרסנטים צרים.
רבקה חזן: לשוק יש דינמיקה משלו.
רבקה חזן: זה שתפסיקו את המענק לא יגרום לזה שאנשים ימשיכו לעבוד או שיעלו את הסכומים, אלא יחפשו עובדים אחרים, ואז נמצא עוד פעם עובדים זרים, שירות רע בתחנות וכן הלאה.
רבקה חזן: החיילות שנכנסו לתחום הצליחו למצוא מקומות עבודה, גם שברו סטריאוטיפים וקידמו נשים, כי להם אין לאן ללכת ולקבל את המענק.
דוד בלום: בענף המלונאות אנחנו משלמים שכר שהוא גבוה משכר המינימום ב-5.5%.
דוד בלום: אנחנו עובדים על בסיס שבוע עבודה של 40 שעות ומשלמים שכר מינימום.
דוד בלום: זה גבוה מהממוצע.
עמיר פרץ: דבר על המענק ולא על השכר.
עמיר פרץ: אתה עדיין נמצא בתחתית הסולם.
דוד בלום: אנחנו פותחים מלון חדש מיד אחרי הפסח, עם 350 עובדים.
דוד בלום: אנחנו מקיימים כל שבוע גיוס אחר בארץ, היינו כבר בחיפה, בתל-אביב, בירושלים, והיחידים שמגיעים אלה חיילים משוחררים.
עמיר פרץ: אני רוצה להדגיש שעדיין הכנסת לא מעורבת בניסוח, כל הניסוחים הם ניסוחי הממשלה.
עמיר פרץ: אין ספק שהחוק לעידוד חיילים משוחררים הצליח.
עמיר פרץ: כשבאים לתחנות דלק ולמקומות עבודה מאוד לא פשוטים רואים את החיילים.
עמיר פרץ: השאלה היא, האם העלות שהצלחת החוק הזה גררה היא מוצדקת או לא.
עמיר פרץ: אין מקום שמישהו יטיל ספק כרגע, שהחוק הזה שימש תחנת מעבר ונתן הזדמנות ליצור נקודת מפגש בין חיילים משוחררים לבין מקומות עבודה.
עמיר פרץ: יכול להיות ש-80% מתוכם לא הגיעו.
עמיר פרץ: אנחנו בזמנו השקענו הון עתק לשיתוף פעולה עם צה"ל, עם גורמים בקרב התאחדות הקבלנים, הקמנו בתי-ספר לחיילים שהצבא הסכים לשחרר אותם כמה חודשים קודם, היו מכינות שהיה פרויקט משותף של צה"ל, התאחדות הקבלנים וההסתדרות ללימודי בניין, ואולי היו נשארים מתוכם 10%-20% בענף.
עמיר פרץ: אבל בכל זאת ראו בזה פרויקט שמחזק את מעמדו של הענף, נותן קצת יותר אופי לענף.
עמיר פרץ: אני חושב שענפים כמו בתי המלון, כמו תחנות הדלק, כמו ענפי תעשייה אחרים מחנכים להפסיק להדביק לצעירים בישראל את הסטיגמה כאילו מדובר בבטלנים.
עמיר פרץ: על כל סטטיסטיקה שתעשו יתברר, שהצריכה של דמי האבטלה בישראל על-ידי צעירי הארץ היא 3% בממוצע, למרות שמגיע להם על-פי דין לקבל שישה חודשים בגין העובדה שהם שירתו בצה"ל.
עמיר פרץ: מדוע אנחנו צריכים לדחוף אותם לזה?
עמיר פרץ: מי יגיע לאילת לקבל את ההזדמנות אולי להצליח?
עמיר פרץ: אני חושב שזה דבר טוב שהצליח, וצריך להמשיך בעניין הזה.
עמיר פרץ: זה אחד הנושאים הערכיים ביותר שקרו בשוק העבודה הישראלי, לחבר חיילים משוחררים לתחומי העבודה.
עמיר פרץ: הלוואי שהיה אפשר להוסיף ענפים נוספים ולא לצמצם אותם.
אבשלום וילן: ראינו פה דוגמאות חיות לעובדה שהחוק הצליח.
אבשלום וילן: אנחנו רואים שבפני הרבה בנות נפתחות אפשרויות עבודה, וזה מאוד חשוב לשוק העבודה, כי בודקים עלות מול תועלת.
אבשלום וילן: אני דווקא התרשמתי בניגוד לדברי ההסבר, שהעלות מול תועלת של החוק הזה היא רק לברכה.
אבשלום וילן: הרבה מאוד חוקים בחוק ההסדרים יוחלו בחודשים יוני-יולי.
אבשלום וילן: אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש, שתשכנעו את שר האוצר לא להיכנס למאבקי יוקרה.
אבשלום וילן: יש פה 18 חוקים, מתוכם כ-16 צריך לפצל ולדון ולראות.
אבשלום וילן: שכנעו את שר האוצר לעבוד עם היגיון פשוט, ואני מניח שנדון בחוק הזה כמו בהרבה חוקים שדנו בהם היום.
אבשלום וילן: במסגרת חוק ההסדרים זה לא מביא תועלת לא לאוצר, לא למדינה, ורק פוגע באנשים צעירים שנכנסים למעגל העבודה.
ויצמן שירי: כמו יתר חבריי, הטענה המרכזית שלי היא שיושבים אנשים ולא עושים את החשבון המתמטי.
ויצמן שירי: אני כרגע לא מדבר על הסימפטיה שחייבת להיות לנו לצעירים שחייבו אותם להתגייס, ואשר לא תמיד הם חוזרים הביתה.
ויצמן שירי: המדינה היתה יכולה להיטיב, ולו במעט, ולמצוא פריבילגיה למי שנותן את השנים הכי יפות שלו למען המדינה, ובמקום זה אנשים עושים חשבון.
ויצמן שירי: 7,000 שקלים זה בערך משכורת של חודשיים שכר מינימום.
ויצמן שירי: אם לאותם אנשים לא יהיה כדאי ללכת לעבוד, אז אחרי חודשיים-שלושה המדינה שילמה להם לצורך העניין דמי אבטלה, ויצא שכרה של המדינה בהפסדה.
ויצמן שירי: יש 7,000 עובדים, כפול 7,000 שקלים זה כ-50 מיליון שקלים.
יעל אנדורי: מדובר ב-20 אלף עובדים.
יעל אנדורי: 7,000 זה רק בתעשייה.
ויצמן שירי: אם כך, מדובר ב-140 מיליון.
ויצמן שירי: אפשר לחשב כמה הם שישה חודשי דמי אבטלה, חיילים ייקחו את דמי האבטלה וייסעו לחוץ לארץ.
ויצמן שירי: כולנו מתדלקים, ובזמן האחרון אני רואה הרבה פנים יפות בתחנות הדלק, וזה דבר שהוא יפה.
ויצמן שירי: לפני כן מי שהיה מתדלק היו בדרך-כלל לא יהודים.
ויצמן שירי: מבחינתנו כוועדה המספרים האלה הם מצחיקים, ואף אחד לא יכול לאמוד את הנזק של הדבר הזה.
ויצמן שירי: יכול להיות שזה יחסוך למדינה 50 מיליון שקלים, אבל התוצאה של מה שיהיה מסביב לעניין הזה תהיה חמורה.
ויצמן שירי: לא כל החיילים גדלים במשפחות שההורים שלהם חסכו להם משהו, ולעמים ב-7,000 השקלים האלה הם נרשמים לאוניברסיטה.
ויצמן שירי: יש כאלה שמבחינתם זה להיות או לחדול בתנאים מסוימים.
ויצמן שירי: בדרך-כלל האנשים שזקוקים למענק הם במקומות שהיצע וביקוש של העבודה הוא ידוע, מקומות של מובטלים.
ויצמן שירי: אני לא רוצה לראות בבתי המלון באילת עובדים מירדן וממקומות אחרים.
ויצמן שירי: אם היינו צריכים לעשות את החשבון כמה כל דבר עולה, אז מדינה זה לא עסק וזה לא תמיד דבר כלכלי, יש הרבה פרמטרים שאפשר היה אפילו לוותר עליהם ולקצץ אותם, אבל לא בדבר הזה.
ויצמן שירי: הבת שלי משתחררת מהצבא, אז אני יכול לתת לה, אבל למישהו אחר 7,000 השקלים האלה הם סכומי עתק.