GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אתה לא יכול לבוא ולומר ששני אחים שעובדים, זה חישוב נפרד, וכאשר בעל עובד עם אשתו, במיוחד בעידן בו אנחנו חיים היום, זה חישוב מאוחד, מה גם שאני כחבר כנסת דתי – אני אף פעם לא אומר את זה – אבל אפילו לא חבר כנסת דתי אלא מסורתי, אני לא מסכים שיתחילו עכשיו, בעקבות הדיון הזה, זוגות להתגרש באופן פיקטיבי.
משה גפני: עומדת בפני עכשיו שתי ברירות: או לשלם לך מיליון ו-200 אלף שקלים או להגיד שאני התגרשתי משתי לפני שמונה שנים אבל לא סיפרתי לכם על זה אבל אני אביא לך תעודה.
משה גפני: אם אתה אומר שמשקרים, את המשקרים אתה יכול לתפוס.
משה גפני: אני שואל את זה כי אני מבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה להיות אתכם בקשר בעוד כמה ימים כדי שתתקנו את החוק כך שהוא יהיה ברור.
משה גפני: אם אתם לא יכולים לתקן את החוק, אנחנו נתקן את החוק.
משה גפני: אנחנו יכולים לתקן אותו מתון ואנחנו יכולים לתקן אותו קיצוני.
משה גפני: אנחנו יכולים לתקן אותו מתון ולעשות אותו בכמה שלבים, אבל בעיקרון מי שדובר אמת, החישוב הוא נפרד.
משה גפני: מי שמשקר, החישוב יהיה מאוחד עם קנסות ועם כל מה שנלווה לעניין הזה.
משה גפני: מי שאומר אמת, כאשר באים שני בני זוג ואמרים שהם עובדים יחד, כך יהיה כתוב בחוק, בלי כל הפלפולים האלה.
משה גפני: אני לא יודע איך מנסחים את זה כי לא למדתי משפטים.
משה גפני: אתה למדת, אבל אני לא למדתי.
משה גפני: אם המצב הוא כפי שאמרת קודם – ואני מקבל את זה בשתי ידיים וחושב שאתה צודק - שהאזרח, מה שהוא אומר זאת אמת אלא אם כן הוכח אחרת.
משה גפני: באים שני בני זוג ואומרים שהם עובדים בקונדיטוריה והאישה עובדת ומרוויחה כך וכך והבעל עובד ומרוויח כך וכך.
משה גפני: דרך אגב, יש לי כאן מכתב שאישה הייתה בצבא, היא גמרה את הצבא ואחרי כן הלכה לעבוד בהיי-טק וכאשר אחרי כן היא נכנסה לעבוד עם בעלה, הוכפל הרווח של העסק.
משה גפני: מי כתב לי את זה?
משה גפני: איך יכול להיות שאזרח דובר אמת?
משה גפני: אם העסק מרוויח יותר, הם מרוויחים יותר.
משה גפני: הם אומרים לי שמאז האישה נכנסה לעבוד עם בעלה, הוכפל הרווח של העסק והם משלמים כפול מס.
משה גפני: למה לא להאמין להם?
חיים גבאי: אם היית נותן לי להשלים עוד משפט אחד, הייתי אומר לך שבימים האלה אנחנו בוחנים את עצמנו.
חיים גבאי: אני לא חושב שזה צריך להגיע עד כדי תיקון החוק.
חיים גבאי: אני באופן אישי הבעתי עמדה מאוד תקיפה בהנהלה ואמרתי שאין לתקן את החוק מפני שהחוק הזה, כמו שאמרתי, הסעיף הזה בחוק הוא סעיף אנטי תכנוני שנועד ליצור יעילות ברשות המסים כי אחרת אתה תקרא לי, כמו שקראת לי לדיונים אחרים כאן על חוסר יעילות ועל התעללות באותם נישומים שישבו כאן וכולי.
משה גפני: ב-4 ביולי, י"ד בסיון, אני שלחתי מכתב למנהל רשות המסים וכתבתי לו את הדברים האלה.
משה גפני: לא קיבלתי ממנו תשובה.
משה גפני: הייתי צריך לשלוח אותו אליך.
חיים גבאי: מן הסתם הוא יושב אצלי.
משה גפני: אם זה שוכב אצלך, מן הראוי היה, כאשר אתה מוציא את החוזר הזה, להעביר אלינו העתק אבל לא קיבלנו.
משה גפני: אולי זה היה מבטל את הדיון.
חיים גבאי: אני מצטער.
חיים גבאי: זאת אולי הטעות היחידה כאן בראייה של הסוגיה.
משה גפני: מישהו מחברי הכנסת רוצה להוסיף משהו?
יריב לוין: הדברים ברורים לגמרי.
פניה קירשנבאום: דיברנו בינינו ואני שוב אומרת שאין לנו ברירה אלא ללכת לחקיקה.
פניה קירשנבאום: אני עדיין ממליצה שאם היינו יכולים לשתף פעולה עם המשרד הממשלתי, שיעביר בשבוע הבא גם קריאה ראשונה וגם קריאה שנייה ושלישית, אחרי דיון בוועדת כספים, ולסיים את זה בשבוע הבא לפני שיוצאים לפגרה – זה היה דבר אידיאלי ואז היינו פותרים את כל הסחבת הזאת.
משה גפני: היועצת המשפטית תכין הצעת חוק.
משה גפני: היא תבוא אתכם בדברים.
משה גפני: יכול להיות שצריך באמת לעשות את זה בהצעת חוק ממשלתית אבל צריך לתקן את זה.
נחום ליכטיק: בעבר פעמיים היו הצעות חוק.
משה גפני: אתה החלטת לייאש אותי?
משה גפני: אם אני אסכם מה שעשו בעבר, אני מפסיק לעבוד כאן.
משה גפני: אני מבקש שיהיו אתך בקשר.
משה גפני: הדבר הזה לא יימשך.
משה גפני: אף אחד מחברי הכנסת לא יסבול את הדבר הזה היום בשנת 2012 או יותר נכון בשנת תשע"ב.
משה גפני: אף אחד לא יסבול את זה.
חיים גבאי: אני מציע שלפני שאנחנו הולכים להצעת חוק, שאנחנו נבין את כל ההיבטים כולל ההיבטים התפעוליים שנובעים.
משה גפני: ההיבטים התקציביים ברורים.
חיים גבאי: היבטים תפעוליים.
משה גפני: זה עולה כסף.
משה גפני: אני מביא את הכסף לאגף התקציבים מהורדת המכסים על האלקטרוניקה הבידורית.
משה גפני: יש לנו 250 מיליון שקלים.
פניה קירשנבאום: אפשר גם מהטונה.
משה גפני: הטונה, לא, אבל האלקטרוניקה הבידורית, 250 מיליון שקלים מכסים את זה.
משה גפני: לא נעשה את זה דווקא ולא נעשה נגד אלא נעשה את זה בשיתוף פעולה אלא אם כן נגיע למסקנה שאנחנו לא מסתדרים.
משה גפני: כל הסיפור הזה של הרטרואקטיביות, אף אחד מחברי הכנסת לא יכול לסבול את זה.
חיים גבאי: אמרתי מה אני הולך לעשות.
משה גפני: בסדר, אבל תמתינו עם העניין הזה.
משה גפני: תהיה זעקה שעולה לשמים.
משה גפני: לא יכול להיות שאנשים שעובדים, יצטרכו עכשיו לשלם מאות אלפי שקלים, רטרואקטיבי, אחרי שחלקם גם זכו בבתי המשפט.
משה גפני: תחשבו על החלק הזה.
משה גפני: הרי רשות המסים היא לא גוף רובוטי.
משה גפני: הראיה שהחוק קובע לך - ואתה עובר על החוק, הודעת שאתה עובר על החוק – ואומר שצריכים להודיע לפני כן על 49 אלף שקלים.
משה גפני: אתה הוצאת חוזר שאף.
משה גפני: על פי שהחוק אומר, אתה אמרת להתעלם מזה שהם לא הודיעו.
חיים גבאי: יש סעיף בחוק שיש לי סמכות, למרות שלא התקיימו התנאים של 66(ה).
משה גפני: אם יש לך סמכות, יש לך סמכות גם על זה.
חיים גבאי: למרות שלא התקיימו התנאים של 66(ה), אני יכול לאפשר את 66(ה).
יריב לוין: יש כאן זעקה אמיתית.
משה גפני: על סדר היום הצעת חוק יישום תכנית ההתנתקות (תיקון מס' 4) (פיצוי למניעת חסרון כיס לעסק שהעתיק את פעילותו), התשע"א-2011.
משה גפני: לשם קיום הדיון בנושא הזה, ביטלתי את הדיון על חוק מס שבח ורכישה.
משה גפני: כלומר, סיימתי אותו ביום ראשון והצבעתי אתמול, כדי שנוכל להתפנות ולדון בנושא שעל סדר היום.
משה גפני: לגבי חוק מס שבח ורכישה, כנראה שזה יבוא למליאה עם הסתייגות שלי ושל שר האוצר.
זאב אלקין: אתה ושר האוצר הולכים ביחד?
משה גפני: הבעיה היא שהוא לא יודע שהוא צריך ללכת נגד הפקידים ואני כן יודע.
זאב אלקין: לפי מה שאתה אומר, כשהלכתם ביחד הפסדתם בוועדת כספים ואתם צריכים להעלות את זה כהסתייגות.
משה גפני: האמת היא שהפקידים מבקשים לעשות שינויים מהותיים לעומת מה שהחליטה הוועדה, וזה לא בא בחשבון.
משה גפני: אני אמרתי שאם רוצים שינויים מהותיים, אני פותח את כל הדיון בחוק מחדש ובעזרת השם עד ט' באב – לא הקרוב אלא הבא – נסיים את זה.
משה גפני: אם רוצים לפתור את מצוקת הדיור, צריך לאשר את זה.
משה גפני: ציון, אני צריך לספר לך על אתמול.
משה גפני: אני אומר לך שיצאתי ובכיתי.
ציון פיניאן: אני הרגשתי שאני בוכה עוד לפני שנכנסת.
משה גפני: יש עוד שינוי שהוא לא מהותי אלא הוא משנה באמת בעניין שאני חושב שהוא ענייני.
משה גפני: אני לא אחזור לוועדה כי אני רוצה לאשר את החוק כי אם הייתי חוזר לועדה, הייתי צריך לבטל את הישיבה בנושא שעל סדר היום.
משה גפני: חבר הכנסת אלקין, אני רוצה לומר לך שפעם ראשונה מאז אני יושב ראש ועדת כספים אני מגיע לישיבה לא מוכן.
משה גפני: אני לא יודע על מה מדובר, אני לא יודע מה הנוסח, אני לא יודע מה החליטו, אני לא יודע לאן הולכים.
משה גפני: זה דבר שלא קרה לי.
משה גפני: אפילו לגבי הצו שהיה אתמול על מכסים מזכוכית לסירים, ידעתי.
משה גפני: זה חוק משמעותי והוא גם חוק עם עלות כספית גבוהה ויש עליו גם בקשות של גופים נוספים ואני לא יודע עליו.
משה גפני: אני מבין שהנוסח הגיע לוועדה ב-4:45 בבוקר.
משה גפני: זה לא תקין אבל בכל זאת אני מקיים את הישיבה.
משה גפני: אני רואה חשיבות בסיוע למפונים.
משה גפני: זאת המדיניות שלי כל הזמן.
משה גפני: היה צריך לגמור את זה קודם ולהגיע להסכמות.
משה גפני: חבר הכנסת אלקין, הבמה לרשותך.
משה גפני: תסביר לנו מה אנחנו צריכים לעשות היום.
זאב אלקין: אני מאוד מודה לך ולצוות הוועדה על כך שבתנאים מאוד לא פשוטים הגענו לישיבה הזאת.
זאב אלקין: ברור לי שמדובר בחוק מאוד מאוד מורכב וגם לא פשוט הליווי המשפטי שלו, אבל אדוני היושב ראש, אתה אמרת שמזמן היו צריכים לעשות את זה ואני מסכים אתך.
זאב אלקין: אגב, מזמן היו צריכים לעשות את זה בלי חוקים פרטיים אלא בחקיקה ממשלתית.
זאב אלקין: היות וזה לא הסתייע והעניין התארך, הלכנו כולנו ביחד – ואתה היית אתי יחד עם עוד חברי כנסת רבים – למסלול הזה של חקיקה פרטית והגענו לנקודה שבעיניי מצד אחד היא מאוד משמחת אבל מצד שני היא עצובה.
זאב אלקין: היא עצובה כי זה קורה רק היום.
זאב אלקין: הייתי מאוד שמח אם זה היה קורה אפילו לא בתקופתך כיושב ראש ועדת כספים.
זאב אלקין: זה היה צריך לקרות בתקופות קודמות ולא היה צריך להגיע למשמרת שלך.
זאב אלקין: היות וזה כבר הגיע במשמרת שלך, זה רגע משמח כי אנחנו הגענו עם משהו הרבה מעבר למה שהתחיל החוק מלכתחילה.
זאב אלקין: התחלנו עם חוק שטיפל בסוגיה אמנם מאוד מאוד חשובה, סוגיה אחת מדוח ועדת חקירה ממלכתית, והיה כאן מאמץ מרוכז לטפל בזה.
זאב אלקין: כאן מגיעה ברכה גדולה מאוד גם למינהלת תנופה ולעומד בראשה, גם למנכ"ל משרד ראש הממשלה וגם לאנשי משרד האוצר ומשרד המשפטים שראו את צו השעה ואמרו יחד עם המפונים שלא נפסיק את הצורה הזאת של עוד חוק ועוד חוק ועוד חוק אלא ניקח את הפלטפורמה הזאת – ואמרנו את זה עוד לפני קריאה ראשונה, ואתה תמכת בזה – סימנו את הנושאים שהולכים לדון בהם לקראת קריאה שנייה ושלישית וזאת במטרה מאוד פשוטה והיא לסיים את כל סוגיות החקיקה בנושא הזה של הפיצוי בעקבות דוח ועדת החקירה הממלכתית.
זאב אלקין: לא לחכות לעוד חוק ועוד חוק ועוד חוק, אלא לסיים זאת.
זאב אלקין: היה כאן משא ומתן אינטנסיבי מאוד ומגיע יישר כוח גדול לנציגי המפונים - לוועד המפונים, לדורון, לוועד החקלאים שעדיין לא נמצאים כאן אבל אני יודע שזה מגיע גם בתיאום אתם, לוועד העסקים ולגורמים שייצגו את הקבוצות השונות של מפוני גוש קטיף – על כך שאנחנו מגיעים היום לסיום העבודה.
זאב אלקין: כמו כל סיום, אדוני היושב ראש, אני חושב שכל צד יכול לראות כאן את חצי הכוס הריקה ואת חצי הכוס המלאה.
זאב אלקין: לא כל מה שרצינו ולא כל פרשנות שלנו לדברי ועדת החקירה נכנסה פנימה.
זאב אלקין: היה כאן משא ומתן.
זאב אלקין: ועדת החקירה הרי התוותה מתווה אבל כשזה הופך לחוק, זה לא פשוט.
זאב אלקין: יותר מכך.
זאב אלקין: יש כאן נושאים כמו למשל נושא החקלאים כאשר נכנסו דברים שהם מעבר למה שאמרה ועדת החקירה כי היישום של מה שוועדת החקירה אמרה היה נראה בעייתי ולטובת שני הצדדים הציגו כאן מסלולים חלופיים.
זאב אלקין: בנושא של החקלאים זה מאוד בולט כי נכנס הפיצוי הכספי אבל זה נכון גם לגבי נושאים נוספים.
זאב אלקין: כל משא ומתן מהסוג הזה כמובן דורש נקודת מפגש בין שני הצדדים וזה היה לא פשוט.
זאב אלקין: אגב, אני מתנצל בפני צוות הוועדה והייעוץ המשפטי של הוועדה, וכן בפניך, אבל מכאן העיכובים בלוח הזמנים של הגשת הנוסחים.
זאב אלקין: זה לא חוק שאני כותב אותו אלא זה חוק שאני כתבתי ואחר כך היה משא ומתן על כך.
זאב אלקין: אחר כך הממשלה אמרה מה היא מוכנה, אחר כך המפונים היו צריכים לעבור על זה ולהעיר את ההערות ולפעמים על הערה אחת יכול להיות ויכוח נוקב וארוך עד שמגיעים לניסוח שמספק את כולם.
זאב אלקין: לכן, זה שזה הגיע בשעה 4:45 בבוקר, זה מראה שמישהו עבד על זה עד השעה הזאת ואני חושב שזה נכון שהוא עבד על זה כי לא תהיה הצדקה לכך שהסוגיה הזאת תימרח למושב הבא, לעוד שלושה חודשים, לעוד זמן ולעוד זמן.
זאב אלקין: לכן חשוב מאוד לסיים את זה.
זאב אלקין: בכל מאמץ מהסוג הזה, כפי שאמרתי, לא הכול קיבלנו.
זאב אלקין: אדוני היושב ראש, אני יודע שיש סוגיות שאולי הייתי רוצה להכניס פנימה והן בכל זאת נשארו בחוץ.
זאב אלקין: יש לא מעט סוגיות שיכולנו לפתור אותן בכוח דרך חקיקה אבל לא חייבים לפתור אותן דרך החקיקה והן נשארו לטיפול השוטף של המינהלת, של הועדות המיוחדות, ואנחנו נמשיך ללוות את כל התהליך הזה כמו שעושים חברי כנסת בכל נושא ונושא.
זאב אלקין: מבחינתי אני לפחות יכול להגיד שכתוצאה ממשא ומתן זה, הנוסח הזה שהגיע ב-4:45 בבוקר, ברגע שהמפונים – ובעיניי זה היה צריך להיות הסדר הנכון – שמו עליו את ידם ואמרו שהגענו למה שנקרא קץ הסכסוך, הגענו לרגע ההיסטורי הזה של סוף הדרך שמבחינתנו בנושא של הפיצוי, כל מה שדרש חקיקה כאן ומה שלא כאן, החלטנו באופן מושכל לוותר עליו כדי להגיע לגמר המלאכה, אני כמובן סומך את ידיי על הסיכום הזה.
זאב אלקין: היות ואני יודע שהנוסח הזה מורכב ויש בו הרבה סוגיות, אני מציע שנעבור על הסעיפים השונים.
משה גפני: יש הרבה סוגיות עליהן דיברו אתי ודיברו גם בישיבה הקודמת.
משה גפני: סוגיה אחת מתייחסת למפוני ארז והשנייה מתייחסת לעלי קטיף.
זאב אלקין: בנושא של ארז, לפי מה שאני יודע, הצליחו בנוסח שהלכו עליו בחוק לתת מענה.
זאב אלקין: שוב, אני מניח שאם אני הייתי מייצג את הבעיה של ארז, הייתי אומר שזה אופן מלא, כמו גם בכל הדברים האחרים אבל למרות שוועדת החקירה אמרה לא, זה דווקא מסוג המקרים שהממשלה הלכה מעבר לוועדת החקירה ועל כך מגיע לה יישר כוח, למרות שוועדת החקירה, לצערי, שגתה בעניין.
זאב אלקין: היא אמרה לא לעניין של ארז אבל הממשלה הייתה קשובה לקולות שיצאו ומצאה איזשהו פתרון, שהוא לא מלא אבל הוא בהחלט פתרון שמשפר באופן ניכר את המצב של ארז.
אורי אריאל: מה הפתרון?
משה גפני: אנחנו נעבור סעיף-סעיף.
משה גפני: הם גם ביקשו את רשות הדיבור אבל קודם אנחנו נתחיל את החוק ונראה את הסעיפים השונים.
זאב אלקין: לגבי עלי קטיף, אני שותף אתך לעמדה שזה נושא מאוד מאוד חשוב שצריך לחפש לו פתרון.
זאב אלקין: אני יודע שלא נמצאה הדרך נכון לעכשיו אבל כוחות השכנוע שלך הם יותר גדולים משלי מול משרד האוצר.
משה גפני: כן, אנחנו רואים כל הזמן מה קורה כשאני מנסה לשכנע אותם, אם זה בכלל הולך לי.
זאב אלקין: אתה מצליח לשכנע את משרד האוצר יותר טוב ממני למרות שהיום זה יום שרואים שגם אותי אתה מצליח לשכנע ועוד מעט נראה את זה במליאה.
זאב אלקין: זה קשה, אבל אתה מצליח.
משה גפני: זה עד כדי בלתי אפשרי.
זאב אלקין: אבל הנה, זה קורה היום במליאה.
זאב אלקין: בסופו של דבר, בנושא הזה, דרך החקיקה לא נמצא פתרון.
זאב אלקין: אני שוחחתי על כך לא פעם אחת עם מינהלת תנופה והפעם האחרונה הייתה אתמול בלילה והגענו לסיכום שבמסלול הקיים של הוועדה המיוחדת וההתדיינות שיש שם מול עלי קטיף, אנחנו נקיים מפגש עם יושב ראש המינהלת ועם הצוות שלו ביחד עם אנשי עלי קטיף ונחפש את הפתרונות כך שנראה היכן אפשר לסייע במסגרת החקיקה.
זאב אלקין: החקיקה לא סותמת בפני עלי קטיף את מה שהיה נותן להם המצב לפני החוק.
זאב אלקין: זאת אומרת, אין כאן משהו שהם מפסידים.
זאב אלקין: זה נכון שהחקיקה לא מכריעה לטובתם בסוגיות שהיו במחלוקת.
זאב אלקין: קיוויתי לשכנע אבל לא הצלחתי.
משה גפני: אני מציע שנתחיל בחוק.
משה גפני: אני מבקש מיצחק שפריר ממפוני ארז ומאליעזר ברט, מנכ"ל עלי קטיף, ואני מבין שגם אבנר מורי רוצה להתייחס, לומר איזה סעיף אליו אנחנו מגיעים והוא רלוונטי לענייננו.
משה גפני: אני לא רוצה נאום שיהיה בחשיבות העניין משום שאני תומך בחשיבות העניין, גם בנושא של מפוני ארז וגם בנושא של עלי קטיף.
משה גפני: תתייחסו לסעיף בחוק שהוא רלוונטי לעניין שלכם ושם נצטרך לעשות שינויים בחוק.
יצחק שפריר: אין לנו את החומר.
משה גפני: יחלקו אותו עכשיו.
משה גפני: אני ראיתי את החומר עכשיו.
משה גפני: הוא הגיע ב-4:45 בבוקר.
משה גפני: מר שפריר, אני מתנצל בשם הוועדה, אמרתי את זה בפתיחת הדברים.
משה גפני: לא היה לנו דבר כזה בוועדה.
משה גפני: אתם תעברו על זה עכשיו.
שגית אפיק: ממילא אנחנו עוברים סעיף-סעיף.
עמיחי פילבר: אני ישבתי עם החבר'ה של ארז.
עמיחי פילבר: אני אישית ישבתי אתם.
משה גפני: מי אמר שלא ישבת?
משה גפני: הם לא קיבלו את החומר.
משה גפני: גם אני לא קיבלתי את החומר.
משה גפני: הם יגידו את הדברים, אתה תשיב ואני אנצח.
משה גפני: על כל פנים, החלק הזה של חלוקת החומר הוא תקלה שלא באשמתנו ואני מצר על כך כי באופן קבוע לפני הישיבות אני יודע מה הנוסח ואני יודע עם מה אני צריך להתמודד אבל במקרה שלנו אני מתחיל לקרוא פעם ראשונה את המלים האלה.
משה גפני: מי מקריא?
שלומית ארליך: נבהיר לפני כן שאנחנו כרגע נעבור על שלושת הנושאים הראשונים ונתחיל מסעיפי השומות.
שלומית ארליך: כיוון שקיבלנו את הנוסח רק לפנות בוקר, נעבור עליו בחלוקה לפי נושאים.
שלומית ארליך: הצעת חוק יישום תכנית ההתנתקות (תיקון מס' 4), התשע"א-2011 9.
שלומית ארליך: תיקון לתוספת השנייה (1) בתוספת השנייה בסעיף 1 – (1) אחרי ההגדרה "אזור עדיפות א'" יבוא - "בית קבע" – בית מגורים הנבנה בישוב שמיושמת בו העתקה קהילתית.
שלומית ארליך: (2) אחרי הגדרת "ותק" יבוא: "ישוב שמיושמת בו העתקה קהילתית" – ישוב שמיושמת בו העתקה קהילתית מכוח הסכם העתקה שנחתם לפי סעיף 85 לחוק או מכוח החלטת ממשלה וכן הישוב אבני איתן.
שלומית ארליך: (3) אחרי הגדרת "מ"ר" יבוא: "מבנה מגורים זמני" – מבנה מגורים באתר מגורים זמני המנוהל על ידי המדינה.
שלומית ארליך: (4) אחרי הגדרת "שטח הבית" יבוא: "תיקון מס' 4" – חוק יישום תכנית ההתנתקות (תיקן מס' 4), התשע"א-2011.
שלומית ארליך: (2) בסעיף 2 לתוספת השנייה, אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ג) (1) בנוסף לסכום הפיצוי המחושב בהתאם לסעיפים קטנים (א) ו-(ב) (בסעיף קטן זה – הפיצוי בשל בית המגורים), ישולם לזכאי כאמור בסעיף 35 לחוק סכום נוסף בגובה של 7 אחוזים מהפיצוי בשל בית המגורים (בסעיף קטן זה – תוספת הפיצוי בשל בית המגורים).
שלומית ארליך: (2) זכאי כאמור בסעיף 35 לחוק לא יהיה זכאי לתוספת הפיצוי בשל בית המגורים, אלא אם כן הגיש למינהלה, בתוך שישים ימים מיום תחילתו של תיקון מס' 4, הודעה כי הוא מוותר על תביעות בנוגע לפיצוי עבור בית המגורים בהתאם לתנאים ומגבלות שעליהם תורה המינהלה.
שלומית ארליך: הודעה כאמור תהיה בטופס שיפורסם באתר האינטרנט של המינהלה.
מיכל פרימן: כאן מדובר בתוספת פיצוי בגין בתי מגורים במסלול הנורמטיבי.
מיכל פרימן: מדובר בתוספת של 7 אחוזים כאשר הוחלט שהתוספת מותנית בוויתור על תביעות בכל מה שקשור לבית המגורים.
מיכל פרימן: יש לנו תוספת של פיצוי בסך של שבעה אחוזים בגין הפיצוי על הבית במסלול הנורמטיבי שבחוק כאר מקבל אותם מי שמוותר על תביעות וטענות בנוגע לפיצוי על בית המגורים.
משה גפני: את זה צריך להכניס בחוק?
שגית אפיק: אי אפשר להכניס בחוק סעיף של ויתור על תביעות.
שגית אפיק: זה תקדים מאוד מאוד מסוכן.
אורי אריאל: מי שלוקח מהמדינה משהו, מי שלא רוצה, לא לוקח.
משה גפני: אבל זה יהיה בחוק, בספר החוקים של מדינת ישראל?
שגית אפיק: שיעשו את זה בהסכמה מינהלית.
משה גפני: החוק אומר שאתה חייב לוותר על התביעות?
עדנה הראל: אנחנו מודעים לכך שזה סעיף מאוד חריג.
עדנה הראל: אנחנו אכן חשבנו שמדובר בסעיף חריג אבל יחד עם זאת בנוסח הנוכחי אנחנו חושבים שאפשר להכניס אותו והוא רצוי מאוד בנסיבות החריגות.
משה גפני: איך אפשר להכניס דבר כזה?
משה גפני: מגיע מישהו שמגיע לו פיצוי, שיחתימו אותו על זה.
שגית אפיק: למה זה צריך להיות בחקיקה?
שגית אפיק: זה תקדים מאוד מסוכן.
עדנה הראל: אני בכל זאת אנסה להסביר.
משה גפני: לפני כן תגידי לי מי דרש את זה.
משה גפני: מי דרש את הסעיף הזה?
עדנה הראל: זאת הייתה עמדת הממשלה לעניין המכלול של ההסדר הזה.
עדנה הראל: העמדה הייתה שההסדר הזה יכלול יחד אתו גם תפיסה והסכמה שמדובר בסיום הסכסוך וויתור על תביעות.
עדנה הראל: זאת אומרת, אותם פיצויים נוספים שמתקבלים כאן, הם בחלקם פיצויים נורמטיביים, תחת תפיסה של פיצוי נורמטיבי שאומרת שאנחנו כאן מאגמים תפיסות שונות לגבי צרכים בפיצוי, לא בהכרח אומרים מגיע אבל מוכנים להגיע בהסכמה.
בנצי ליברמן: אם אפשר להוסיף מילה.
בנצי ליברמן: מדובר כאן בתוספת שעל אף שוועדת החקירה הממלכתית אמרה שלא תהיה תוספת פיצוי אישית, אנחנו – דרך משרד האוצר ובהסכמה עם משרד המשפטים – מוסיפים תוספת לכל בית וכל אחד זכאי לה.
בנצי ליברמן: אכן, יש כאן מעין תוספת – אגב, אם לא הייתה הסכמה, לא יכלו לדרוש אותה – והמינימום שנראה לנו הגיוני, שבנסיבות הללו אותו אחד שמקבל תוספת שהיא למעשה אקסטרה, ואנחנו מדברים בנסיבות הפיצוי של החוק, ולכן הסכמנו שבנסיבות האלה גם יכתבו את הדבר הזה.
משה גפני: מי נציג המתיישבים, המפונים?
בנצי ליברמן: דורון.
בנצי ליברמן: הוא יושב ראש הוועד.
דורון בן שלומי: אנחנו כאן.
משה גפני: אתה מייצג את כולם.
דורון בן שלומי: לימיני יושב איתמר שהיה אחד מעורכי הדין שעסקו בפשרה.
משה גפני: אני שואל אותך האם הסעיף הזה מקובל עליך או שאתה מבקש שנוציא אותו.
דורון בן שלומי: אני רוצה לציין כאן משהו.
דורון בן שלומי: בכל הסיפור של הסכם הפשרה והחקיקה שהתלוותה אליו, אנחנו לצורך העניין היינו מחוץ לתמונה.
דורון בן שלומי: הסכם הפשרה נעשה עם עורכי הדין יצחק מירון ויוסי פוקס.
משה גפני: את מי הם מייצגים?
דורון בן שלומי: הם ייצגו אנשים בבית המשפט.
דורון בן שלומי: הסכם הפשרה נחתם מולם.
משה גפני: את מי הם ייצגו?
דורון בן שלומי: הם ייצגו תושבים מגוש קטיף, בסך הכול כ-230 משפחות, והסכם הפשרה הזה, דרכו בעצם באה כל החקיקה והוא נחתם על ידי עורכי הדין ועל ידי המדינה.
דורון בן שלומי: לא על ידינו כוועד.
משה גפני: תעזוב את מה שהיה.
משה גפני: עכשיו אנחנו בוועדת הכספים.
דורון בן שלומי: התשובה היא כן.
דורון בן שלומי: הלכנו לחוק הזה בהסכמה עם הממשלה ולא נגיד לה עכשיו לא.
דורון בן שלומי: זה לא שאני מסכים כי אני חושב מהותית שזה מה שצריך להיות אלא אם אתה שואל אותי האם אני אומר עכשיו לממשלה שאני לא מסכים – לא, אני לא אומר את זה.
אורי אריאל: בעברית, מבחינתו מלכתחילה זה לא מה שהיה צריך להיות אבל הגיעו להסכמה וזה החוק.
בנצי ליברמן: אני לא מקבל את העמדת הדברים בצורה הזאת.
בנצי ליברמן: יש כאן תוספת שהיא תוספת.
בנצי ליברמן: אבל ההעמדה הזאת של סוג של אונס, זה לא כך.
משה גפני: הוא חייב, כי כאן צריך להגיד את האמת, בניגוד לממשלה.
משה גפני: כאן צריך להגיד את האמת.
בנצי ליברמן: האמת היא שזאת אקסטרה מעבר למה שוועדת החקירה אמרה.
משה גפני: הוא אמר את האמת.
משה גפני: הוא אמר שהם חתמו על ההסכם.
משה גפני: אם אתה מוציא את הסעיף הזה מתוך ההסכמה הכללית, הוא לא יודע אם הוא מסכים.
משה גפני: היות שיש הסכמה כללית אליה הגיעו, הוא לא מתנגד לזה.
משה גפני: זה מה שהוא אמר והוא אמר את זה בכנות וזה בסדר.
זאב אלקין: אני חולק על הפרשנות שלך.
זאב אלקין: אני חושב שבעניין הספציפי הזה, גם אם מוציאים את זה מחוץ לכל המסגרת, זה ההסכם שהיה בין שני הצדדים.
זאב אלקין: אם אתה רוצה, אני אדמה את זה למה שהוועדה עשתה במקרים אחרים כמו למשל כאשר היא עסקה בפיצויים במקרים אחרים לגמרי.
זאב אלקין: היה לנו את זה בזמן מלחמה למשל, מסלול ירוק או מסלול אדום.
זאב אלקין: מי שרוצה את הכסף שהוגדר במסלול הירוק, הולך בצורה אחת, ומי שלא רוצה, לא חותם על זה והולך לבית משפט וממשיך להתדיין.
זאב אלקין: אגב, עשו את זה לא פעם ולא פעמיים גם בנושא הזה של המפונים.
שגית אפיק: כן, אבל יש הבדל.
שגית אפיק: מסלול ירוק ומסלול אדום, בדרך כלל המסלול הירוק הוא מסלול קצר יותר, מהיר יותר ואתה מקבל בו באמת איזה סך כולל של פיצויים בלי להיכנס לפרטים.
שגית אפיק: המסלול האדום הוא ארוך יותר.
שגית אפיק: כאן יש דרישה שבעיניי מבחינה משפטית אני לא מכירה בחקיקה.
שגית אפיק: אומרים לאדם שהוא יוותר על תביעות וזה יהיה כתוב בחוק.
שגית אפיק: אני חושבת שזה תקדים מסוכן שאחר כך עלולים בחוקים אחרים לנסות ולהשתמש בו ואני חושבת שזה לא יהיה נכון להשתמש בו.
שגית אפיק: אפשר לעשות את זה בחוץ, לעשות את זה בהסכמה מינהלית כאשר האדם רוצה לקבל פיצוי נוסף, הוא יצטרך לעמוד בתנאים שיבקשו ממנו.
שגית אפיק: זה לא צריך להופיע בחקיקה.
יצחק וקנין: יחתום על טופס הסכמה שהוא מוותר.
יצחק וקנין: היא צודקת.
שגית אפיק: זה דבר מאוד מאוד בעייתי.
משה גפני: הניסוח כאן הוא לא נכון.
בנצי ליברמן: לא הבנתי.
בנצי ליברמן: אם החוק למעשה נותן פיצוי, אני לאחר מכן יכול בהוראה מינהלית כלשהי להחליט שאני מסייג?
משה גפני: לכן אמרתי שצריך לנסח את זה אחרת.
משה גפני: צריך למצוא נוסח בו אומרים לבן אדם שזה המסלול אליו הוא הולך, אבל אז אנחנו מסיימים את העניין.
משה גפני: צריך למצוא נוסח.
עדנה הראל: אני בכל זאת חושבת שבנסיבות של העניין הזה, כאשר אנחנו באים, בעצם הממשלה אומרת שהפיצוי כאן או רכיבים מסוימים שלו לא נובע מהמגיע.
משה גפני: קודם כל, הממשלה לא אומרת.
משה גפני: מה זה הממשלה אומרת?
משה גפני: הכנסת עושה את זה.
משה גפני: באופן פורמאלי זה הולך להיות חוק.
יצחק וקנין: אני מתפלא על משרד המשפטים ולא על היועצת המשפטית של הוועדה.
יצחק וקנין: אני יותר מתפלא על משרד המשפטים שמסכים לסעיף הזה.
יצחק וקנין: זה פשוט לא יאומן איך אתם מסכימים לסעיף הזה.
יצחק וקנין: אתם בדרך כלל מחמירים בדברים האלה ואתם לא נותנים תקדימים.
יצחק וקנין: אתם אומרים לי את זה בכל חוק שאני מעביר בוועדת הכלכלה.
יצחק וקנין: כל יום שני וחמישי אתם אומרים שזה עלול להיות פתח.
עדנה הראל: אני אנסה שוב להסביר.
משה גפני: תשאירי את זה.
משה גפני: נחשוב על כך.
שלומית ארליך: (3) תוספת הפיצוי בשל בית המגורים תהיה צמודה למדד בהתאם להוראת סעיף 140, החל מיום תחילתו של החוק העיקרי.
שלומית ארליך: אולי כדאי להבהיר עד איזה מועד.
מיכל פרימן: המשמעות של הסעיף הזה היא שתוספת הפיצוי תוצמד ממועד החוק העיקרי, שזה פברואר 2005, ועד מועד התשלום.
שלומית ארליך: (4) (א) על אף האמור בחוק זה, מועד תשלום תוספת הפיצוי בשל בית המגורים לפי פסקה (1) לגבי מי שבונה בית קבע, יהיה בתוך שישים ימים ממועד הסיום של בניית שלד בית הקבע.
שלומית ארליך: (ב) המנהל רשאי להורות על הקדמת תשלום תוספת הפיצוי בשל בית המגורים או חלקה, מהמועד האמור בפסקת משנה (א), לגבי מי שאינו מתגורר במבנה מגורים זמני ואינו זכאי לקבלת סיוע מהמינהלה בשל דמי שכירות, למועד שלא יקדם למועד התשלום לפי סעיף 19(ב), וכן לקבוע תנאים להקדמת התשלום כאמור כפי שימצא לנכון.
שלומית ארליך: לעניין זה, "אינו זכאי לקבלת סיוע מהמינהלה בשל דמי שכירות" – לרבות מי שזכאותו לסיוע כאמור הסתיימה".
שלומית ארליך: בנוגע לסעיף (4)(א), אולי כדאי להבהיר למה אנחנו עושים כאן הבחנה לגבי מי שבונה בית קבע.
מיכל פרימן: סעיף (4)(א) מדבר על מועד תשלום תוספת הפיצוי כאשר מה שנקבע כאן זה שאותה קבוצת מפונים שהולכת להסכם העתקה, תקבל את תוספת הפיצוי רק לאחר סיום בניית השלד.
מיכל פרימן: בסעיף קטן (ב) קבוע איזשהו מנגנון שמאפשר לראש המינהלה להקדים תשלום במקרה שמדובר במפונה שלא גר בדיור זמני של המדינה ולא מקבל סיוע בשכר דירה מהמדינה.
שלומית ארליך: (3) בסעיף 4 לתוספת השנייה, אחרי סעיף קטן (ג) יבוא: "(ד) (1) בנוסף לסכום הפיצוי המחושב בהתאם לסעיפים קטנים (א) עד (ג), ישולם לזכאי לשומה פרטנית לפי סעיף 37 לחוק סכום נוסף בגובה של 11.5 אחוזים מהפיצוי שנקבע בהחלטת ועדת הזכאות על בסיס השומה (בסעיף קטן זה – תוספת הפיצוי לשומה), ובלבד שהשומה נערכה בהתאם להנחיות השמאי הממשלתי הראשי מיום 7 בפברואר 2006 ומיום 30 ביולי 2007 ושהחלטת ועדת הזכאות התקבלה לפני יום תחילתו של תיקון מס' 4.
שלומית ארליך: לא תהיה זכאות לתוספת הפיצוי לשומה אם השומה לא נערכה כאמור או אם החלטת ועדת הזכאות לא התקבלה במועד כאמור.
שלומית ארליך: תסבירי איך נעשה החישוב של סכום הפיצוי ואיך הגעתם ל-11.5 אחוזים.
מיכל פרימן: כאן זאת הוראה שמקבילה להוראת תוספת הפיצוי במסלול הנורמטיבי, עליה דיברנו לפני כן.
מיכל פרימן: כאן מדובר לגבי מי שהלך למסלול השומה הפרטנית וקיבל את הפיצוי על הבית במסלול הזה.
מיכל פרימן: הערך המקביל לשבעה אחוזים מהנורמטיבי במסלול של השומה הפרטנית, הוא בעצם 11.5 אחוזים כאשר מה שייעשה, ייקחו את הערכים הסופיים של השומות והם יועלו בתוספת של 11.5 אחוזים.
שלומית ארליך: במקור זה היה 13.5 אחוזים.
מיכל פרימן: כל הסעיף הזה של תוספת הפיצוי במסלול השומה הפרטנית והנורמטיבית היה בעצם קשור ובעצם תוצאה של הסכם הפשרה שדורון דיבר עליו קודם, שהוא הסכם פשרה בתיקים במסגרתם ערערו על החלטות ועדות הזכאות בתיקי השומה הפרטנית.
מיכל פרימן: נחתם הסכם פשרה שאמורים להצטרף אליו מפונים רבים והחוק בעצם מאמץ את הסדר הפשרה והתאמת האחוזים היא בעצם התאמה שנגזרה ממה שנקבע בהסכם הפשרה.
שלומית ארליך: מבחינתנו הסעיף אומר שזה יהיה בהתאם להנחיות השמאי הממשלתי הראשי מיום 7 בפברואר 2006 ומיום 30 ביולי 2007.
שלומית ארליך: הסעיף מפנה להנחיות השמאי הממשלתי הראשי מיום ה-7 בפברואר 2006 ומיום 30 ביולי 2007.
שלומית ארליך: לא כל כך ברור לנו למה צריכה להיות הפניה מיוחדת ולא לדבר באופן כללי על הנחיות השמאי הממשלתי.