GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: התקדים בפעם הזאת, היות ואני ותיק פה, אני חושב, יותר מכולם בכנסת, מה שקרה עכשיו הוא שגם ועדת הכספים עומדת לחלוקה, וזה לא היה עד היום.
משה גפני: דיברו שר האוצר, דיברו שר החינוך, דיברו שרים, אתה יודע, שר זה משרד ממשלתי עם עוזרים, עם צוות, עם עשייה מוחלטת.
משה גפני: פה אנחנו כנסת.
יעקב אשר: מר גפני, אתה לקחת לי את הנאום.
יעקב אשר: את זה אני רציתי.
מיקי לוי: אבל בואו נסכים מי באמת ותיק ועם ניסיון.
מיקי לוי: אני שומע אותו כל בוקר בפקקים.
ניסן סלומינסקי: הרי תמיד זה היה במקום שר.
ניסן סלומינסקי: זה היה אצלכם תמיד במקום שר.
משה גפני: כן, אז אמרנו שזה פחות משר, ואמרנו שהיות ואנחנו לא לוקחים שרים אז זה תפקיד שהוא - - -
ניסן סלומינסקי: מי אמר את זה?
ניסן סלומינסקי: לפחות שר בינוני.
ניסן סלומינסקי: מי שמכיר את הוועדה - - -
מיקי לוי: אבל חבר הכנסת גפני, אתה תרמת - - -
משה גפני: הפעם זה הפך להיות נושא שכל מפלגה אומרת שבין יתר הדרישות שלה היא הדרישה לראשות ועדת הכספים.
משה גפני: אמרתי, זה לא היה בעבר.
משה גפני: היו ויכוחים, על משרד הדתות היה ויכוח מכאן ועד להודעה חדשה, היו לפחות שלוש מפלגות שרבו על זה.
משה גפני: אבל היו גם משרדים רציניים, לא רק משרד כזה קטן.
מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, הנפח שהענקת לתפקיד בהיותנו בפקקים ושומעים אותך, אולי גרם לכך שזה יהיה תפקיד נחשק.
מיקי לוי: אני לא בטוח אם בור של 40 מיליארד שקל - - -
משה גפני: תאמין לי, אתה תהיה בוועדה, אתה תצטרך לקבל הכרעות, גם אם תהיה באופוזיציה - - -
מאיר פרוש: תאחל לו משהו יותר גדול?
משה גפני: אה, אני מאחל לך שתהיה שר, שר התחבורה.
מיקי לוי: מתאים לי.
משה גפני: אבל אתם צריכים להיכנס לקואליציה.
ניסן סלומינסקי: ראית?
ניסן סלומינסקי: לא שר האוצר.
יעקב אשר: או שר המשטרה.
מיקי לוי: לא, את זה עשיתי כל החיים, עזבו אותי.
משה גפני: חבר הכנסת מקלב.
דוד אזולאי: אתה לא מחזיר את המדים.
אורי מקלב: גם אני מברך אותך על המינוי הזמני לתפקיד יושב-ראש ועדת הכספים.
אורי מקלב: אנחנו, מיקי ועוד, יורדים ממינוי של יושב-ראש זמני לוועדת החוץ והביטחון.
אתי בן-יוסף: עולים.
אורי מקלב: עלינו למעלה, נכון, סליחה.
אורי מקלב: אבל שם איחלנו ליושב-ראש שזה יהיה מינוי זמני, מטבע הדברים.
אורי מקלב: כאן אנחנו מאחלים שהמינוי הזמני הזה ייהפך גם למינוי קבוע.
אורי מקלב: במינוי הזמני הזה יש גם אמירה שהיא אמירה ברורה מאוד לאור מה שדובר בתקופה האחרונה לגבי יושב-ראש ועדת הכספים בקדנציה הקודמת; אמירה שהיו בה אקצנטים של שנאה, אני לא רוצה להגיד אקצנטים של גזענות, אבל היו כאן אקצנטים של שנאה ופירוד בכך שבאו וערערו על כך שבראשות ועדת הכספים יכול לעמוד אדם שומר תורה ומצוות, אדם שיש לו כיפה על הראש.
משה גפני: לא, לא, חרדי.
אורי מקלב: חרדי.
משה גפני: כיפה לא אמרו.
אורי מקלב: אתה צודק, נכון, חרדי, אבל כשמסתכלים עליו, על הכיפה בעיקר, מודדים אותו לפי הכיפה על הראש, וזה דבר שהוא ללא תקדים.
אורי מקלב: דיבר קודם השר אביגדור, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, על מה מדברים במדינה, ויש כאלה שדיברו שם שכל מה שמדברים במדינה היום הוא על ה-X האוסטרלי, והוא אמר, לא, אני יודע שמדברים על הגזענות בבית"ר ירושלים, זה מה שהוא חשב שעל סדר-היום.
אורי מקלב: ואני אומר לך שכאשר מישהו ניסה לערער על משהו שכל המדינה רעשה ועל זה שבמשך כמה ימים, ויותר מכמה ימים, דיברו על כך וערערו על כך, אם אדם חרדי יכול לעמוד בראשות ועדת הכספים, בראשות ועדת משרד הבריאות ועוד, הם דיבורים שיש בהם מימד של פירוד גדול והרחבת השסעים.
אורי מקלב: אז האמירה הזאת היום, שמפלגת השלטון המליצה עליך ופעלה כדי שתיבחר, ובסופו של דבר גם נבחרת פה אחד, היא תשובה לדברים האלה.
אורי מקלב: קודם כל, הם דוחים את זה בגלל שהם הכירו את העבודה המקצועית שהשקעת פה ואת העבודה העל-מגזרית.
אורי מקלב: אחד הדברים שציינו, כולל העיתונות, שהיא לא תמיד מדווחת בדיוק את האמת, אבל כאן, במקרה הזה, צריך לציין את העיתונות שבמשך ארבע שנים כמעט תמיד היתה צמודה לאמת ושיקפה את מה שקרה פה, שהדאגה שלך, האמיתית, לכל סוגי האוכלוסיות, בין אם האוכלוסיות החלשות, גם למגזר העסקי וגם למעמד הביניים, כל מקום באותה עת.
אורי מקלב: זה היה דבר מיוחד, והרעשים בכנסת הקודמת לא יצאו מוועדת הכספים.
אורי מקלב: זה שהדבר חזר על עצמו הוא תשובה נכונה לאמירות שהיו כאן בתקופה האחרונה וזה שזה הגיע פה אחד הוא גם אמירה נכונה, ויסלחו לי כאן העיתונאים, ראיתי קצת שגם העיתונות נגררה, כפלא היה בעיני, בתקופת הביניים הזו להסכים עם הדבר הזה ולהביא את הדבר הזה, שאדם חרדי לא יכול להיות בראשות ועדת הכספים.
אורי מקלב: זו אומנם מסורת והרבה יושבי-ראש ועדת הכספים שימשו חרדים, לטעמי ולדעתי ולדעת רבים בהצלחה, אבל קל וחומר מה שהיה בקרוב – בקדנציה האחרונה, היתה הצלחה מיוחדת מאוד בתקופה הכי קשה שהיתה, בתקופה כלכלית קשה מאוד, וניהלת את זה באופן מיוחד.
אורי מקלב: לכן, המינוי עכשיו הוא אומנם זמני אבל יש בו תשובה ברורה, וצריך לחדד את התשובה ולהפסיק את מסע השיסוי הזה או אפילו כמעט ההסתה שיש מסביב למינוי יושב-ראש ועדת הכספים מישהו שהוא חרדי.
קריאה: מקלב, חלק מהעיתונות, לא כל העיתונות.
פנינה תמנו: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, יש עתיד.
משה גפני: כן, חברת הכנסת פנינו תמנו-שטה, אני מתנצל, אני אלמד.
משה גפני: בסדר גמור, גם אני בתהליכי למידה.
משה גפני: הבעיה שלי היא שאני קולט לאט-לאט.
מיקי לוי: ואחריה חברת הכנסת קארין אלהרר.
משה גפני: בבקשה, בסדר גמור.
משה גפני: אני מברך אותך כחברת כנסת חדשה, כמובן.
פנינה תמנו: תודה רבה, ברוכים היושבים.
אורי מקלב: הוא יכול להגיד "שהחיינו" בלי שם המלכות.
אורי מקלב: היא ציינה בסוף היום, בנאום, זה היה נאום מיוחד מאוד.
אורי מקלב: היא דיברה על המסורת וכולי, והיא בירכה "שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה" - - -
פנינה תמנו: אתה מוזמן לצפות בארכיון של ערוץ הכנסת.
פנינה תמנו: בהמשך לדבריו, כחברת כנסת חדשה, יכולתי להתבלבל ולחשוב שמדובר פה בוועדה מקצועית פרופר, אבל אנחנו במקום פוליטי אחרי הכול.
פנינה תמנו: ברור שמהותם של אנשים משפיעה בסופו של דבר גם על החלטות – זו דעתי, אתה יכול לחלוק עליה.
פנינה תמנו: ומעבר לכך, אני לא הייתי מתמקדת בזהותו של האדם שיושב כיושב-ראש הוועדה, אבל כן חשוב התמהיל של האנשים שיישבו מסביב לשולחן הזה, על זה כן צריך לתת דגש.
משה גפני: חברת הכנסת קארין אלהרר.
קארין אלהרר: תודה, אדוני.
קארין אלהרר: אני רק מבקשת להדגיש – אני חשה פה כל מיני ויברציות פחות נעימות בחדר.
משה גפני: יש פה הרבה בדיחות בוועדת הכספים, בתקופה שלי היו הרבה.
משה גפני: אין לך מה לדאוג.
קארין אלהרר: הבנתי, אז אולי אני צריכה להתרגל לסגנון החדש.
משה גפני: לא, לא, עוד לא, זה עוד לא התחיל.
משה גפני: זה יתחיל, נחזור לימים הטובים.
קארין אלהרר: הייתי רוצה אולי להתחיל בימים חדשים.
קארין אלהרר: תראו, המטרה של כולנו היא מטרה אחת, היא שתקציב המדינה יהיה תקציב ראוי שישרת את כל הסקטורים בחברה הישראלית.
קארין אלהרר: חשוב מאוד שכולנו נתכנס למטרה הזאת ולא למי אמר למי מדוע ולמה, זו לא השאלה, זה לא הנושא.
קארין אלהרר: אני בטוחה שאם כולנו נשתף פעולה ביחד כדי לקדם את האג'נדה לשמה העם בחר אותנו, ובואו לא נשכח למה אנחנו כאן, אני בטוחה שהוועדה הזאת תצליח ותשגשג.
קארין אלהרר: אני יודעת שהיא הצליחה קודם והיא יכולה להצליח אפילו יותר.
קארין אלהרר: אז אני מאחלת לך, בהצלחה.
משה גפני: ניסן, בבקשה.
ניסן סלומינסקי: ודאי שהוועדה הזו, מצד אחד, קשורה לתפיסות עולם, כי הרי דווקא בנושאים של תקציב ונושאים אחרים יש תפיסות עולם שונות.
ניסן סלומינסקי: וכאן גם יכולות להיות התנגשויות בתפיסות העולם בין כל אחד – מישהו שהוא יותר קפיטליסט, מישהו שהוא יותר סוציאליסט – אבל מה שאפיין את הוועדה הזאת, לא יודע מה בארבע השנים האחרונות אבל לפני כן, אני מניח שגם זה, שמעבר לחילוקי הדעות - - -
משה גפני: מר ליצמן שמע שאתה מדבר – הוא הגיע.
ניסן סלומינסקי: אני יודע, זה היה מתואם בינינו.
ניסן סלומינסקי: מעבר לנושא הזה הבנו שעל כתפינו מוטלת אחריות של המדינה כמדינה, ובסופו של דבר, אנחנו צריכים להבין שצריכים לנהל את המדינה.
ניסן סלומינסקי: פה זו כבר ועדה שאי-אפשר שהיא תישאר בחילוקי דעות, וממילא לא מחליטים כלום ויש זמן.
ניסן סלומינסקי: יש נושאים שנדחים משנה לשנה, מקדנציה לקדנציה.
ניסן סלומינסקי: פה אתה חייב להחליט כי הדברים צריכים לזוז, ואז צריכים להתכופף ולעשות פשרות ולהבין, כי האחריות של המדינה עלינו.
ניסן סלומינסקי: אני זוכר ישיבות בהן היינו רק חברי אופוזיציה והעברנו דברים כשהממשלה רצתה או משהו, כי הבנו את האחריות שמוטלת עלינו, גם אם אנחנו באופוזיציה.
יעקב ליצמן: איזה דברים לא צריך להחליט?
ניסן סלומינסקי: על זה דיברנו בהתחלה, לפני שהגעת.
יעקב ליצמן: לא, אלה הדברים שצריכים להחליט כאן בוועדת הכספים.
יעקב ליצמן: יש איזה דבר שלא צריך להחליט?
ניסן סלומינסקי: אמרנו.
ניסן סלומינסקי: אתה רוצה לגרור אותי בלשון?
יעקב ליצמן: כן, בשביל מה באתי?
ניסן סלומינסקי: לכן אני בטוח ומקווה שוועדת הכספים שתהיה, גם הזמנית – ואם תזכה שאולי יביאו פתאום תקציב ונאשר אותו ככה בשבועיים הקרובים, אבל אני לא חושב – ואחר-כך הוועדה הקבועה תפעל לפי העקרונות האלה, שמצד אחד כל אחד יוכל למצות את ה"אני מאמין" שלו, אבל אחר-כך כל אחד יבין שיש מדינה ואנחנו צריכים להגיע להבנות, וההבנות צריכות להיות פה, זאת אומרת, אי-אפשר לדחות ולדחות, ואז הוועדה תעבוד באמת טוב.
ניסן סלומינסקי: ואני מאחל כרגע לך, ידידי, שתהיה בהצלחה גדולה, שמך הולך לפניך ולכן אתה יושב כאן על הכסא, ובעזר השם.
משה גפני: חבר הכנסת יעקב אשר.
יעקב אשר: אני רוצה לברך, קודם כל, את הוועדה, וכמובן, את היושב-ראש.
יעקב אשר: עד היום הייתי מגיע לפה לפעמים מתוקף תפקידי כראש עיר, ואחד הדברים שקרו בוועדה הזאת בקדנציה האחרונה הוא ששוב אנחנו שוברים את הסטריאוטיפים שאוהבים כל-כך להדביק לציבור החרדי.
יעקב אשר: אני אומר את זה וזה אולי יישמע בכייני, אבל אנחנו חווים את זה על עצמנו בכל מקום ומקום.
יעקב אשר: אנחנו רואים את זה גם היום, אני רואה, יש תנועה שלמה שקמה רק על זה שלא יהיה מצב שיהיה יושב-ראש ועדת כספים חרדי.
קריאה: לא, לא, לא קמה תנועה כזאת.
יעקב אשר: עושים תנועות של תנועה.
קארין אלהרר: יש לנו עוד איזה נושא או שניים שאנחנו - - -
יעקב אשר: רגע, דקה, אנחנו נדבר תיכף גם על הנושא או השניים, אבל הנושא או השניים האלה זה דבר שמאוד תלוי - - -
משה גפני: לא, הוא לא דיבר על המפלגה שלכם.
יעקב אשר: לא, ממש לא על המפלגה שלכם.
יעקב אשר: איזה מפלגה?
יעקב אשר: דווקא בגלל הדברים החשובים כל-כך שעולים כאן, ובעצם זו המהות והרי הכספים זה הבסיס לתוכנית העבודה של המדינה, דווקא בגלל זה אני חושב שמה שהרב גפני הוכיח בתקופה שלו, ותאמינו לי ששמעתי את זה מאנשי מקצוע מכל הגוונים – אם זה ראשי רשויות, אם זה חברות, אם זה בנקים, אם זה פקידי אוצר, מכל כיוון, ואם זה גם מהפקידות המקצועית שנמצאת כאן – ניהול מקצועי פר אקסלנס שהיה כאן בוועדה בתוך ועדה שהיא פוליטית, וזה חלק מהעניין, אנחנו נמצאים במגרש הפוליטי.
יעקב אשר: זה עוד חלק מהלבנה שאנחנו מורידים מהסטריאוטיפים שמנסים להדביק עלינו, ולכן מה שהיה עד היום טוב שהוא ממשיך גם בזמני, ואתה יודע, אנחנו, מהמקום הפרקטי, יודעים שאין יותר דבר קבוע מאשר דבר זמני, ואני בטוח שזה ימשיך.
יעקב אשר: ואנחנו גאים שיושב-ראש ברמה כזאת ובהבנה מקצועית כזאת, ואגב, יושב-ראש שאין לו - - -
משה גפני: עזוב, אתה לא לוקח לי את הבדיחות.
יעקב אשר: אתה לימדת אותי, היית חונך שלי, מה אתה רוצה?
יעקב אשר: אפשר לנהל עיר ולהיות ראש עיר חרדי, אפשר לנהל משרד בריאות לתפארת מדינת ישראל - - -
פנינה תמנו: לפי דבריך זה הכסא הנכון כדי לשבור סטריאוטיפים, אולי אני אכוון לשם.
משה גפני: את יודעת מה, זה רעיון לא רע.
יעקב אשר: זה בהחלט יכול להיות.
יעקב אשר: רק תיזהרי שמישהו לא יגיד לך בסוף ש-10% או 5% לא יכולים לייצג 90% או 95%, מזה צריך להיזהר.
יעקב אשר: אני מאחל לך הצלחה גדולה, הרב גפני, לך ולכל הצוות המקצועי.
משה גפני: סגן השר, הרב ליצמן, ואני חושב שאחרון הדוברים, לפני שאני מסכם.
אורי מקלב: יהדות התורה היום היא סיעה גדולה, יש הרבה דוברים.
יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה.
יעקב ליצמן: כמובן אני מברך אותך, וכפי שנאמר כאן, אין דבר יותר קבוע מאשר הזמני, ואני מניח שהחברים החדשים שיראו, יתרגלו להתנהלות של גפני.
יעקב ליצמן: אגב, היה לי תקדים כבר, הייתי שנה יושב-ראש ועדת כספים באופוזיציה.
יעקב ליצמן: היה תקדים, לא קרה כלום, העולם לא נפל, ואני יכול להגיד לכם שאולמרט אפילו התגעגע לזה.
יעקב ליצמן: הוא התחרט על זה שהוא החליף אותי, הדיח אותי, החליף אותי, הדיח אותי.
משה גפני: אתה לא שוכח לו את זה.
יעקב ליצמן: אני דווקא שכחתי.
יעקב ליצמן: הוא לא שכח.
יעקב ליצמן: אני שכחתי, אני השתפרתי אפילו פה.
משה גפני: השתדרגתי.
יעקב ליצמן: אני מאחל לך ולכל חברי הוועדה הצלחה.
יעקב ליצמן: כל דבר שדנים היום זה הכול מגיע לאותה נקודה, כסף, חוץ וביטחון, לא משנה, מגיע בסך-הכול לאותו דבר.
יעקב ליצמן: אני מניח שלאט-לאט כולם יתרגלו לכולם ועולם כמנהגו נוהג.
יעקב ליצמן: תאמין לי, זה הכול יהיה בסדר גמור.
יעקב ליצמן: אני מאחל הצלחה.
משה גפני: אני מודה לכם על הברכות, אני רוצה לסכם ולומר, הוועדה הזמנית תפעל – לפי מה שאני שומע גם בממשלה וגם במשרד האוצר יש דברים דחופים שנדחו מהקדנציה הקודמת בגלל שנכנסה פגרת בחירות, אנחנו נצטרך לכנס את הוועדה הזמנית - - -
יעקב ליצמן: בלי העלאות מחירים.
קריאה: רק מסים.
ניסן סלומינסקי: רק ביטול המע"מ, לא העלאות מחירים, מה פתאום?
יעקב ליצמן: אני הרי לא אהיה בוועדה.
יעקב ליצמן: אני שואל, מהם הדברים הקטנים ומהם הדברים הגדולים?
משה גפני: לא, לא דברים קטנים או גדולים.
משה גפני: דברים שיבואו ונדחו - - -
ניסן סלומינסקי: הרב ליצמן, מאיפה אתה יודע שלא תהיה בוועדה?
ניסן סלומינסקי: וואלה, נפלת עכשיו בפח - - -
משה גפני: לא, בוועדה הזמנית הוא ודאי לא יהיה.
ניסן סלומינסקי: אה, בוועדה הזמנית, חשבתי שבוועדה הקבועה.
משה גפני: בגלל שהוא סגן שר.
ניסן סלומינסקי: לא, חשבתי שבוועדה הקבועה, סליחה, סליחה.
יעקב אשר: שר לא יכול להיות חבר.
ניסן סלומינסקי: זהו, לכן שאלתי, רציתי להבין.
משה גפני: לא חשוב, ניסן, זה בסדר, תאמין לי.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נדאג שיהיה.
ניסן סלומינסקי: להיפך, אנחנו רוצים שיהיה.
יעקב ליצמן: לא תצליח לסכסך.
ניסן סלומינסקי: ההיפך – אני רוצה שתהיו בקואליציה.
יעקב אשר: הרב ליצמן, הוא מהקדנציה הקודמת.
יעקב ליצמן: ניסן, יכול להיות מצב שאחד יהיה בקואליציה ואחד באופוזיציה.
ניסן סלומינסקי: זה גם יכול להיות.
יעקב ליצמן: גם בלי פילוג.
משה גפני: גבירותי ורבותי, אני אומר שוב, הוועדה הזמנית, נראה לפי הצרכים בגלל שיש דברים שכנראה לא יסבלו דיחוי ונצטרך להביא את זה לכאן לדיון.
משה גפני: אני מתכוון לעשות גם כמה דיונים שהם חשובים מאוד, דיונים שנדחו מהפעמים הקודמות.
ישראל אייכלר: אני רוצה למחות על מינוי איש סקטוריאלי ליושב-ראש ועדת הכספים.
קריאה: על זה כבר מחינו.
משה גפני: מחינו, ניסן כבר מחה.
משה גפני: בקיצור, מה שנהגתי במשך כל ארבע השנים – אמרתי ואני חוזר ואומר, אני אדם חרדי, למי שלא ידע עד היום, ואני סבור שככל שטוב במדינה, טוב גם לציבור החרדי.
משה גפני: אם חס וחלילה רע לציבור הכללי, לציבור החרדי רע שבעתיים.
משה גפני: עשיתי הכול כמיטב יכולתי, יחד עם חברי הוועדה, כמעט ולא היו פה הצבעות של קואליציה ואופוזיציה, אלא במקרים נדירים של הצבעה על תקציב שמוכרחים להצביע, אופוזיציה צריכה להצביע נגד, אבל ברוב המוחלט של המקרים והיו הרבה דברים שנויים במחלוקת ששם הגענו בסופו של דבר להסכמה.
משה גפני: הוועדה טיפלה בכל הסקטורים, ביהודים וערבים, ימין ושמאל.
משה גפני: אגב, קיבלתי הרבה טלפונים מהציונות הדתית.
משה גפני: אני לא מדבר על חילונים – חילונים זה לא חידוש, אבל קיבלתי היום טלפון גם מרב חשוב בציונות הדתית, אני כמובן לא אומר את השם, הוא לא נתן לי רשות, יש אנשים שמזדהים בשמם, והוא אמר כשהייתי במצוקה קיבלתי עזרה ממך, גוף גדול מאוד של הציונות הדתית, איש מאוד קרוב אליך, דרך אגב, ואתה גם עזרת לו כשהיית חבר בוועדת הכספים.
משה גפני: אבל קיבלתי הרבה טלפונים, מערבים קיבלתי הרבה מאוד פניות.
משה גפני: ולא הבנתי למה, כאשר היו דיבורים על זה שהעברתי הרבה כסף לציבור החרדי, זה פשוט לא נכון.
משה גפני: אני העברתי לציבור החרדי כפי שהעברתי לכולם, הכול היה על-פי החוק, הכול היה על השולחן.
משה גפני: אני, למשל, קידמתי פה את התוכנית הרב-שנתית של עולי אתיופיה.
משה גפני: זה היה כאן באופן מסיבי בהרבה מאוד דיונים.
משה גפני: האוצר קיבל ממני הרבה מאוד ביקורת כשזה לא התקדם.
פנינה תמנו: זה עדיין לא מתקדם.
משה גפני: אני יודע, בגלל זה אני צריך להיות קדנציה נוספת.
משה גפני: אבל המציאות הזאת, בה משהו עלה פה על השולחן, כשהתחילו להעביר כסף, הרי היה איגום משאבים של התוכנית הרב-שנתית, עבדו על העולים מאתיופיה עד שהגעתי לכאן, גם כשהייתי כאן עשו ממש מעט מזעיר ולא מה שבאמת היה צריך לעשות.
משה גפני: קידמתי את זה.
משה גפני: לא עשיתי כאן מהפכות, בשום תחום לא עשיתי מהפכות, אבל כל הזמן נגסתי בשוליים.
משה גפני: הבאתי עוד כסף, גם לעולים מאתיופיה, גם לנושא של מעמד הביניים, שהפחתתי ב-2% את מס הכנסה לאלה שמשתכרים בין 5,000 ל-14,000 שקל.
משה גפני: זה היה נגד עמדת הממשלה, היתה לי מלחמה אתם, והם אמרו מאיפה יבוא הכסף, אז העלינו מס על סיגריות.
משה גפני: לא משנה שמהמס על הסיגריות אני אמרתי שזה יותר ממה שהם אמרו וההפחתה במס פחות, זאת אומרת, התקזזנו, כאילו גנבתי מהם עוד כמה מיליונים.
משה גפני: אבל אין תחום שלא נגענו בו, ולכן ועדת הכספים הפכה להיות משודרגת, התחילו פתאום להתווכח עליה, התחלנו למנוע סגירת מפעלים.
משה גפני: "פרי הגליל" לא נסגר בזכות ועדת הכספים, זה לא התפקיד של הוועדה.
משה גפני: תעש היתה בסכנת סגירה עם 3,400 עובדים, באתי לפה בערב סוכות כשלא היו לי ארבעה מינים ולא היתה לי סוכה, ובתוך שעה וחצי כינסתי את הוועדה כדי שנשחרר פה כסף לעובדי תעש.
משה גפני: לא היו שם מצביעים של יהדות התורה או יותר מדי הרבה אנשים חרדים.
משה גפני: כשמנעתי את סגירת מתפרת "העצמאות" במצפה רמון, שם חלק הן עולות מאתיופיה, והמפעל לא נסגר ומשרד הביטחון נתן להם את ההזמנות, ונעלי "בריל" – אני לא יכול למנות את הכול, אבל באמת, אני סבור שהתפקיד הזה מחייב לדאוג לכולם.
משה גפני: אם מישהו לא דואג לכולם, הוא פשוט עושה עוול, הוא גוזל את התפקיד.
משה גפני: כך ראיתי את זה קודם.
אורי מקלב: לקארין אתה יכול להגיד על הנכים, היא יודעת גם מקרוב - - - הם קיבלו בוועדת הכספים - - -
משה גפני: בסדר, אני לא הולך למנות, אורי, אני לא מכוון למשהו או למישהו, אני אומר, זה תפקיד הוועדה.
משה גפני: בוועדה הזאת, אם מישהו חושב שכאן אפשר לעשות חיים, פה אי אפשר לעשות חיים, פה יצטרכו לקבל הכרעות קשות.
משה גפני: כל מי שיהיה חבר בוועדה, בין אם מהקואליציה ובין אם מהאופוזיציה, יצטרך לקבל הכרעות קשות, יצטרכו לקצץ, יצטרכו לפגוע בבשר החי.
משה גפני: צריך לעשות הכול בשכל, שמי שייפגע פחות הן השכבות החלשות, אלה שנזקקים לסיוע של התקציב, שהנכים ייפגעו פחות, שמעמד הביניים ייפגע פחות.
משה גפני: להשית את זה יותר על העשירים יותר, להעלות את נושא מס החברות, של העלאת מדרגת המס, נדבר על מסי ירושה, על דברים מהסוג הזה, להגדיל כמובן את התמלוגים של משאבי טבע שהקדוש-ברוך-הוא נתן לכלל האזרחים.
משה גפני: כפי שאמרת, אני רואה בהצבעה הזאת – לא חשוב שזה זמני, זה לא רלוונטי – אני רואה בה אמירה יפה של הכנסת, שאומרת, מה שכתוב בעיתונים זה בסדר או לא בסדר, אבל הכנסת אומרת, אני דנה מקצועית בנושא.
משה גפני: אני לא מתכוון להיות סקטוריאלי, כפי שלא הייתי עד עכשיו.
משה גפני: אני מתכוון לפעול לגופו של עניין לטובת המדינה ותושביה.
משה גפני: אני ממש מודה על התמיכה הזאת.
מיקי לוי: אדוני, לפני שאתה סוגר, בבקשה.
משה גפני: אז רגע, טוב שאתה מבקש, אז אני יכול לתת בינתיים לרב אייכלר, ואתה מסכם.
מיקי לוי: הוא לפני, כבודו - -
משה גפני: לא, אתה היית פה קודם, אבל הרב אייכלר, בקצרה.
מיקי לוי: - - ייקח הרבה זמן, אלא אם אני אתו, אני זורם אתו.
ישראל אייכלר: מיקי שייך לסקטור היהודי שלנו.
משה גפני: רק שנייה, אתה יכול להרחיב בעניין הזה, מה התכוונת?
ישראל אייכלר: שהוא יהודי חם ולב יהודי חם, וכשנפגעים יהודים בירושלים הוא רץ שם, ולא מסתכל אם זה חרדי או חילוני או מישהו אחר.
מיקי לוי: תגיד, יש חילוני שהיה יותר ממני אצל הבד"צ?
קריאה: יותר מאתנו זה בטוח.
משה גפני: טוב, הרב אייכלר, אנחנו חייבים לסיים.
ישראל אייכלר: ממש בשני משפטים.
ישראל אייכלר: קודם כל, אני מברך את חברנו, הרב משה גפני, שיהיה יושב-ראש ועדת הכספים.
ישראל אייכלר: זה תפקיד חשוב מאוד ובפרט בתקופה שתהיה קשה מאוד.
ישראל אייכלר: אבל אני רוצה לומר משפט אחד – לפני שהיתה האמנציפציה בעולם, באירופה, ידעו שיהודי לא יכול להיות שר, או לא יכול להיות בעל זכויות שוות לאחרים, והנימוקים לא חסרו גם אז.
ישראל אייכלר: הגיעה בשורת האמנציפציה, אחרי זה היתה בצרפת תקופת לואי ה-14 שאמר: "המדינה זה אני".
יעקב אשר: תגיד לו שירחיב על זה.
ישראל אייכלר: אני לא רוצה להרחיב הרבה.
ישראל אייכלר: ואז חלה המהפכה הצרפתית.
משה גפני: אני לא אמרתי ש"המדינה זה אני".
ישראל אייכלר: לא, לואי ה-14 אמר, אתה לא לואי ה-14.
ישראל אייכלר: והשבוע בכנסת מישהו אמר, "המדינה זה אני".
ישראל אייכלר: אבל כשהיתה המהפכה הצרפתית, אחת הבשורות היא שלא משנה מאיזו דת, לאום או מאיזה גזע אדם בא, הוא צריך למלא את תפקידו.
ישראל אייכלר: הכנסת היא המוסד כמעט האחרון במדינת ישראל בה מיוצגים כל העדות, כל החוגים, באופן יחסי – רוצים גם את זה לשנות – אבל הכנסת מבטאת את רצון העם, וכל זמן שהכנסת מבטאת את רצון העם, יש שלום בעם.
ישראל אייכלר: כמו שיש העם הפלסטיני, כולם מבינים שלא יכול להיות כובש ונכבש, כך בתוך העם היהודי לא יכול להיות כובשים ונכבשים.
ישראל אייכלר: כולם צריכים להיות שווי זכויות, בכל דבר ועניין.
ישראל אייכלר: ולכן כאשר מדברים בכלל על אם ליהודי חרדי מותר להיות שר או חבר כנסת - - -
משה גפני: אבל כולם הצביעו בעד.
ישראל אייכלר: לא פה, אני מדבר על התקשורת.
משה גפני: אה, התקשורת כן.
ישראל אייכלר: אני כן איש תקשורת.
ישראל אייכלר: אז ברגע שמדברים בתקשורת על עצם הלגיטימיות של יהודי חרדי להיות שר בגלל שהוא סקטור, וכשראש הממשלה מדבר על משרד השיכון בידיים סקטוריאליות, זה חזרה לימי לפני האמנציפציה וימי לואי ה-14.
ישראל אייכלר: זה היה פה אחד ההצבעה?
ישראל אייכלר: אני שמח מאוד שזה היה פה אחד.
ישראל אייכלר: קודם כל, יהודי חרדי יכול להיות יושב-ראש ועדת הכספים, לא חייב אגב, אבל יכול להיות גם יהודי חרדי יושב-ראש ועדת הכספים, בפרט הרב גפני שכולם מעידים, כולם, כולל כתבים כלכליים שמחפשים תמיד את השלילי, שמה שנעשה בוועדת הכספים – אגב, לא רק בימי הרב גפני, זה כבר 30 שנה – שבסך-הכול היא בעצם הבלם האחרון של שלטון של ממשלה שמכניסה את ידיה לכיסים של האזרחים, כפי שאני רואה, לדוגמה, בעניין המים, שוועדת הכספים תצטרך, אתם תהיו שם חברים, להפסיק את הגזילה של מחירי המים.
ישראל אייכלר: פעם ועדת הכספים היתה קובעת את מחירי המים, ואז היה איזשהו גבול.
ישראל אייכלר: מאז שלקחו את זה מוועדת הכספים שודדים את האזרחים כולם במחירי המים.
ישראל אייכלר: לכן אני מברך אותך, שיהיה בהצלחה, ושלא תפחד להיות שייך לסקטור היהודי, הערבי, האזרחי, של כל מדינת ישראל.
משה גפני: מיקי לוי, בבקשה ואנחנו מסיימים.
מיקי לוי: רק לפרוטוקול, חברת הכנסת פנינה שטה ואנוכי באנו מתוך כבוד אליך כדי להצביע.
מיקי לוי: אנחנו לא החברים מטעם מפלגת יש עתיד, החברים הם חבר הכנסת מאיר כהן וחברת הכנסת יעל גרמן.
משה גפני: אני מודה לכם על זה, תודה רבה על הכבוד שהענקתם לי, אתם מוזמנים לוועדה בכל מקרה.
משה גפני: חבר כנסת רשאי להשתתף במיוחד בדיונים שמעניינים אותו.
משה גפני: אני מודה לכולם על הברכות, תודה רבה.
קריאות: בהצלחה.
משה גפני: אתמול התקשר אלי סגן החשבת הכללית, אבישר הכהן, אחרי שדיברתי עם החשבת הכללית כמה פעמים.
משה גפני: הוא אחראי על הנושא הזה של האחד חלקי 12.
משה גפני: הוא היה אמור לבוא לכאן עם מצגת.
משה גפני: עכב מחלתו הוא לא מגיע.
משה גפני: הדיון העקרוני לא יתקיים היום.
משה גפני: אנחנו נעביר את זה כנראה לשבוע הבא.
משה גפני: אני אבקש שהחשבת הכללית תבוא יחד איתו.
משה גפני: אני מאחל לו החלמה מהירה ורפואה שלמה.
משה גפני: אתמול בלילה הם הודיעו לי.
משה גפני: אמרתי שאני לא דוחה את הדיון כיוון שיש את הנושאים הפרטניים.
משה גפני: מעבר למה שמופיע כאן, שאלה דברים שהיו בדיון הקודם, יש את הנושא הראשון שהעלה חבר הכנסת עמיר פרץ, הנושא של העולים האתיופים.
משה גפני: לאחר מכן יש את הנושא של מסלול תעסוקה, שדובר בשבוע שעבר.
משה גפני: יש נושאים נוספים שעלו במהלך השבוע הזה והגיעו למנהל הוועדה - פרויקטים בתחבורה שמעוכבים, פרויקטים בתיירות ומענקי איזון.
משה גפני: העלה כאן חבר הכנסת טופורובסקי את הנושא של פר"ח.
משה גפני: נדמה לי שפר"ח הסתדר.
משה גפני: אני אאפשר להעלות את כל הנושאים האלה.
משה גפני: אנחנו נתחיל כמובן בנושא הראשון, הנושא של מלגות קיום לתלמידים יוצאי אתיופיה במשרד לקליטת עלייה.
משה גפני: חבר הכנסת עמיר פרץ, תעלה את הנושא.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כיוון שחלק מהחברים לא היו כאן אני אחזור על פרטי העניין.
עמיר פרץ: מדובר בתכנית מאוד חשובה של קליטת עולים מאתיופיה שנמצאת בחלק גדול, אם לא בכל המכללות בישראל.
עמיר פרץ: התכנית מתוקצבת על ידי שני משרדים - משרד החינוך שמתקצב את מלגת הלימודים, ומשרד הקליטה שמתקצב את מלגת הקיום.
עמיר פרץ: צריך להבין במה מדובר.
עמיר פרץ: לא מדובר פה באיזו מלגת קיום של מה שנקרא חלומות.
עמיר פרץ: 1200 שקלים בחודש זה מלגת קיום.
עמיר פרץ: על זה אנחנו מדברים.
עמיר פרץ: מדובר בהחלט בסטודנטים שמתקשים מאוד.
עמיר פרץ: זה לא פשוט עבורם.
עמיר פרץ: הם לומדים 5 ימים בשבוע.
עמיר פרץ: 5 ימים בשבוע לא מותיר להם זמן לעבוד לפרנסתם ולהשלים הכנסה.
עמיר פרץ: אני מניח שחלק עושים את זה במאמץ מאוד גדול שפוגע להם מאוד בלימודים, בקשיי הקליטה.
עמיר פרץ: מלגת הקיום הזאת הפכה למלגת קיום קריטית.
עמיר פרץ: לא נעים לי לספר לכם, אבל זה מדהים שלעולים האלה עושים טובה כל יום במכללה ונותנים איזה תלוש למנזה על-מנת שיוכלו לאכול ארוחת צהריים.
עמיר פרץ: אלו תופעות שמזכירות לנו תקופות מאוד לא סימפטיות.
עמיר פרץ: אני לא מקנא באף אחד שצריך לבוא ולבקש את אותו תלוש, על מה הוא מאבד בדרך לקבלת התלוש, עד כמה הוא מוותר על הכבוד שלו כאשר הוא בא לבקש את התלוש ואומר שהוא רעב.
עמיר פרץ: זה מדהים.
עמיר פרץ: אני לא מניח שיש פה אחד בחדר שהיה רוצה לחוות חוויה מהסוג הזה.
עמיר פרץ: חוויות כאלו לא נשכחו ממני.
עמיר פרץ: זה היה לפני הרבה מאוד שנים, למעלה מ-50 שנה.
עמיר פרץ: אז החוויות האלו היו בשגרה.
עמיר פרץ: חשבתי שלפחות את החוויות האלו לא נראה במדינת ישראל, בטח לא אצל סטודנטים, בטח לא אצל כאלה שחלמו להגיע למדינת ישראל.
עמיר פרץ: קיימנו את כל הבירורים.
עמיר פרץ: היה כאן בשבוע שעבר מנכ"ל משרד הקליטה.
עמיר פרץ: אני מבין את כל העניין של אחד חלקי 12, אני מבין את כל השאלה החוקית בעניין.
עמיר פרץ: בשביל זה אתם שם, אחרת אפשר לשים מחשב שיוציא את כל ההוראות ולא צריך את כל פקידי האוצר.
עמיר פרץ: בשביל זה שמנו בני אדם, בני אנוש שיודעים להבחין איפה כן צריך להחריג, איפה כן צריך לקבל החלטה שונה.
עמיר פרץ: אני בטוח שאתם לא עושים את זה מחוסר רגישות.
עמיר פרץ: אין לי שום ספק שאף אחד באוצר לא קם בלילה וחשב להתעלל בסטודנטים שעלו מאתיופיה.
עמיר פרץ: זה לא העניין.
עמיר פרץ: אין לי ספק שאתם ניחנים באותה רגישות שיש לכל אחד מאיתנו.
עמיר פרץ: אני לא מתכוון להתחרות עם אף אחד על רגישות.
עמיר פרץ: אני בהחלט חושב שלמשוך זמן זה לא המקרה.
עמיר פרץ: תעזבו את זה.
עמיר פרץ: מה תרוויחו?
עמיר פרץ: בסוף הרי ישלמו להם רטרואקטיבית, זה ברור לחלוטין.
עמיר פרץ: בשביל מה לתת להם לעבור את כל התקופה הזאת שפוגעת פגיעה מאוד קשה בלימודים שלהם?
עמיר פרץ: הם נעדרים הרבה בגלל העניין הזה מהלימודים.
עמיר פרץ: אני מאוד מבקש שהעניין הזה יאושר.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, סיימתי.
משה גפני: חבר הכנסת רובי ריבלין.
ראובן ריבלין: נדמה לי שמהפרט הדברים הרבה יותר רציניים לגבי הכלל.
ראובן ריבלין: כאשר אנחנו לא מאשרים תקציב מדינה, החוק מחייב אותנו להתנהל לפי אחד חלקי 12.
ראובן ריבלין: כאשר יש לנו דברים שאינם בבסיס התקציב או לא יכולים להיות מתוקצבים במשך 12 חודשים והצורך הוא מידי, אז לפחות בהרשאה להתחייב.
ראובן ריבלין: כמו תנועות הנוער שהשגנו להם כאן, בוועדת הכספים, על דעת כל המרקם הפוליטי של מדינת ישראל.