GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אני כנראה אדבר עם החשבת הכללית.
משה גפני: אני אבקש שתעדכן אותי, אמרת שתוך יומיים תהיה תשובה?
<דימיטרי אפרצ'ב: אני אמור לקבל תשובה מסגן הממונה על אגף התקציבים.
אבישי ברוורמן: לפני פורים, לפני שמורידים את המסכות.
עמיר פרץ: אני רוצה שאתה תעדכן אותו, שאתה תגמור היום את ה-5 מיליון ותודיע לו, לא שהוא יעדכן אותך בעוד יומיים.
אבישי ברוורמן: תחשוב שכל שוויון בנטל תלוי בזה.
משה גפני: אלה הבעיות האמיתיות, אנחנו יודעים, זה רוחבי, זה לכל המשרדים על כל הנושאים.
משה גפני: חבר הכנסת ריבלין, בבקשה.
ראובן ריבלין: אני פשוט טיפלתי באותו עניין בנושא שהוא נושא דומה, כל אחד וחשיבותו, יש נושא תנועות הנוער.
ראובן ריבלין: למשרד האוצר תמיד יש הסברים, לצערי הרב, יש פעמים שההסברים שלהם הם גם צריכים להתקבל על דעת התקנון.
ראובן ריבלין: לכן אני חושב שאדוני צריך להזמין את האוצר על כל אותם תשלומים שעקב הפיכת התקציב לתקציב אחד חלקי שתים עשרה, הם יכולים להביא לידי מצב שבו התמוטטו מערכות, כמו הנושא האתיופי, כמו הנושא של תנועות הנוער, זה במשרדים שונים בממשלה.
ראובן ריבלין: אני חושב שצריך לקיים דיון מיוחד עם אנשי האוצר על מנת שיסבירו את אותם דברים שעלולים להביא לידי מצב שבו עד אשר אנחנו ננהג לפי הנוהל המקובל, ולפעמים הנוהל המקובל עומד לזכות האוצר.
ראובן ריבלין: פעמים רבות הם עושים בניגוד לנוהל המקובל, אבל פה הם משתמשים בנוהל המקובל על מנת לעצור כספים, והדבר הזה יכול להביא פשוט להתמוטטות מערכות שאחר כך לחדש אותם יעלה לנו הרבה יותר כסף.
<דימיטרי אפרצ'ב: במידה והשתחררו לפחות 50% מהעודפים המחויבים בכל המשרדים, זה מצד אחד לשמור, מה שנקרא, לגמישות ההתנהלות, אבל במשרדים זה יאפשר לעשות מין תיעדוף של הדברים.
משה גפני: אדוני המנכ"ל אני מודה לך.
משה גפני: חבר הכנסת איציק שמולי, אתה ביקשת הצעה לסדר היום.
איציק שמולי: נכון אדוני, תודה רבה, אני מודה לך שעל אף סדר היום הדחוק אתה מאפשר לי להעלות את זה.
איציק שמולי: אדבר בקצרה, כי הדברים הם יחסית ברורים.
איציק שמולי: השבוע אושרה העלאת מחירי מוצרי שבפיקוח בסדר גודל של 3.5%.
איציק שמולי: זה לא מקרי שבדיוק באותו שבוע גם התבשרנו באמצעות התקשורת שבהסתכלות כוללת מחירי הדיור עלו בחומש האחרון בכ-75%.
איציק שמולי: אני חושב שהדברים הם יחסית ברורים.
איציק שמולי: יש נוסחה שהיא לא מעודכנת, יש כשל שוק מובנה, לא ברור האם הנוסחה מתרגמת באופן ראוי את הרווח בין כל הגורמים לבין עלות המחיר לצרכן, זה נקבע גם בדו"ח ועדת טרכטנברג, זה נקבע גם בדו"ח מבקר המדינה.
איציק שמולי: אני חושב שבמצב הזה הפתרון הקל של לגלגל את כשל השוק למחיר הצרכן ולעלות כך באופן אוטומטי, או כמעט אוטומטי את המחיר שממילא גבוה ביחס למה שמשלם הצרכן במדינות המערביות האחרות, זה דבר שהוא לא מקובל.
איציק שמולי: לכן אני מבקש ממך לקיים דיון כאן כמה שיותר דחוף, אם היה נכון בעיני הגורמים הרלבנטיים לדחות או לעכב את העלאה בגלל הבחירות, אני חושב שנכון גם לעכב את ההעלאה עד שתקבע נוסחה נכונה וראויה שתשקף את היחס הנכון מבחינת הרווח בין כל הגורמים, וכמובן מבחינתו של הצרכן.
איציק שמולי: לכן, אדוני, אני מבקש ממך לקיים כאן דיון בנוכחות כל הגורמים הרלבנטיים, לרבות שר האוצר, כדי להביא לידי פתרון את הסוגיה הזאת לפני שמתחילים דיוני התקציב הבאים.
משה גפני: תודה חבר הכנסת שמולי.
משה גפני: אני רוצה לעשות סדר בעניין הזה.
משה גפני: הנושא של העלאת המחירים של המוצרים הבסיסיים בעצם, זה מוצרי המזון, חלב בתוכם, החשמל, המים, הדלק, כל הדברים - במהלך הקדנציה האחרונה, אנחנו התמודדנו עם המאקרו כלכלה, אנחנו התמודדנו עם היציבות של המשק, התמודדנו עם זה בהצלחה, אבל נכשלנו בנושא החברתי.
אבישי ברוורמן: שהוא גם כלכלי.
משה גפני: על זה אני לא מתווכח איתך, זה בגלל שאתה פרופסור.
אבישי ברוורמן: זה כלכלה באותה מידה, זה לא שיש כלכלה יציבה - זה חשוב מאוד.
משה גפני: בסדר, אני לא מתווכח על זה.
נסים זאב: זה בדיוק ההבדל בין מי שתורתו אמנותו ומי שכלכלן.
משה גפני: אתה בסוף תגיע איתי לשוויון בנטל, מה יהיה בסוף?
משה גפני: על כל פנים, במשק הייתה יציבות, האבטלה ירדה, היא הייתה אמורה להגיע לפי התחזיות של הכלכלנים ל-10.6%, אנחנו לא שם לשמחתנו הרבה.
משה גפני: אבל אנחנו בעליית המחירים, במה שהציבור מרגיש, בעיקר בדיור, במוצרי המזון, החשמל והמים, הוועדה כאן דנה בזה לאורך כל הקדנציה, עם הרבה מאוד שינויים שעשינו, עדיין לא הגענו לשום מקום שאנחנו יכולים להצביע ולומר הבעיה נפתרה.
משה גפני: תדע מבחינת הפרוצדורה - מבחינת הפרוצדורה עליית המחירים היא ועדת הכלכלה שהיא עכשיו לא קיימת.
משה גפני: מה שקיים מבחינה כלכלית זה ועדת הכספים הזמנית.
משה גפני: אנחנו יכולים לדון על המאקרו כלכלה בעניין הזה, זה התפקיד שלנו, האם המדינה מסבסדת, לאן היא הולכת עם כל הנושא של מחירי המזון, והמחירים הבסיסיים שאליהם אתה מכוון.
משה גפני: ייאמר לשבחו של שר האוצר, על פי ההחלטה של ועדת המחירים היה צריך להעלות את זה ב-6% ומשהו, והוא צמצם את זה ל-3.5%, זה היה גם כן דבר שבעצם היו הולכים על פי מה שהוחלט, או על פי מה שהומלץ המחיר היה כפול, זה לא מנחם אותנו, מכיוון שבמציאות הזאת המחירים מאוד גבוהים, זאת פגיעה במעמד הביניים, זה פגיעה בשכבות החלשות.
משה גפני: אדם עשיר זה לא משנה לו אם החלב עולה עוד 6%, פחות 6%.
משה גפני: אבל אדם במעמד הביניים שהוא ואשתו עובדים, בקושי מסיימים את החודש, ויש להם כמה ילדים, הם נכנסים למצוקה.
משה גפני: אני אחשוב מה לעשות עם העניין הזה.
משה גפני: אני לא בטוח שאנחנו נוכל עכשיו להתמודד עם העניין הזה, אבל אני מקבל את ההצעה שלך.
משה גפני: אני אדבר עם שר האוצר, אני מסכים עם מה שאמרת.
איציק שמולי: מבחינה מאקרו-כלכלית אז אפשר גם לדבר על מדיניות.
איציק שמולי: אפשר לדבר לקראת דיוני התקציב, האם פעם אחת אפשר להתייחס ברצינות.
משה גפני: חבר הכנסת שמולי, אני לא דחיתי את מה שאמרת, להיפך.
משה גפני: אמרתי יש רפורמות שעליהן הוא מדבר, אני אדבר עם שר האוצר, נראה מה היכולות שלנו לעסוק בעניין הזה.
משה גפני: בימים רגילים של הכנסת, הנושא של העלאת מחירי החלב צריך להיות נדון בוועדת הכלכלה.
משה גפני: הסבסוד, כל המדיניות של הסבסוד בעניין הזה הוא בוועדת הכספים.
אמנון כהן: אדוני היושב ראש, כמו גם בנושא הקודם שהעלה חבר הכנסת ברוורמן, אנחנו חייבים לבטא את בקשת הציבור.
אמנון כהן: לא יכול להיות שיעלו מחירים בלי שאנחנו נגיד מלה, לא יכול להיות.
אמנון כהן: לכן אנחנו חייבים, וכרגע אין ועדת כלכלה, המדינה או התקנון מאפשר לך להיות כוועדה כלכלית בכל נושא ועניין, לכן אנחנו לא יכולים כרגע אין - יש לנו מה להגיד.
אמנון כהן: חייב לבוא שר האוצר, שר התמ"ת, יבוא ויגיד לנו פה איך, מה אנחנו עושים שלוש ארבע השנים, איך יהיה מעוצב התקציב הבא, אם יהיה תקציב חד שנתי, דו-שנתי, אנחנו צריכים להתנגד אדוני היושב ראש, לדו-שנתי, אנחנו ראינו מה זה עשה למשק שלנו.
אמנון כהן: אדוני היושב ראש, המשק שלנו דינמי, אי אפשר לעשות תקציב דו-שנתי.
משה גפני: אני הצבעתי נגד התקציב הדו שנתי.
ראובן ריבלין: קודם כל ראוי לברך את חבר הכנסת שמולי, על נאומו הראשון בוועדת הכספים שהיא יושבת גם כוועדת הכלכלה, והיא יושבת עם כל הוועדות, למעט ועדת חוץ וביטחון.
ראובן ריבלין: הוא פנה, כי הוא יבין את כל הבעיות של המאקרו כלכלה.
ראובן ריבלין: רק הוא בא ואומר, אני נשלחתי לכנסת על ידי אנשים שכאשר העלו את מחיר הקוטג' הם אמרו, רגע, אנחנו נביא 120 אלף או 500 אלף איש נדמה לי, צריך יהיה לפתור את בעיית הכלכלה, אין יש מאין, ואין אפשרות להוציא יותר ממה שיש, אפילו הבחור הכי יפה בירושלים לא יכול להוציא יותר ממה שיש לו בכיס.
ראובן ריבלין: אני רוצה לדבר בשבחו.
ראובן ריבלין: הוא בא ואומר, אני באתי פה כנציג ציבור, אני עדיין לא מבין את כל ההתפתלויות.
ראובן ריבלין: הוא בא ואומר, מדוע לא נזמין את הממשלה ונאמר לה.
ראובן ריבלין: הרי סדרי העדיפויות ייקבעו בתקציב הבא, ובוודאי יהיו גם דברים אשר הצטרך העם גם לא ירצה להבין, להבין שאין אפשרות להוציא יותר ממה שיש.
ראובן ריבלין: אני בטוח שכל סיעות הבית יבינו בסופו של דבר את העניין הזה.
ראובן ריבלין: הוא בא ואומר בצורה הברורה ביותר - מדוע לא אנחנו נראה לציבור שאנחנו באמת מבקשים, הם מבינים במאקרו-כלכלה כי הם קוראים בעיתונים את המאמרים הנפלאים של כל האנשים הטובים שנמצאים גם בכנסת.
ראובן ריבלין: אבל יחד עם זאת, למה עולה הקוטג', אנחנו לא מבינים, תסבירו לנו מה קרה.
ראובן ריבלין: הוא רוצה לבוא ולערוך דיון, אני חושב שזה לכבודה של הועדה אם נערוך דיון פה.
ראובן ריבלין: יכול להיות שצריך להזמין את הממשלה ולומר לה, המתינו עד אשר יאושר התקציב הזה.
משה גפני: תודה רבה רבותיי לכל הדוברים.
משה גפני: אני עובר לסעיף הראשון בסדר היום - פיקוח ועדת הכספים על הטלת המכסים או על הפחתתם.
משה גפני: אגב, אנחנו נעשה ישיבה אצלנו בצוות פה בוועדה לראות אולי לקיים את הדיון הזה, אפילו שלדיון הזה לא יהיה משמעות מעשית מכיוון שאין ממשלה.
מאיר כהן: אני מבקש, בכל מקרה שיהיה דיון גם בנושא של מכירת "כיל" ל"פוטאש", עם כל הכבוד למחירי הקוטג', אבל 25 אלף איש הולכים להיות מפוטרים.
משה גפני: חבר הכנסת מאיר כהן, אני רוצה שתדע, ועדת הכספים היא ועדה - אתה בטח יודע גם מהנסיון שלך בעבר אפילו שלא היית חבר כנסת.
משה גפני: ועדת הכספים היא ועדה מעשית, זאת אומרת, אנחנו לא יכולים רק לדבר, לדבר, אז אפשר במליאת הכנסת.
משה גפני: אנחנו צריכים להזמין את נציגי המשרדים הרלבנטיים, אנחנו רוצים להגיע איתם למשהו.
משה גפני: אנחנו לא נוכל להגיע למשהו, אנחנו נוכל להשמיע את הזעקה הזאת בדיון שיהיו פה נציגי המשרדים.
משה גפני: אני אבדוק, נראה אם אני יכול להביא אותם, אם כן, אז אנחנו נביא גם את הנושא הזה "כיל", אף על פי שבמבט ראשון מה יגידו נציגי המשרדים.
אבישי ברוורמן: מה שבמבט שני לא נראה לי כמו במבט ראשון.
משה גפני: פיקוח ועדת הכספים על הטלת המכסים או על הפחתתם.
משה גפני: רבותיי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, יש חוק שהחוק אומר, תקני אותי אם אני טועה, גברתי היועצת המשפטית, אם יש הפחתת מכסים לא צריך אישור של ועדת הכספים.
משה גפני: יכול שר האוצר להוציא צו שהוא מחליט על הפחתת מכסים.
משה גפני: אגב, גם במקרה של העלייה שצריך בתוך 60 יום להביא את זה לדיון בוועדת הכספים, מניין הפגרות לא נכללות בתוך אותם 60 יום.
משה גפני: כלומר, יכול וזה קרה בפועל, יכול שר האוצר לחתום על צו לפני שהכנסת התפזרה.
משה גפני: יצאנו לפגרת בחירות, כל הימים של פגרת הבחירות לא נחשבים במניין הימים של אותו צו, אפילו שזה העלאה של מכס, או העלאה של מסי קנייה, או לא חשוב מה.
משה גפני: לאחר מכן הכנסת מתכנסת לכמה שבועות, אנחנו נכנסים לפגרת פסח.
משה גפני: זאת אומרת, יכול להיות צו שמתוקף היותו צו שצריך לקיים עליו דיון בתוך 60 יום, הוא יכול לקחת 8 חודשים, אפילו שנה.
משה גפני: זאת אומרת, יכול להיות מצב שבו בתקופה שאנחנו מצויים בה יש עליית מחירים מבלי שאנחנו יכולים לפקח עליהם, מבלי שאנחנו יכולים לקיים דיון עליהם, והדבר הנוסף, מה שהתברר במהלך התקופה האחרונה, או בשנים האחרונות, שגם הפחתת מכסים, לא רק העלאה, יכולה לגרום נזק שהנזק הזה ייגרם לסקטורים אחרים.
משה גפני: למשל, פנו אליי יצרני הטקסטיל שהחליטו להוריד את המכסים לאפס מסין על מוצרי טקסטיל.
משה גפני: אני רוצה את הדיון הזה, אני רוצה לדעת.
משה גפני: זה בא בעקבות דו"ח שאני לא אוהב להגיד, דו"ח טרכטנברג, שלפי דעתי לא נכנסו לתוך הנושאים האמיתיים, גם אין להם את הניסיון לזה.
משה גפני: אני לא הולך לחזור לזה, אבל באמת זה לא היה אישי, אני סבור שהממשלה כשלה בעניין הזה.
משה גפני: היה אסור לה להקים את הועדה הזאת, היא היתה צריכה להקים את ועדת ששינסקי, היא הייתה צריכה להקים ועדות מקצועיות בנושאים אחרים, אלה נושאים שהממשלה צריכה לקבל החלטה, וכנסת צריכה לקיים דיון ולקבוע את החקיקה בעניין הזה.
משה גפני: אנחנו את החקיקה בנטל המס עשינו כאן בוועדה הרבה לפני שקמה בכלל ועדת טרכטנברג.
משה גפני: טיפלנו בנושא של מעמד הביניים, זה היה מיותר לחלוטין, לפי דעתי זאת הייתה מריחת זמן.
משה גפני: והנה אנחנו מגיעים שוב לתקלה בעקבות דו"ח טרכטנברג שהממשלה אימצה את זה.
משה גפני: הפחיתו את המכסים, הממשלה איבדה 620 מליון שקל.
משה גפני: אם אנחנו לוקחים את כל הכספים שהשקיעו בעניין הזה, עכשיו יש חלק שבו אכן זה גרם להוזלת מחירים, למשל בדגי אמנון.
משה גפני: יש הוזלת מחירים בעניין הזה שלא קשורה בכלל למכס, אלא קשורה למשהו אחר.
משה גפני: דבר אחר, למשל אם מישהו הולך לקנות חליפה, בעקבות הפחתת המכסים על הטקסטיל הוא לא ישלם פחות, אין מציאות כזאת, אף אחד לא יפחית לו מחירים, אלא אם כן יבוא מישהו מהממשלה ויצביע על עובדות שזה קרה.
משה גפני: קורה שאנחנו נהיה המדינה היחידה בעולם, שביבוא של טקסטיל מסין אין מכס, המדינה היחידה, אין מדינה שהרשתה לעצמה לעשות את זה, ומפעלי הטקסטיל ייסגרו, ואז אנחנו נצטרך לשלם הבטחת הכנסה לאותם עובדים וכל מה שנלווה לעניין הזה.
משה גפני: אני סבור שהוועדה צריכה לקיים את הדיון הזה.
משה גפני: היום לא נוכל לקבל החלטות, אבל אני רוצה לדעת את עמדת הממשלה בעניין הזה.
משה גפני: איריס, ברוך שובך.
משה גפני: אני ממש שמח שאת כאן.
<איריס ויינברגר: גם אני מאוד שמחה.
<איריס ויינברגר: אני אתייחס יותר לצד המשפטי, לנושא הזה של החוק, חוק מסי מכס ובלו שינוי תעריף.
<איריס ויינברגר: נדמה לי שהסמכות מצויה בידי שר האוצר לפי החוק הזה, באמת מתוך חשיבה, מתוך המציאות שכאשר אנחנו מדברים על מסי יבוא, מדברים על מכס, על מס קניה ועל בלו, אנחנו מדברים על העלאות שהמשמעות שלהם היא על אותם מלאים של טובין, על אותם טובין שנמצאים בדרך, טובין שנמצאים במחסנים הרשויים, ולכן הרבה פעמים ההחלטות האלה חייבות להיעשות מהיום להיום, משניה לשניה, ויש הגיון בזה שהדיון יהיה דיון מקצועי במשרד האוצר.
אמנון כהן: על מנת שלא יהיה מלאי- - -
<איריס ויינברגר: שלא תהיה צבירת מלאי גדולה, אם יש הפחתה אז יחכו, אם יש העלאה, אז תהיה צבירת מלאי מאוד גדולה וציפיות.
<איריס ויינברגר: לכן זה נכון, אני חושבת, שהדברים ייעשו בדרג המקצועי במשרד האוצר.
<איריס ויינברגר: יחד עם זאת, לפי החוק, יש פיקוח של הכנסת ויש פיקוח של הועדה.
<איריס ויינברגר: הועדה מרגע שמתפרסם הצו, יש לה תוך חודשיים לקיים לגביו דיון.
<איריס ויינברגר: כתבה היועצת המשפטית שאמנם יש פגרות וכו' שמאריכות את החודשיים, אבל עדיין הסמכות היא בידי הוועדה.
<איריס ויינברגר: הועדה יכולה יום למחרת הפרסום, יומיים למחרת הפרסום, לקיים דיון, ובית המשפט העליון כבר קבע שבסמכות הוועדה לאשר את הצו, לבטל את הצו, וגם לבטל אותו רטרואקטיבית.
<שגית אפיק: יש בעיה בפגרה, משום שאין מליאה בפגרה.
<שגית אפיק: הסמכות של הועדה היא לקבל פה החלטה ולהניח אותה במליאה, ההכרעה הסופית היא במליאה.
<שגית אפיק: ולכן יש לוועדה בעיה בזמן פגרה, בוודאי בפגרת בחירות שהיא פגרה ארוכה יותר, ולכן נוצרה הבעייתיות הקשה הזאת לגבי הצווים.
משה גפני: יש לי בקשה, בקשה צנועה, אבל אני הולך ליישם אותה.
משה גפני: אני מבקש לא לעשות עכשיו צווים.
משה גפני: אני אבקש משר האוצר לא לעשות עכשיו צווים מבלי שבאים להידברות איתנו.
משה גפני: אם יינתן צו, היות ויש לזה השלכות, אני הגעתי למסקנה שלכל צו יש השלכות לכאן או לכאן.
משה גפני: אם יינתן צו על הפחתה, על העלאה, לא חשוב על מה, אני מביא את זה למחרת לדיון בוועדה, שלא יעשו צווים עכשיו בלי הסכמה, לכל צו עכשיו יש השלכה.
<איריס ויינברגר: לא הרבה דווקא.
<איריס ויינברגר: כלשכה משפטית אני חייבת להגיד, וגם למשרד המשפטים, אין הרבה צווים מאחר וגם אנחנו לא מעוניינים בתקופת מעבר לעשות את זה, אני לא רוצה לנקוב במספרים.
ראובן ריבלין: מסוכן יהיה מאוד, כי הרי כתוב בחוק שאם הוועדה מחליטה, היא יכולה גם רטרואקטיבי לבטל את הצו, אבל יש זכות לרשות המבצעת לקבוע דברים שלא ייהפכו להיות ספקולציות בידי ספקולנטים.
ראובן ריבלין: אם מעבירים אליך, ואני יודע, ואני מספר את זה למזכירה שלי בלשכתי כחבר כנסת, היא מספרת את זה - - -
משה גפני: לכן אמרתי בקשה צנועה.
משה גפני: אני לא ביקשתי החלטה גורפת, הכנסת לא מתפקדת עכשיו.
ראובן ריבלין: עם זה אני מסכים איתך.
משה גפני: שלא יעשו עכשיו דברים חד-צדיים אלא בהסכמה.
משה גפני: לא ייעשו בהסכמה, אני אביא את זה - שידברו איתי לפני כן.
אמנון כהן: אם נעשה דיון, כמו שאומרים, יכול להיות שיש ספקולנטים.
<שגית אפיק: מה הם הולכים לעשות?
<שגית אפיק: אנחנו מגלים את הצו אחרי שהוא מתפרסם ברשומות, אנחנו לא יודעים עליו קודם, הועדה לא יודעת קודם.
משה גפני: מה שאני מבקש הוא דבר מאוד פשוט מכיוון שלא הובנתי כראוי.
משה גפני: אנחנו נמצאים בתקופת ביניים, ראינו גם בהצעות לסדר היום הקודמות לגבי הנושא של תקציב זמני, של אחד חלקי שתים עשרה, אנחנו בבעייה גדולה.
משה גפני: אני מקבל את הפניות ואני יודע, המדינה כמעט משותקת בפרויקטים מאוד חיוניים, מאוד חשובים.
משה גפני: לא יכול, ואני סומך על שר האוצר, לכן אני פונה בבקשה הזאת.
משה גפני: לא יכול להיות מצב שבו יינתנו צווים נוספים על מה שכבר ניתנו.
משה גפני: כשהוא נתן את הצווים ההם, הוא לא ידע שאנחנו הולכים לפגרת בחירות, חשבו שהכנסת תמשיך עוד שנה.
משה גפני: אין מליאה שתתפקד, ויבוא משרד המשפטים ויגיד אין ועדת שרים עדיין, כל מיני המצאות שממציאים שזה בסדר.
ראובן ריבלין: אני מסכים איתך כהוראה זמנית.
משה גפני: בקשה צנועה, כל עוד שאין ממשלה חדשה, כל עוד שוועדת הכספים היא זמנית, כל עוד שהמליאה מתפקדת באופן שהיא מתפקדת, אנחנו מתפקדים אבל זה לא תפקוד של ניהול מדינה, הבקשה שלי לא להכין צווים חדשים אלא אם כן תהיה הסכמה שנוכל לעדכן את החברים.
משה גפני: במידה ולא, לא עשות את הצווים האלה, אם כן, אני הרי לא יכול לדבר בלי איומים.
משה גפני: אז אני אומר, אם כן תעשו את זה, אני אביא את זה למחרת כאן לדיון.
נסים זאב: אפשר לדבר על נושא הצווים.
<איריס ויינברגר: אני מבינה שמתוך ההבנה הזאת באמת בחודשים האחרונים לא יצאו צווים, או כמעט ולא יצאו.
<איריס ויינברגר: לדעתי לא יצאו בכלל.
משה גפני: לא יצאו.
משה גפני: אני פניתי לשר, לא יצאו.
משה גפני: אני מודה לשר.
<קובי בוזו: מעט.
<איריס ויינברגר: לעניין העתיד, אני אומרת שוב, כעקרון זו המדיניות שלנו.
<איריס ויינברגר: אבל, אני ודאי לא יכולה להתחייב, זה באמת נתון להחלטתו של השר.
<איריס ויינברגר: דבר שני, אני חושבת שלא נכון יהיה להתחייב כי יכול להיות שתיווצר סיטואציה של הגנה לייצור מקומי מאוד חשובה של העלאת מחירים וכו', שיהיה צורך לעשות את זה.
יעל גרמן: מה בהול.