GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה בר סימנטוב: דבר ראשון, אנחנו עושים את זה רק על חלק השכר העולה על 60% השכר הממוצע.
משה בר סימנטוב: דבר שני, גם אחרי המהלך הזה עדיין ההפרשות הלאומיות לביטוח הלאומי יהיו נמוכות בכמעט מחצית ממה שמקובל במדינות ה-OECD.
משה בר סימנטוב: כלומר אנחנו נמצאים ברמת מיסוי של הביטוח הלאומי שהיא רמה מאוד מאוד נמוכה, זה לא הולך להשתנות דרמטית כתוצאה מהמהלך שאנחנו עושים פה.
משה בר סימנטוב: לגבי ההצעה של אוריאל לדרברג.
משה בר סימנטוב: אין אפשרות, זה ברור לכולם, לעשות הבחנה בהפרשות למיסוי לפי אופי ההתאגדות של הגוף הכלכלי, האם הוא חברה בע"מ- - -
אוריאל לדרברג: מס שכר אתה נותן לנו.
משה בר סימנטוב: זה משהו אחר.
משה בר סימנטוב: על המע"מ דובר פה והמע"מ כבר טופל.
משה בר סימנטוב: אי אפשר לעשות הבחנה בעובדים, אם הם עובדים בגוף כזה או בגוף אחר, כמו שאין הבחנה בזכויות וכמו שאנחנו גם לא רוצים להעלות על הדעת שתהיה הבחנה בזכויות, לא יכולה להיות הבחנה מיסוי.
משה בר סימנטוב: בדברים האלה שומרים על אחידות לאורך כל הדרך.
משה גפני: אתה שם לב מה ההרגשה שלנו בכל העניין הזה?
משה גפני: אני אשתף אותך בזה?
משה גפני: אנחנו מרגישים, סתם אני מגלומן כזה, אני מדבר בשם כולם, אני יכול להגיד לך את ההרגשה שלי.
משה גפני: ההרגשה שלי היא שכשמגיעים לנושא של החברות, שם אתם נזהרים, אתם הולכים על קצת האצבעות, להעלות בחצי אחוז.
משה גפני: אתם פוחדים שחברות יפחדו לחו"ל.
משה גפני: למה אתם לא מפחדים, מה שנאמר כאן, שתהיה אבטלה?
משה גפני: הם לא יברחו לחו"ל, אבל- - -
משה בר סימנטוב: הרב גפני, זה מעסיקים- - -
משה גפני: אני יכול להגיד את ההרגשה בלי שיפריעו לי?
משה גפני: אני חי כל הזמן בהרגשה הזאת, מגיע לחברות, אולי יברחו, אולי זה, אני מדבר על חצי אחוז, אני כבר לא מדבר על אחוז שלם.
משה גפני: אבל כשמדברים על מעסיקים, על הפרשות המעסיק לביטוח הלאומי, כשמדברים על מס של אנשים שמשתכרים 10,000 שקל, או בין 8,800, ליתר דיוק, ל-12,000 או ל-14,000, שם לא יברחו לחו"ל.
משה גפני: מי שמשתכר 10,000 שקל באמת לא יברח, הוא ישלם עוד מס הכנסה, מי שייצא לאבטלה כתוצאה מהגדלת הפרשת המעסיק, הוא יישאר כאן, הוא לא יברח לשום מקום, אין לו לאן לברוח.
משה גפני: ובשעתו, בחוק עידוד השקעות הון יכול להיות שזה המתווה, אתם אז קבעתם שמי שלא יכול לברוח הוא באמת לא נהנה מהטבות.
משה גפני: למשל על חברות בים המלח, אז זה היה נכון, אבל אתם הולכים עם המתווה הזה גם לפה.
משה גפני: עובדים שלא יכולים לברוח, אתם מעסיקים עליהם עוד, ומי שאתם חוששים שכן יברח, אתם לא נוגעים בהם.
משה גפני: הרגשה מאוד מזופתת יש לי עם הדבר הזה.
משה גפני: בסדר, הממשלה צריכה לחשוב גם על הדבר הזה.
פניה קירשנבאום: כבוד היושב ראש, אני מרגישה מאוד לא נוח.
פניה קירשנבאום: ההרגשה לא נוחה, תסתכל מה קורה פה סביב השולחן, מכיוון שאתה יודע, נשארו שלושה חברי כנסת, כולל אותך, וחברי הכנסת לא נמצאים מכיוון שגם שאלות שאנחנו מעלים פה לשולחן אנחנו לא מקבלים תשובות, אנחנו פשוט לא מקבלים תשובות.
פניה קירשנבאום: אנחנו באים כאילו לשחרר את הקיטור, להגיד מה אנחנו חושבים ואחר כך אנחנו הולכים ובמילא אנחנו או מחויבים או לא מחויבים ומצביעים ככה או אחרת, ואני אומרת, ואמרתי לך את זה בלחש, שההרגשה היא שאין פה שום רפורמה, יש העמקת מיסוי ואני לא רואה שום פתרון, אני לא רואה רפורמה, כי רפורמה זה אומר שהיה צריך להתייצב פה, ולא רק להנהן לי בראש, שר האוצר ומנכ"ל משרד האוצר, אלא היו צריכים לבוא ולהגיד 'אנחנו מצד אחד מטילים מיסים כי זה מה שיעזור לנו, ומצד שני אנחנו תורמים'.
פניה קירשנבאום: כשר כלכלי, כשר שמניע את הכלכלה של מדינת ישראל, מה אני עושה כדי להכניס את ההכנסות?
פניה קירשנבאום: אני הולך, אני משחרר קרקעות לבנייה, אני מביא פועלים, אני רוצה עכשיו דיור סוציאלי, אני רוצה להביא מפעלים חדשים, אני מיטיב עם המיסוי, מי שייכנס היום לארץ ויביא לפה מקומות עבודה.
פניה קירשנבאום: אני לא יודעת, אני, פאינה קירשנבאום, חברת כנסת, ויש לי שני עוזרים פרלמנטריים וכל מה שאני עושה זה מה שאני יכולה לעשות, לשר האוצר יש לשכות ויש אגפים שזה תפקידם, לבנות מדיניות, להציע מדיניות כלכלית, אנשים שגמרו את האקטואריה כן יודעים לבנות מה צריך להיות והם היו צריכים להביא לפה את התכנית הזאת ולא להביא רק את העמקת המיסוי.
פניה קירשנבאום: אנחנו הולכים וחוזרים ואנחנו לא נמצאים פה, כי אנחנו לא מבינים לאן אנחנו הולכים.
פניה קירשנבאום: אז אם אתה רוצה שכל מי שבא לפה ישחרר קיטור, ביטוח לאומי ורואי חשבון ועובדים וארגונים וכולנו נבכה על כמה זה קשה ומחר נבוא ונרים את היד כי אין בררה?
פניה קירשנבאום: אז לא, זה לא יקרה, יכול להיות שלא נרים פה יד.
משה גפני: מה שאת אומרת, את אומרת דבר נכון, אבל שתדעי ונהיה בקונוטציה הזאת, הממשלה החליטה להעלות את המיסים באופן די מזערי באופן יחסי, אני לא יודע אם המילה 'מזערי' היא נכונה אבל באופן די מתון באופן יחסי.
משה גפני: זאת אומרת כולנו מקווים שההעלאות הללו, אם הן אכן יאושרו, יבלמו את המגמה של- - -
פניה קירשנבאום: לא יבלמו אם לא יעשו גם צעדים בונים אחרים.
משה גפני: בסדר, אני אומר שהמגמה של הממשלה זה לעשות את זה.
משה גפני: עכשיו מה שאת אומרת, את אומרת דבר נכון שאני מצטרף אלייך, אם לא ייעשו פעולות שאכן יגרמו לכך שזה לא יהיה רק העלאת מס, אלא באמת יעודד את הצמיחה ויעשה את הדברים כפי שצריך אז עלול להיות מצב שאנחנו נישאר רק עם הכסף ולא יהיה גירעון, אבל אנחנו לא נוכל להתקדם- - -
פניה קירשנבאום: לא, יהיה גירעון.
משה גפני: ואז זה יתחיל לרדת.
פניה קירשנבאום: בוודאי שיהיה גירעון, כי לא עשינו שום צעדים, כי מה שהביא אותנו היום לגירעון ימשיך הלאה ואנחנו שוב נחפש איפה נסגור את החור הזה ומאיפה ניקח כסף, כי לא עשינו שום דבר שמייצר כסף.
משה גפני: יש מישהו שרוצה להתייחס לנושא הזה?
דורון כהן: מה שאמרה חברת הכנסת קירשנבאום, שר האוצר אמר בפעם הקודמת, שהיא צודקת, אנחנו לא באים היום עם תקציב, מה שאנחנו באנו ביום רביעי האחרון, מה שהממשלה אישרה בשבוע שעבר זה טיפול בהכנסות המדינה ב-2012 ו-2013 כדי לעמוד ביעד הגירעון כאשר בתחזית צמיחה- - -
פניה קירשנבאום: רק 2012.
פניה קירשנבאום: 2013 זה תקציב ואתה אומר שאתם תציגו את התכנית.
דורון כהן: נכון, אבל באנו גם עם הצעות להגדלת ההכנסות ל-2013 שבאות לענות על הגירעון של 2013 בתחזית צמיחה כפי שהתחזיות הן היום.
דורון כהן: אנחנו לא מדברים על משבר, אנחנו לא מדברים על התפרקות היורו, אנחנו לא מדברים על קטסטרופה וצריך לזכור שבמדינת ישראל כרגע אין קטסטרופה.
דורון כהן: צריך לקחת את הדברים בפרופורציות, אנחנו מדברים על זה שיש קטסטרופה באירופה, אנחנו מדברים על זה שיש חשש לקטסטרופה יותר גרועה באירופה ואנחנו מדברים על זה שמדינת ישראל מחזיקה מעמד מול כל המים הגועשים ואנחנו רוצים שהיא תמשיך להחזיק מעמד ותמשיך לשדר יציבות ותמשיך לשדר אמינות ותמשיך לצמוח גם אם בשיעורים יותר מתונים ממה שהיה ב-2010 ו-2011.
דורון כהן: זו כרגע התחזית, מאחר שהתחזית העולמית כרגע היא ש-2013 תהיה קצת יותר טובה מ-2012.
דורון כהן: זאת אומרת אנחנו מדברים על שיעורי צמיחה שהם סביב ה-3%.
דורון כהן: אנחנו לא מדברים על מיתון, אבל גם בשיעורים האלה צריך לעמוד ביעד הגירעון, בוודאי ובוודאי שאם נתחיל מיעד גירעון סביר בשיעור צמיחה סביר וחס וחלילה יקרה משהו יותר גרוע, נוכל להתמודד גם עם הצרות היותר גרועות.
דורון כהן: אם אנחנו נתחיל מגירעון גדול ואחר כך המצב בעולם יידרדר ואנחנו נושפע מהמצב בעולם יהיה לנו הרבה יותר קשה להתמודד.
דורון כהן: לכן אנחנו צריכים היום להתכנס בשיעור הגירעון שעליו החליטה הממשלה ושאתם אישרתם אותו כאן בוועדה ובמליאה, של 3%.
דורון כהן: כדי להתכנס לשיעור הגירעון הזה צריך להגדיל את הכנסות המדינה בכ-14 מיליארד שקלים ל-2013.
דורון כהן: זה לא פותר את הממשלה מלבוא לכאן ולבוא לכנסת ולהציג תכנית כלכלית ותקציב וסדרי עדיפויות לשנת 2013.
פניה קירשנבאום: אפשר להעלות את הדיונים בפרוטוקולים ולראות שכבר לפני שנה, כשאתם הצגתם את העודף של הגבייה וההכנסות ואני אמרתי, אני פה על השולחן הזה אמרתי, שמכיוון שאני רואה שהמשבר הכלכלי מתמשך תהיה פגיעה בהכנסות המדינה בגלל המשבר הכלכלי העולמי ולא קשור למצב הכלכלי של מדינת ישראל ואף אחד לא התייחס לזה, 'אז היא אמרה פה, אז אנחנו ממשיכים להתנהל כרגיל', ועכשיו אתה אומר ניקח את התחזית הוורודה שהכול ממשיך כמו שזה היום, אבל אני אומרת לך עכשיו ונעלה את זה בעוד חצי שנה, אני לא רואה שהעולם ממשיך כמו שזה היום ואני עדיין לא רואה שזה הולך ומשתפר, כי אני לא רואה שום צעדים מסביבי שמראים על איזה שהיא צמיחה, אז תגידו לי מה אתם עושים בלי קשר למה שקורה בעולם, מה אתם עושים פה בארץ כדי לשפר את המצב שלנו פה בפנים ולא רק על חשבון אלה שעובדים ומשלמים מיסים, אותו שליש האוכלוסייה שעובדים, משלמים ונושאים את כל הנטל עליהם.
משה גפני: אגב, בתכנית הזו שעושים עכשיו גם אלה שמשתכרים מעט או שלא עובדים משלמים את המיסים, בגלל שמעלים להם את המע"מ.
דורון כהן: אנחנו לא אומרים שמה שהיה הוא שיהיה, אנחנו אומרים שיש פה הגדלת הכנסות זהירה שמתבססת על הערכה זהירה, שהיא כרגע הערכה שהיא קונצנזוס בעולם, שמדברת על צמיחה של סדר גודל של 3% שהיא בסך הכול בשוליים התחתונים של הצמיחה רבת השנים, היא לא פירוש לקטסטרופה, אבל היא גם היערכות לקטסטרופה ויכול להיות שתהיה קטסטרופה.
דורון כהן: אני לא סותר את הדברים שלך, אני לא בא עכשיו להתנבא אם היורו כן יתפרק או לא יתפרק, אני אומר שנכון לעכשיו אלה הצעדים שנדרשים.
משה גפני: אני רוצה לעשות סדר במה שדיברנו עד עכשיו.
משה גפני: אני חוזר ואומר, אם אתם מתכוונים לתת לנו תשובות מחר ב-12 וחמישה, יכול להיות שלא תמצאו אותי, יכול להיות שכמו שהתפרסם בעיתונות שחיפשו אותי בתשעה באב ולא תפסו אותי בטלפון, כך שמעתי שרוני בר-און אמר, מה שלא היה ולא נברא, חיפשו אותי אחרי חצות היום כמובן אבל מצאו אותי כל הזמן בטלפון ואמרתי שאני לא מכנס את הוועדה.
משה גפני: אני לא יודע מי המציא את ההמצאה הזו שלא מצאו אותי בטלפון, אבל אם אתם לא מתכוונים לתת תשובות היום ולהביא נוסח היום, מחר לא תמצאו אותי.
משה גפני: אז מישהו אחר יצטרך לאשר פה את החוק.
משה גפני: אני לא אסכים לסחיבה של הזמן.
משה גפני: אנחנו צריכים ללכת בעיניים פקוחות למה שאנחנו מאשרים ולמה שאנחנו לא מאשרים.
משה גפני: לקחנו את זה על עצמנו, אנחנו דנים בזה, דנים בכל הכוח, אבל אני רוצה את כל התשובות היום עם הנוסחים היום.
דורון כהן: אדוני, נשתדל לשבת.
דורון כהן: ברגע שאנחנו נשתחרר פה, אנחנו נדון בשאלות האלה לגבי מס היסף.
משה גפני: ערן, אני לא אהיה פה מחר.
משה גפני: אם לא יהיו היום תשובות, אני מחר לא כאן.
משה גפני: אני פעם אחת אוכיח לממשלה שאני יודע לעשות את זה.
משה גפני: אנחנו הולכים לחקיקה מהירה, אני מקיים את הדיונים, אני יושב איתכם, תיתנו תשובות.
משה גפני: תיתנו תשובות שליליות, אבל תשובות.
משה גפני: תיתנו תשובות שליליות, נצביע נגד והכול יהיה בסדר.
משה גפני: יש דברים, יש את הנושא של מס היסף, אנחנו חייבים תשובה.
משה גפני: גם הנושא של הביטוח הלאומי, תשבו איתם, תבואו לאיזה הסכמה, אנחנו לא יכולים להישאר עם הדבר הזה באוויר, ואותו דבר לגבי הנושא של מס החברות.
משה גפני: תבואו עם תשובה שלילית, תגידו שהדרג המחליט, הדרג הנבחר, לא מאפשר לכם, בסדר.
משה גפני: אתם שומעים כל הזמן את הלך הרוח שהוא גם בציבור וגם כאן, תחשבו עוד הפעם על העניין הזה.
משה גפני: הדבר הנוסף שאנחנו דיברנו בישיבה הקודמת, הנושא של החישוב המאוחד של בני זוג.
משה גפני: אנחנו מדברים פה על מדיניות מס.
משה גפני: היו פה צעקות מאוד גדולות וכולנו הזדהינו עם העניין הזה שבעצם גורמים לאנשים להתגרש או להתגרש באופן פיקטיבי כדי שהם לא יצטרכו לשלם רטרואקטיבית מאות אלפי שקלים או עשרות אלפי שקלים או לפעמים אפילו סכומים יותר גבוהים.
פניה קירשנבאום: העצמאים, אתה מתכוון?
משה גפני: כן, מה שהיה כאן לפני שבועיים.
משה גפני: אנחנו ביקשנו להכניס בחקיקה הזאת פתרון של הבעיה רטרואקטיבית.
משה גפני: מה שקורה זה שאנשים נדרשים היום לשלם עקב העובדה שהם מדווחים אמת למס הכנסה והם אומרים את המציאות כמות שהיא.
משה גפני: הם אומרים 'אנחנו בני זוג, אנחנו נשואים כדת משה וישראל', או לפי דתות אחרות, 'אנחנו נשואים ויש לנו עסק משותף, דיווחנו על זה', והיו גם החלטות של בתי משפט, החלטות כאלה ואחרות שהם לא צריכים לשלם את המס הזה אלא כמו שהחליט בית המשפט, אתם הלכתם לבית המשפט העליון ובית המשפט העליון פסק את מה שפסק ואז אתם דורשים מהם את הסכומים רטרואקטיבית.
משה גפני: אני ביקשתי מכם להמתין עם הדרישה הזאת של התשלום, בינתיים אכן לא דורשים את הסכומים האלה, אבל אם לא יימצא פתרון בחוק, אני מכיר את מה שאתם תאמרו בסוף, ש'המציאות היא שהיות שהחוק מחייב אותנו לגבות, היות שבית המשפט פסק, אנחנו נגבה את זה' והמשמעות של העניין לפגוע בזוגות עובדים, לפגוע בזוגות עצמאיים, באנשים נשואים שניהלו את העסק שלהם כדת וכדין באופן בלתי רגיל.
משה גפני: אנחנו ביקשנו מכם לאפשר לנו להכניס בחקיקה את החלק הרטרואקטיבי, מה אתם אומרים על זה?
שכיב מוראד שנאן: הם לא מקשיבים לך.
אייל אפשטיין: אנחנו מקשיבים.
משה גפני: אני עושה הפסקה רבע שעה.
משה גפני: אני מחדש את ישיבת הוועדה, אני עושה אותה קצרה עכשיו לאחר דיונים שאנחנו קיימנו.
משה גפני: לגבי הנושא של מס היסף, אנחנו נפנה לחקיקה, גם לגבי פיצויים וגם לגבי קופות גמל, שהייתה השנה שפורסים את זה וממילא זה לא יפגע בכאלה שהם מעמד ביניים.
משה גפני: לגבי דירות אנחנו נחליט האם אנחנו גם פורסים את זה כפי שהוחלט לפני שנה או שאנחנו נעשה הגבלה של הסכום, זאת אומרת נקבע תקרת סכום שמהסכום הזה ואילך זה יהיה באמת רק לעשירים.
משה גפני: אנחנו נבקש שאתם- - -
ערן יעקב: סכום של שבח.
משה גפני: כן, אני מדבר על סכום של שבח.
משה גפני: אנחנו נבקש מכם נתון האם באמת אתם סבורים עד איזה סכום זה באמת לעשירים, אנחנו נרצה נתון, אם לא יהיה נתון אנחנו נצטרך ללכת על פריסה.
משה גפני: אני לא מדבר עכשיו לגבי מס חברות, נניח לעניין הזה, אנחנו נצטרך מחר לקבל החלטה לגבי הנושא של מס חברות.
משה גפני: מנהל רשות המיסים הסביר לי את הנושאים הללו, אני צריך להתייעץ עם עוד חברים.
משה גפני: לגבי הנושא של החישוב המאוחד, אדוני מנהל רשות המיסים, אני מבקש שאם תוכל לומר לוועדה את מה שאמרת לי.
דורון אביטל: מיד כשהייתה את הפסיקה של בית המשפט העליון, דעתי לא הייתה נוחה מההתנהלות וממצב העניינים כפי שנוצר ולכן עשינו מספר דברים.
דורון אביטל: אחד, הקמתי מיד צוות שאמור לבחון את כל המשמעויות מכך לגבי צורת התפעול, והדבר השני שעשינו זה באמת הוצאנו הקלה משמעותית בדמות ויתור על ריביות קנסות והצמדה ואפשרנו במידת האפשר לבחון את האפשרות של הרחבת הפטור שניתן על פי סעיף 66ה, היום הפטור הוא 49,000 שקל בחישוב שנתי, ומה שאני מבקש שבאמת הנושא הזה יובא בפני הצוות, הצוות אמור לבחון הן את העלויות התקציביות, הן את התפעול והן את הדרך הנוחה לטפל במצב שנוצר.
דורון אביטל: אני מאמין שתוך שבועות ספורים אני אביא בפני השר ואחר כך גם בפני הוועדה את המלצתנו איך לטפל נכון יותר, טוב יותר וצודק יותר בנושא של חישוב מס מאוחד נפרד.
משה גפני: ויצטרכו בכל מקרה תיקון חקיקה, בגלל שאם ההחלטה של הצוות שלך וההחלטה שלך לאחר מכן תהיה המצב הזה שאתה אמרת שאינך שבע רצון ממנו, כל החלטה שלכם תצטרך שינוי חקיקה.
משה גפני: הכול פה הוא חקיקה.
משה גפני: ואם תהיה חקיקה, אז אנחנו נעשה את זה בחקיקה מהירה.
משה גפני: זאת אומרת ניקח את ההחלטות שלכם ונעשה אותן בחקיקה מהירה, כשבלאו אנחנו הולכים במספר חקיקות נוספות בספטמבר, גם בנושא של מס רכישה, גם הנושא של הרווחים הכלואים, גם הנושא של מסקנות ועדת ארבלי.
משה גפני: כך קוראים לזה?
דורון אביטל: זה לא ועדת ארבלי, אבל מלחמה בהון השחור.
משה גפני: ב'יתד נאמן' היה כתוב היום ועדת ארבלי.
דורון אביטל: מה שכתוב ב'יתד נאמן' זה כנראה נכון.
משה גפני: בחקיקות האלה אני אבקש גם את הנושא- - - אני מוותר על חקיקה עכשיו בחוק הזה של הנושא של בני זוג אבל זה יהיה בחקיקה הבאה.
משה גפני: אני מבקש שתסיימו את העבודה כמה שיותר מהר ואנחנו מחר, בעזרת ה', נביא את החקיקה כפי שדיברנו לגבי הנושא של המיסים, אז אני אדבר גם עם הדרג הנבחר, נראה איפה הם עומדים עם העניין הזה ואנחנו נמשיך את הישיבה מחר.
משה גפני: אלא אם כן אדוני המנכ"ל, אתה רוצה להוסיף משהו, אחרת אני נועל את הישיבה.
משה גפני: אוקי, רבותיי, תודה רבה על ההשתתפות, הישיבה נעולה.
משה גפני: אנחנו מחדשים את ישיבת ועדת הכספים.
משה גפני: אנחנו דנים בחוק ההסדרים.
משה גפני: כבר אמרתי בתחילת הישיבות שכאשר אני אומר חוק ההסדרים, הכוונה לחוק ההתייעלות הכלכלית וכולי ואני עושה זאת כדי לקצר.
משה גפני: סעיף 11(2) – ארנונה על מפעלי נשק
משה גפני: אני מבקש להקריא את הסעיף.
ורד קירו-זילברמן: תיקון פקודת העיריות.
ורד קירו-זילברמן: (2) בסעיף 274(ב)(1)(א) -
ורד קירו-זילברמן: (ב) בפסקה (2) במקום "6.500 דונם", יבוא "5,500 דונם".
ורד קירו-זילברמן: (3) לעניין סעיף זה יראו כקרקע התפוסה במפעל לייצור נשק כל שטח קרקע המוחזק בפועל בידי מפעל כאמור בין אם בתחומה של רשות מקומית אחת ובין אם בתחומיהן של כמה רשויות מקומיות סמוכות, ובלבד שקיים רצף גיאוגרפי בכל שטח הקרקע האמור.
אמנון כהן: את מה זה בא לתקן?
אמנון כהן: אני מבין שזה בא לתקן משהו.
ציון פיניאן: לגבי הקרקע התפוסה, מה השטח?
ליאת ניקריטין: אני רוצה להסביר את הרקע לכל מה שקדם לכל החוק עצמו.
ליאת ניקריטין: מדובר כאן במפעל לייצור נשק שיש לו קרקע תפוסה.
ליאת ניקריטין: מפעלים שמייצרים נשק ומחזיקים בשטחי קרקע גדולים מאוד שאין בהם כלום, שמיועדים לטווחי בטיחות.
אמנון כהן: לחייב אותה בארנונה.
ליאת ניקריטין: לחייב אותה בארנונה.
ציון פיניאן: יש לזה סכום קבוע?
שי חרמש: יש שתי מדרגות.
ליאת ניקריטין: הפסיקה של הבג"ץ לא קבע סכום קבוע אלא כל רשות לפי הכללים שלה.
ליאת ניקריטין: החיוב עצמו, היות שמדובר כמו שאמרתי בשטחים מאוד גדולים שנמצאים בתעשיות, היה צפוי להטיל עלות מאוד ניכרת על התעשיות הביטחוניות.
ליאת ניקריטין: בעקבות זה באה הממשלה וקבעה תיקון ובו היא קבעה תעריף מקסימום לחיוב על קרקע תפוסה במפעל לייצור נשק.
מאיר בינג: זאת קרקע תפוסה אבל לא בתעריף הנמוך אלא בתעריף הגבוה.
שלי יחימוביץ': מ-3,500 ומעלה, התעריף מוזל.
ליאת ניקריטין: אתם רואים את סעיף (ג) שאנחנו מוסיפים והוא מהווה הבהרה לחוק הקודם.
ליאת ניקריטין: בכל מקרה המחוקק התכוון לכך שיראו את כל שטח המפעל כל עוד הוא ברצף גיאוגרפי אחד, אבל הוספנו הבהרה בסעיף (ג) כדי שזה יהיה ברור.
שי חרמש: מה השיקול לשתי מדרגות כל כך קיצוניות?
שי חרמש: הרי היה אפשר לפתור את הבעיה אם היו שמים ארבע מדרגות בריווח ואז כל הסיפור היה נראה אחרת.
שי חרמש: ההגיון היה לבוא ולומר שבמקום שקל לעומת עשר אגורות, פער של תשעים אחוזים, לסדר עוד שתי מדרגות בדרך וכל העסק היה יותר ברור.
ליאת ניקריטין: הבעיה שזה מסבך מאוד את המנגנון כי השאלה איך אתה מחלק את זה בין הרשויות.
שלי יחימוביץ': כאשר אנחנו מדברים על האחדה של כל שטח המפעל, יש מפעל כמו תע"ש שהוא הדוגמה הקלאסית שיש בו שטחים גם ברמת השרון, גם בהוד השרון וגם בהרצליה.
שלי יחימוביץ': אנחנו מאחדים את השטח למתחם אחד לצורך החוק?
מאיר בינג: כל עוד זה צמוד גיאוגרפית.
קריאה: לצורך החישוב בלבד.
שלי יחימוביץ': זה לא צמוד גיאוגרפית.
מאיר בינג: יש מפעלים גם בקריית שמונה וגם בדרום.
מאיר בינג: אם יש מתחם אחד בכמה רשויות, לזה אנחנו מתייחסים כאל מתחם אחד.
מאיר בינג: זאת הייתה הכוונה שנקבעה ב-2005 אבל הרשויות מפרשות אותה אחרת.
משה גפני: מה תע"ש אומרים על זה?
אבי פלדר: אנחנו כמובן תומכים בזה.
אבי פלדר: אנחנו משלמים היום כ-33 מיליון שקלים לשנה ארנונה, שזה אחוז וחצי מהמחזור, שזה סכום גבוה מאוד בכל קנה מידה.
אבי פלדר: בחקיקה הקיימת אנחנו נמצאים היום בעוד תוספת של יותר מ-100 אחוזים על הקיים.
אבי פלדר: זאת אומרת, בעוד כ-40 מיליון שקלים וזה עניין מלאכותי.
שי חרמש: זה המצב הקיים כרגע.
אבי פלדר: העניין הזה נראה לנו אבסורד מוחלט.
אבי פלדר: השטחים האלה הם שטחים שלא מנוצלים לחלוטין, שטחי בטיחות בין המפעלים שלנו ואין לזה הגיון.
אבי פלדר: לכן אנחנו חושבים שצריכים ללכת לזה.
שי חרמש: מי עושה פינוי אשפה וריסוסים?
אבי פלדר: אנחנו עושים.
אמנון כהן: נצביע על זה.
משה גפני: מה עמדת השלטון המקומי?
אריה מצליח: נתחיל בנתונים ודווקא על תע"ש רמת השרון.
משה גפני: יש לנו כל כך הרבה נתונים.
משה גפני: לפני כן תאמר לנו אם אתם תומכים.
אריה מצליח: ודאי שלא.
אריה מצליח: אנחנו מתנגדים באופן נחרץ.
נועה בן-אריה: ודאי שאנחנו מתנגדים.
שלי יחימוביץ': למה אתם מתנגדים?
נועה בן-אריה: הסיבה שהשטחים האלה לא מחויבים בתעריף מופחת זה פרי חקיקה שנולד אחרי החלטה של בית המשפט שהכיר בחובה לתשלום ארנונה על השטחים האלה מכיוון שמהרשויות המקומיות נגרעים שטחים של אלפי דונמים לניצול הקרקע ולגביית ארנונה הרבה יותר גבוהה אחרי ניצול אותה קרקע.
נועה בן-אריה: משעה שלא נגבו השטחים, אז בית המשפט קבע שיש מקום כן לחייב אותם בארנונה.
נועה בן-אריה: אחר כך באה המדינה, באמצעות אחד מחוקי ההסדרים, ואמרה שאם זה המצב, לפחות שהמעמסה לא תהיה כל כך כבדה ולכן יצרה תעריף מיוחד לאותה קרקע תפוסה הגם שברשויות המקומיות תעריפי קרקע תפוסה יכולים להיות שונים במנעדים שונים בהתאם להחלטת הרשות המקומית.
נועה בן-אריה: נקבע תעריף אחיד.
נועה בן-אריה: אז המדינה – עקב טעות או לא טעות – לא הכניסה את כל השטחים.
נועה בן-אריה: המטרה הייתה לקבוע תעריף.
נועה בן-אריה: זאת הייתה אז המטרה של החקיקה.
נועה בן-אריה: על מנת לא לייצר תעריף מיוחד.
משה גפני: לגבי איזה ישובים זה נוגע?
נועה בן-אריה: לגבי תע"ש בשרון מדובר בשלושה ישובים – בהרצליה, הוד השרון ורמת השרון.
נועה בן-אריה: כמובן שיש לנו גם את רפא"ל בקריית ים.
נועה בן-אריה: אני חושבת שגם הוא חולש על שתי רשויות, אם אני לא טועה.
נועה בן-אריה: אני חושבת שיש לנו עוד מפעל.
נועה בן-אריה: כולם הם עתירי שטח.
אריה מצליח: בסך הכל רוב השטח בתע"ש רמת השרון שייך להוד השרון כאשר השטח הכולל, לפי מה שידוע לנו, השטח שמחויב הוא בסביבות 3,600 דונם.
אריה מצליח: זאת אומרת שאם נשנה את השיטה כמו שנאמר, למעשה יש כאן אובדן מלא של ההכנסה לרשות המקומית, בעיקר להוד השרון.
אריה מצליח: מדובר באובדן הכנסה ענק.
קריאה: בכמה כסף מדובר?
נועה בן-אריה: ב-15 מיליון שקלים.
שלי יחימוביץ': אנחנו שליחי ציבור ואנחנו משתדלים לשרת את הציבור כמיטב יכולתנו.
שלי יחימוביץ': לפעמים החלטה שלנו היא להכריע בין טובת ציבור כזה לטובת ציבור אחר.
שלי יחימוביץ': אין ספק שאנחנו בעד השלטון המקומי ומנסים לסייע ככל יכולתנו, בוודאי יותר מהדרג המבצע, הממשלה.
שלי יחימוביץ': ברור שאנחנו קשובים אליכם הרבה יותר.
שלי יחימוביץ': מצבה של תע"ש הוא מאוד מאוד קשה.
שלי יחימוביץ': יש לנו חובה מאוד עמוקה כלפי תע"ש, לרוב חברי הכנסת, וזה מכל המניעים האפשריים – ממניעים ביטחוניים, ממניעים חברתיים, ממניעים לאומיים – והמצב שם הוא בכי רע עד כדי אי-תשלום משכורות לפעמים ואי-תשלום פנסיה לגמלאים של תע"ש.
שלי יחימוביץ': אנחנו צריכים להגיע להכרעה ואני חושבת שבהכרעה הזאת, במיוחד כאשר מדובר – אני לא אוהבת לומר רשויות מקומיות חזקות כי אני חושבת שאנחנו צריכים לדאוג גם לרשויות החזקות, בוודאי לא להחליש אותן – אבל כאן אני חושבת שבהכרעה המידתית הזאת, אנחנו חד-משמעית צריכים לצדד בהצעת האוצר ולסייע לתע"ש ככל יכולתנו.
שי חרמש: אני לא חושב שהרשויות צריכות לסבסד את התעשייה הצבאית.
שי חרמש: אם יש בעיה בתעשייה הצבאית, מדינת ישראל צריכה לסבסד אותה.
שי חרמש: אני כן תומך כאן שלא יכול להיות שמתחם אורגני אחד של מפעל, בגלל גבולות שיפוט, משחק את המדרגים האלה.
שי חרמש: אם המדרגים האלה היו יותר רכים, לא הייתה בעיה, אבל העובדות שכל אחת מהרשויות אומרת שזה הנתח שלה במציאות בה היום משרד הפנים וכולנו דוחפים לאזורי תעשייה משותפים, לכן אני כבר אומר שבקטע הזה של ראיית המתחם הוא צריך להיות כמתחם אורגני אחד משותף לכולם.
חזקיה ישראל: אנחנו תומכים בצו.
חזקיה ישראל: אני חושב שנוצרה כאן אנומליה שכל רשות גוזרת לעצמה כאשר המפעל הוא מפעל אחד שבמקרה משתרע על שטח נתון ותנאי הבטיחות מחייבים אותו לשטח הזה.
חזקיה ישראל: אם היה מפעל שהוא לא ביטחוני כזה, הוא היה יושב על שטח יותר קטן.
אמנון כהן: אני חושב שההחלטה באה לתקן עיוות שנעשה ובאמת לעזור לתעשייה, אבל מהצד השני אני מצפה מהאוצר שישפה את אותם הרשויות שנפגעות כתוצאה מכך שיש להן פחות הכנסה.
אמנון כהן: בדיונים קודמים ראינו את השלטון המקומי שזועק על כך שצמצמו לו את מענקי האיזון.
ציון פיניאן: לא כולם.
אמנון כהן: במקרה הזה או נפגעת התעשייה או הרשות המקומית ולכן המדינה צריכה לומר שהיא משפה את הרשות, אולי באחוז פחות אבל במשהו שיבוא לידי ביטוי בפיצוי שיקבלו הרשויות המקומיות.
ציון פיניאן: זה לא שלטון מקומי אלא זה מה שנקרא מיקום גיאוגרפי אחד.
פניה קירשנבאום: זה שייך לשלטון המקומי.
אמנון כהן: מי שנפגע, צריך למצוא דרך לפצות אותו.
פניה קירשנבאום: אדוני היושב-ראש, מי כמוך יודע שאני חסידה ודוגלת בכל הנושא של השלטון המקומי, אבל הפעם אני צריכה לשקול ולחשוב הרבה יותר עמוק מכיוון שמפעלי התעשייה הצבאית הם לא רק מיקום גיאוגרפי אלא אלה הם גם מעסיקים וספקי עבודה לאלפי אנשים.
פניה קירשנבאום: אני מאוד מקווה שאם לא תתקבל החלטה, שלא יעמדו חלק מהאנשים האלה בפני פיטורים, מה עוד שאני בטוחה שהם תושבים של אותו אזור ובדלת האחורית הרשות המקומית תיפגע משום שכאשר אנשים חסרי עבודה, זה תמיד פוגע בגביית הארנונה.
פניה קירשנבאום: יכול להיות שזה לא משתווה לזה, אבל התעשייה הצבאית צריכה להיות הדגל של מדינת ישראל, היא דואגת לביטחוננו ולכן אני חושבת צריך להתייחס לזה בכבוד.
שי חרמש: הרשות המקומית לא צריכה לממן אותה.
פניה קירשנבאום: הרשות לא מממנת אותה.
פניה קירשנבאום: אולי ההכנסה של הרשות תקטן, אבל היא לא מממנת אותה.
ציון פיניאן: כאן מדובר על מתחם אחד ספציפי אבל יש בעיה אחרת.
ציון פיניאן: המדינה חיה על נושא הנשק וכל הדברים האלה וצריך לתת להם כל עזרה.
ציון פיניאן: זה מול עובד אחד שפוטר, לא כדאי.
שלי יחימוביץ': יכולים לחשוב שהרשויות מממנות את תע"ש, אבל הן לא מממנות את תע"ש.
נועה בן-אריה: אני מבקשת להשיב לדברים שנאמרו.
נועה בן-אריה: אנחנו דווקא יכולנו לחשוב על פתרון שלישי שהוצע ברמיזה על ידי חלק מחברי הכנסת והוא הפתרון של מימון הגוף שמפעיל את תע"ש וזה מימון המדינה.
נועה בן-אריה: אני לא רואה שום סיבה מדוע במכלול השיקולים בין הקושי באי-תשלום שכר לעובד תע"ש לבין הבחירה לאי-תשלום משכורת לעובד הוד השרון – ואגב, זה לא פורום ה-15 והאמירה של הערים החזקות אלא אנחנו מדברים על אובדן הכנסה לעירייה אחת בסכום של 15 מיליון שקלים.
נועה בן-אריה: בעוד מספר דקות נדון על ביטול השיפוי המדינה העבירה לנו עבור אזרחים ותיקים, שגם כאן מדובר בעוד 30 מיליון שקלים ולכן אנחנו חייבים להסתכל על המכלול.
שי חרמש: ועוד לא דיברתם על מענקי האיזון.
נועה בן-אריה: נכון, ועוד לא דיברנו על מענקי האיזון.
נועה בן-אריה: הרשויות המקומיות מעסיקות עובדים רבים והן צריכות לממן הרבה מאוד שירותים.
משה גפני: שאלה לאוצר.
משה גפני: למה זה הגיע בחוק ההסדרים?
ליאת ניקריטין: זה תיקון לחוק ההסדרים מ-2005.
שלי יחימוביץ': אגב, אתם רשאים גם בחקיקה רגילה לתקן את חוק ההסדרים.
שלי יחימוביץ': אם במקרה אתם לא יודעים, אני רוצה להביא לידיעת
שלי יחימוביץ': כם שאפשר בחקיקה רגילה לתקן את חוק ההסדרים.
משה גפני: לא ידעתי את זה עד עכשיו, אבל עכשיו משזה נאמר, אני חושב שזה נכון.
עמי צדיק: קבלת ההצעה תקטין את התמריץ של המפעל לעבור לאזורים זולים יותר בפריפריה.
תומר רוזנר: מדובר כאן בתיקון טעות שנפלה בחוק ההסדרים הקודם וזה גם מראה על הזריזות היתרה בה נחקק החוק הקודם במסגרת חוק ההסדרים.
שלי יחימוביץ': לעומת הדיונים המתונים והארוכים שמתקיימים עתה.
תומר רוזנר: מדובר כאן בחקיקה פרסונלית ביותר שמדברת על מפעל אחד ועל מתחם אחד של אותו מפעל.
תומר רוזנר: לפי הנתונים שאנחנו ביררנו עם האוצר קודם, מדובר אך ורק במפעל אחד.
תומר רוזנר: לפי הנתונים שביררנו – אני מעדיף שהאוצר ייתן אותם, אבל אני יכול לומר – מדובר במתחם של 6,000 דונם ובחישוב שנתי זה 600 אלף שקלים.
שלי יחימוביץ': מי שדאג מלכתחילה לתיקון הזה היו תעשיות צבאיות אחרות.
תומר רוזנר: התיקון בכללו הוא תיקון שמתייחס לגופים רבים כמו רפא"ל, תע"ש ויכול להיות שגופים נוספים.
תומר רוזנר: התיקון הספציפי הזה של הקטנת המדרגה השנייה מ-6,500 דונם ל-5,500 דונם, נובע ממפעל אחד ספציפי.
שלי יחימוביץ': וההאחדה?
תומר רוזנר: מתייחסת גם למפעלים אחרים.
תומר רוזנר: אין אתה בעיה.
משה גפני: גברת ליאת ניקריטין, בכמה כסף מדובר?