GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דורון בן שלומי: לכמה יאריכו, אני לא יודע, אבל צריכה להיות הבהרה שכן צריך להאריך.
דורון בן שלומי: לכמה זמן הארכה, אני לא יודע ומה שיחליטו, יחליטו.
אהרן חזות: יש כאן שיקול דעת למינהלה.
איתי אהרונסון: זה ברור מאליו למי שזה ברור ולממשלה שמורות כל הזכויות לשקול את הדברים לגופם.
דורון בן שלומי: אנחנו לא חיים על הירח.
עדנה הראל: לכם יש סמכות.
איתי אהרונסון: אין סמכות לאף אחד מהיושבים ליד השולחן הזה לומר משהו לגבי מה שיהיה.
דורון בן שלומי: הצורך ברור לכם?
איתי אהרונסון: האמת היא שגם מעטים יודעים מה יהיה.
יצחק שפריר: למה להעסיק את כל הממשלה בדיון כזה על הסעיף הזה, אם יאריכו את זה עוד שנה?
בנצי ליברמן: זה יותר קל מאשר להעסיק את הכנסת.
איתי אהרונסון: תחזית זה דבר מאוד מסובך, במיוחד כאשר מדובר בעתיד.
חי וויץ: יש כאן כרגע חוק שצריך להיות מאושר על ידי הכנסת.
חי וויץ: ברור לכולם מה שאמרו ידידיי וברור לכולם שהמועד הזה שכרגע לכאורה מצטייר כאן מבין השורות, הוא לא ריאלי.
חי וויץ: למה להמשיך עם אי אפשר לקבוע מועד שהוא יהיה ריאלי, בו אפשר יהיה לתת מענה לאנשים שצריכים לקבל היכן שהוא את הפיצוי שמגיע להם?
קובי קופל: החוק נותן סמכות לראש הממשלה ולשר האוצר לדחות פעמים נוספות ככל שהם ימצאו לנכון.
קובי קופל: איש ליד השולחן הזה לא מוסמך להתחייב בשמם.
חי וויץ: יש כאן תיקון חקיקה שמונח לפנינו ותיקון החקיקה הזה, יש בו מועדים שנקבעו על ידי המחוקק.
איתי אהרונסון: לא, על ידי מתקין התקנות.
דורון בן שלומי: דודי, נמצאים כאן אנשים גם ממשרד האוצר וגם ממשרד ראש הממשלה ולא השרים.
נח הקר: אנחנו לא ניתן לך עכשיו התחייבות על הארכת המועד.
נח הקר: יש תקנות וככל שימצאו לנכון, יאריכו.
דורון בן שלומי: בתיקון הקודם נאמר במפורש שיהיו תקנות והן יותקנו בהתאם למה שצריך.
קובי קופל: היו קריטריונים.
דורון בן שלומי: קריטריונים שעדיין קיימים.
נח הקר: הם קיימים.
נח הקר: אף אחד לא ביטל את התקנות.
נח הקר: הם קיימים עדיין בחוק העיקרי.
דורון בן שלומי: המצב לא השתנה.
נח הקר: המצב לא השתנה.
דורון בן שלומי: אני יודע מה יקרה.
דורון בן שלומי: בסוף 2012 לא יתקינו תקנות, יהיו כמה חודשים ואקום, אנשים יבואו להגיש בקשות ויאמרו להם אין את זה כי עדיין את תקנות.
דורון בן שלומי: מישהו יצטרך לרדוף אחרי משרד ראש הממשלה ואחרי שר האוצר כדי להתקין תקנות כאשר על פי החוק הם היו מוגבלים בזמן ואיחרו בכמה חודשים.
דורון בן שלומי: עכשיו הם לא יהיו מוגבלים בזמן וזה יכול לקחת שנה ואז אנשים שבאים, משקיעים את מיטב כספם, הם רודפים אחרי הלמפה ואחר כך יגידו שזה השר ולא יכולים לעשות דבר.
קובי קופל: לא לחינם הסמכות ניתנה בתקנות.
דורון בן שלומי: הפעם שעברה קבעה זמן ואמרה קריטריונים.
נח הקר: אבל עדיין אמרה אותו הדבר.
בנצי ליברמן: אתה לא יכול לקבוע בחוק שאתה נותן הנחיה לראש הממשלה.
בנצי ליברמן: היות שאתה מעלה סברה שהיא סברה שיכולה לקרות, אני מציע שלקראת סוף השנה הזאת – אני אומר כאן – יתכנס משרד האוצר ומינהלת תנופה וידונו לאור ההתפתחות בשטח לגבי הארכת התקופה וכמה בקשר עם הארכת התקופה.
דורון בן שלומי: בסדר גמור.
בנצי ליברמן: החוק הזה יושב על תשתית של חוק שכבר היה.
בנצי ליברמן: על תיקון שכבר היה יצר מנגנון והמנגנון צפה את מה שאנחנו עכשיו אומרים.
בנצי ליברמן: אם הוא לא היה צופה, היינו צריכים לשנות אותו.
בנצי ליברמן: אין מה לשנות סתם חוק או תיקון שכבר ביצענו אותו כאשר החוק גם קובע שהתקופה תהיה בהתאם למעבר ליישובי הקבע.
בנצי ליברמן: לכן הנחת העבודה שלנו, אנחנו מדברים עכשיו על סוף 2011, האוצר ותנופה יתכנסו לאור המעבר ליישובי הקבע ונסיבות השינוי הזה – כאשר כנראה נוספו גם עסקים חדשים שהם לא קשורים לוועד יישובי הקבע – ואנחנו נציע לשר האוצר ולראש הממשלה הארכת התקופה בהתאם לכך.
בנצי ליברמן: זה נרשם בפרוטוקול.
עדנה הראל: על מנת שלא יישמע שום ספק פרשני בדבר האפשרות של הממשלה להאריך בתקנות את המועד אם יידרש, כפי שאמר מר ליברמן, בסעיף 70א(1)(2), אנחנו מבקשים להוריד את המלים "הקיימות בחוק הקיים, בתוך שישה חודשים".
עדנה הראל: אני אקריא את הסעיף כפי שהוא היום: "ראש הממשלה ושר האוצר יקבעו בתוך שישה חודשים הוראות הארכת המועד האחרון להשקעות מוכרות".
עדנה הראל: יכול אולי להתעורר ספק אם אפשר להשתמש בסעיף הזה שוב, לשם הארכת המועד.
עדנה הראל: לכן, למען הסר ספק, הממשלה מבקשת לתקן את החוק ולהסיר את המלים "בתוך שישה חודשים" ואז בכל מקרה קיימת הסמכות לשוב ולהשתמש בסמכות להתקין תקנות הארכת המועד במידת הצורך.
דורון בן שלומי: כהשלמה למה שבנצי אמר, בסדר גמור.
שלומית ארליך: "עסק שהעתיק את פעילותו" – כהגדרתו בסעיף 70, ובלבד שהעסק הזכאי הוא עסק בשטח מפונה ובעל העסק הזכאי נותר בעליו.
שלומית ארליך: "חממה" – כהגדרתה בסעיף 6(א) לתוספת השלישית.
שלומית ארליך: "עסק של חממה נורמטיבי" – עסק שקיבל פיצוי בשל חממה לפי סעיף 6 לתוספת השלישית.
שלומית ארליך: כאן יכול אולי להיווצר בלבול כי סעיף 6 בעצמו מפנה לסעיף 5.
איתי אהרונסון: אני חושב שבקריאה מדויקת אין בלבול.
איתי אהרונסון: הגדרת עסק של חממה נורמטיבי מפנה לסעיף 6 לתוספת השלישית וסעיף 6 מדבר על הפיצוי והמסלול הנורמטיבי של חממות.
איתי אהרונסון: הוא אומר שבגין הרכיבים שהם רכיבי החממה, מקבלים פיצוי לפי סעיף 6 ובגין רכיבים שהם לא רכיבי החממה, ממשיכים לקבל את הפיצוי במסלול הנכסי כרגיל, קרי, סעיפים 5 ו-4.
איתי אהרונסון: "עסק של חממה נכסי" – עסק שקיבל פיצוי בשל חממה לפי סעיף 5 לתוספת השלישית.
איתי אהרונסון: "עסק של חממה פיננסי" – עסק שקיבל פיצוי לפי השווי הפיננסי בשל חממה.
איתי אהרונסון: כאן אין הפניה לסעיף?
איתי אהרונסון: פיצוי לפי השווי הפיננסי מוגדר בסעיף הגדרות של פרק העסקים, סעיף 62.
שלומית ארליך: "עסק ממשיך" – עסק שהעתיק את פעילותו ועסק חלופי, ובלבד שמטרתה העיקרית של העתקת הפעילות או הקמת העסק החלופי איננה קבלת שיפוי או מענק מוגדל על פי סעיף זה.
שלומית ארליך: לעניין זה, עסק של השכרת מבנים שהוקם במקום עסק זכאי שעיקר פעילותו בשטח המפונה לא הייתה השכרת מבנים, ייחשב כעסק שהמטרה העיקרית של הקמתו היא לצורך קבלת שיפוי או מענק מוגדל על פי סעיף זה.
שלומית ארליך: למה אנחנו מוציאים את עסק שעיקר פעילותו לא הייתה השכרת מבנים?
איתי אהרונסון: אנחנו רוצים למנוע מצב שבעצם המטרה של קבלת המענק היא - מי שעסק בפעילות שהיא לא השכרת מבנים – קבלת סוג של רנטה או דבר שלא דומה למקור הפרנסה הקודם שלו.
איתי אהרונסון: המחשבה בהתחלה הייתה אפילו להוציא את זה שעסק בהשכרת מבנים, אבל בסופו של דבר מוצעת מדיניות שאומרת שמי שעסק בהשכרת מבנים, אנחנו לא נמנע ממנו להמשיך בזה, אבל מי שלא עסק בהשכרת מבנים, יש כאן תשלום לטובת תשלום ולא לטובת המשך פעילות.
יצחק שפריר: אני מבקש להעיר כאן משהו.
יצחק שפריר: אדם שהתפנה, הכול השתבש והכל התחלף, יכול להיות שאם באזור תעשייה ארז היה לו מבנה משלו והוא עסק בייצור של מתפרה או משהו, הוא רוצה להקים מבנה חלופי אבל הוא רוצה כרגע להשכיר אותו כי מבחינה עסקית כרגע זה הכי מתאים לו.
יצחק שפריר: למה למנוע את זה ממנו?
יצחק שפריר: מבחינת עיסוק, זה לא משנה אם זה רנטה מהשכרה או זאת רנטה מפעילות.
איתי אהרונסון: זה לחלוטין יוצא החוצה מהרעיון הבסיסי אליו כיוונה ועדת החקירה, הרעיון לאפשר לעסקים לחזור לאותו תחום עיסוק שבו הם עסקו קודם לכן.
איתי אהרונסון: זה לחלוטין בורח משם.
איתי אהרונסון: אנחנו הרחבנו את זה הרבה מעבר למה שהמליצה ועדת החקירה.
משה גפני: תעזוב את ועדת החקירה.
משה גפני: מה אתה אומר על מה שהוא אומר?
איתי אהרונסון: מי שהייתה לו מתפרה, בדוגמה שניתנה, המבנה של המתפרה היה בבעלותו, לבוא ולומר שמעכשיו הוא כבר לא עוסק בתפירה ולא בשום דבר שהוא תעשייתי או יצרני אלא עכשיו הוא הולך ובונה מבנה להשכרה, זה לחלוטין בורח מהמלצות ועדת החקירה.
איתי אהרונסון: ועדת החקירה אמרה שהפיצוי הוא מספיק, גם בארז, אלא שיכול להיות שמי שרוצה לחזור לפעילות, יהיה חסר לו כסף לצורך השקעה וחזרה לפעילות.
יצחק שפריר: אני רוצה למחות על זה.
יצחק שפריר: היו בעלי עסקים תמימים שלא הפרידו בין הרכוש שיש להם לבין העיסוק בו הם עוסקים.
יצחק שפריר: היו כאלה שבנו חברה לעסק ולפעילות העסקית חברה אחרת.
יצחק שפריר: החברה שפעלה בפעילות עסקית קיבלה את המסלול הפיננסי וזאת שפעלה במסלול הנכס קיבלה את המסלול הנכסי.
יצחק שפריר: היות שהוא לא היה מספיק מתוחכם ולא עשה את ההפרדה הזאת, כרגע הוא נענש על כך שהוא לא היה מספיק מתוחכם.
יצחק שפריר: הוא רשאי להקים מבנה חדש וכרגע, אבל בשטח ישראל לא כדאי להקים מתפרה, הוא ישכיר אותו, אבל מותר לו להשכיר מבנה.
עדנה הראל: האמירה כאן היא שאם הוא לכתחילה היה עסק של השכרה, הסייג הזה לא חל עליו.
עדנה הראל: אם הוא לכתחילה לא היה עסק של השכרה אלא עסק אחר, הפרק הזה עוסק בכינון ולא בהחרגת העיסוק בנכסים מניבים כנכסים מושכרים.
יצחק שפריר: הנכס שלו היה נכס מניב כמתפרה.
יצחק שפריר: הוא כרגע לא יכול לפתוח מתפרה אבל הוא צריך להתקיים.
משה גפני: נצטרך לראות מה עושים.
שלומית ארליך: "עסק שקיבל פיצוי בשל מבנה – עסק זכאי שבחר בקבלת פיצוי לפי שווי הנכסים לרבות עסק של חממה נורמטיבי ועסק של חממה נכסי, והפיצוי שקיבל או יקבל כול פיצוי בשל מבנה כאמור בסעיף 4 לתוספת השלישית.
שלומית ארליך: זה בעצם פיצוי בשל מבנה.
שלומית ארליך: "שיעור ההחזקה" – אם העסק הוא תאגיד – כיחס חלקו של בעל הזכויות בעסק ברווחי התאגיד לכלל הזכויות לרווחים בתאגיד.
שלומית ארליך: ואם העסק אינו תאגיד – לפי חלקו היחסי של בעל הזכויות בעסק בזכויות העסק.
שלומית ארליך: בעסק ממשיך, יש כפילות בהגדרות ולכן אנחנו מורידים את ההגדרה.
איתי אהרונסון: זאת טעות.
שלומית ארליך: (ב) עסק שקיבל פיצוי בשל מבנה והוקם במקומו עסק ממשיך, זכאי לקבלת שיפוי מאוצר המדינה בהתאם לאמור בסעיף 2 לתוספת השישית וכן לקבלת מענק מוגדל לפי סעיף 70(א) ו-70(א1) באופן שסעיף 70(א) ייקרא באופן הבא: אני אעיר כאן שאנחנו צריכים לבדוק מבחינת ניסוח איך אנחנו מנסחים את זה, אם כתיקון לסעיף 70 או באמת באופן שבו זה נכתב, אבל זה מבחינת נוסח בלבד.
שלומית ארליך: "(א) עסק שהעתיק את פעילותו, ועסק חלופי זכאי למענקים לפי המפורט להלן - כאן בעצם מדובר בתנאים מצטברים.
שלומית ארליך: (1) 20 אחוזים מן הסכומים שהשקיע בהעתקת הפעילות ובעסק החדש עד למועד האחרון להשקעות מוכרות ובלבד שסכום המענק לפי סעיף קטן זה לא יעלה על 20 אחוזים מן הפיצוי שקיבל.
שלומית ארליך: ואולם אם השקיע העסק כאמור יותר מ-60 אחוזים מהפיצוי שקיבל, יהיה זכאי למענק בסכום השווה ל-20 אחוזים מהפיצוי שקיבל.
שלומית ארליך: (2) 10 חוזים מן הסכומים שהשקיע בהעתקת הפעילות ובעסק החדש עד למועד האחרון להשקעות מוכרות, למעט השקעות במבנה ובכלל זה השקעות בהקמתו או רכישתו, ובלבד שסכום המענק לפי סעיף קטן זה לא יעלה על 10 אחוזים מן הפיצוי שקיבל".
שלומית ארליך: אם אפשר להסביר מה אומר המסלול הזה.
איתי אהרונסון: המסלול אומר שעסק שהיה במסלול הנכסי וקיבל פיצוי עבור מבנה, פיצוי לפי סעיף 4, הוא זכאי גם לשיפוי וגם למענק מוגדל.
איתי אהרונסון: השיפוי הוא שיפוי עבור המבנה בלבד והוא מביא בחשבון גם מענקים שניתנו עבור המבנה כאשר ההשלמה היא בהתאם לסכומים נורמטיביים ובשים לב לגודל הפער שהיה בין הדיווחים שלו בספרים לבין העלות הנורמטיבית שנקבעה בעניין הזה.
איתי אהרונסון: המחוקק בעניין הזה קבע איזושהי חזקה חלוטה שאם ישנו פער בין הדיווחים בספרים על עלות הקמת המבנה ובין העלות כפי שנבחנה ותיקבע במסגרת החוק המוצע, הפער הזה לא צריך להיות משולם במלואו מכיוון שנעשה דבר שלא מצדיק תשלום במלואו.
איתי אהרונסון: מהבחינה הזאת השיפוי חסר והוא חסר על פי נוסחה שהוא מפורטת בסעיף (2) לתוספת השישית.
איתי אהרונסון: הרכיב השני שמקבל אותו עסק זה הגדלת המענקים שהוא קיבל כאשר בסעיף קטן (1) ישנם בדיוק אותם מענקים שהוא היה מקבל גם אלמלא התיקון, אותם מענקים של סעיף 70(א).
איתי אהרונסון: סעיף קטן (2) אומר בגין השקעות שאינן עבור מבנה – שזה ציוד או דברים מהסוג הזה – יתקבלו מענקים נוספים בשיעור של 10 אחוזים נוספים מעבר ל-20 אחוזים.
חי וויץ: לגבי סעיף של הגדרת שיעור האחזקה.
חי וויץ: לא הבנתי אם זה בוטל או לא.
חי וויץ: עמוד 3 למטה.
שלומית ארליך: לא בוטל.
חי וויץ: אם אפשר להסביר את הסעיף הזה.
איתי אהרונסון: הגדרת שיעור האחזקה.
איתי אהרונסון: הגדרת שיעור האחזקה, בהמשך הקריאה ייעשה בה שימוש.
איתי אהרונסון: תיאור כללי של הדברים אומר שהיא נועדה לתת הוראות מפורטות למצב שבו ישנם מספר בעלי זכויות בעסק המקורי או שהעסק התפצל למספר עסקים.
איתי אהרונסון: במצבים האלה צריך לתת את הדעת על מה הדרך הנכונה והמדויקת לחלק את הזכויות שניתנות כאן בין העסקים הממשיכים השונים ובין בעלי העסקים הממשיכים.
חי וויץ: אני מבקש, בשורה השלישית, במקום המילה "בעסק", לכתוב "בתאגיד".
איתי אהרונסון: זה נשען על נוסח קיים בחוק.
עדנה הראל: יש הגדרה מקבילה.
חי וויץ: אתם מערבבים כאן מין בשאינו מינו.
עדנה הראל: אני מבינה למה אתה אומר את זה, אבל עדיין אתה צריך לקשור.
חי וויץ: עסק זה עסק והבעלות על העסק יכולה להיות בעלות פרטית ויכולה להיות בעלות תאגידית.
חי וויץ: הבעלות התאגידית יכולה להיות חברה פרטית ויכולה להיות חברה ציבורית.
חי וויץ: אתם פשוט מגדירים לא נכון.
עדנה הראל: יש מקבילה להגדרה הזאת - ולא רצינו ליצור נוסחים שונים בתוך אותו חוק – בסעיף 70(ה), בהגדרה פיצוי שקיבל.
עדנה הראל: אתה מכיר את ההגדרה שם?
עדנה הראל: "לעניין עסק חלופי המוחזק בידי בעל זכויות בעסק הזכאי, אם העסק הזכאי הוא תאגיד, חלק יחסי מסכום הפיצוי לעסק, יחס חלקו של בעל זכויות ברווחי התאגיד, בכלל זכויות לרווחים בתאגיד".
חי וויץ: גם כאן צריך לתקן.
עדנה הראל: אני חושבת שהנוסח מדבר בעד עצמו.
עדנה הראל: אני לא חושבת שיש כאן איזשהו ספק בפרשנות.
עדנה הראל: לפי מה שאמרת, גם את הרישה צריך לשנות.
עדנה הראל: אם העסק הוא תאגיד, אם העסק הוא בבעלות תאגיד.
חי וויץ: העסק הוא לא תאגיד אלא הוא עסק.
עדנה הראל: זאת שאלה של הגדרה.
חי וויץ: נכון, אבל ההגדרה צריכה להיות מדויקת.
עדנה הראל: לא איכפת לי שכעניין של נוסח נעשה את ההתאמה התאגידית הנוסחית המתאימה בין סעיף 70(ה) להגדרת שיעור האחזקה.
עדנה הראל: המטרה היא מטרה מאוד ברורה.
עדנה הראל: אם הזכאות לעניין העסק היא זכאות שהייתה באמצעות תאגיד, אנחנו רוצים להתייחס לבעלי הזכויות השונים בהתאם לשיעור האחזקה היחסי שלהם באותו תאגיד.
עדנה הראל: זה תוך שאנחנו רוצים ליצור הגדרה שמקבילה להגדרה ב-70(ה).
עדנה הראל: אין ויכוח על העיקרון.
איתי אהרונסון: הסכמנו לשינוי נוסח שצריך לתאם אותו עם סעיף אחר.
עדנה הראל: ב-70(ה) אני לא רוצה לשנות כי אני לא רוצה לשנות מהדין הקיים.
עדנה הראל: הנוסח הזה יתאים בדיוק ל-70(ה).
שלומית ארליך: (ג) עסק כאי שהוקם במקומו עסק ממשיך, אשר בחר בקבלת פיצוי לפי שווי הנכסים ואיננו עסק שקיבל פיצוי בשל מבנה, זכאי לקבלת מענק מוגדל לפי סעיף 70(א) ו-70(א1) באופן שבסעיף 70(א) בכל מקום, במקום "ל-20 אחוזים" יקראו "ל-30 אחוזים" ובמקום "20 אחוזים" יקראו "30 אחוזים".
שלומית ארליך: (ד) עסק זכאי שבחר בקבלת פיצוי לפי שווי פיננסי והוקם במקומו עסק ממשיך, זכאי לבחור בקבלת מענק מוגדל לפי סעיף 70(א) ו-70(א1) באופן שבסעיף 70(א) בכל מקום, במקום "ל-20 אחוזים" יקראו "ל-25 אחוזים" ובמקום "20 אחוזים" יקראו "25 אחוזים".
שלומית ארליך: (ה) (1) עסק של חממה נורמטיבי שהוקם במקום עסק ממשיך של גידולים חקלאיים בחממה, זכאי לקבלת שיפוי מאוצר המדינה בהתאם לאמור בסעיף 3 לתוספת השישית וכן לקבלת מענק מוגדל לפי סעיף 70(א) ו-70(א1) באופן שבסעיף 70(א) בכל מקום, במקום "ל-20 אחוזים" יקראו "ל-38 אחוזים" ובמקום "20 אחוזים" יקראו "38 אחוזים".
שלומית ארליך: (2) עסק של חממה פיננסי שהוקם במקומו עסק ממשיך של גידולים חקלאיים בחממה, זכאי לקבלת מענק מוגדל לפי סעיף 70(א) ו-70(א1) באופן שבסעיף 70(א) בכל מקום, במקום "ל-20 אחוזים" יקראו "ל-33 אחוזים" ובמקום "20 אחוזים" יקראו "33 אחוזים".
שלומית ארליך: (ו) עסק של חממה נורמטיבי, עסק של חממה נכסי ועסק של חממה פיננסי שהוקם במקומו עסק ממשיך של חקלאות שאיננה גידולים חקלאיים בחממה, זכאי לקבלת מענק מוגדל לפי סעיף 70(א) ו-70(א1) באופן שבסעיף 70(א) בכל מקום, במקום "ל-20 אחוזים" יקראו "ל-30 אחוזים" ובמקום "20 אחוזים" יקראו "30 אחוזים".
שלומית ארליך: תסבירו את (ג) עד (ו).
איתי אהרונסון: בעצם יש כאן התייחסות לשישה מצבים.
איתי אהרונסון: זה מתחיל ב-(ב), עליו דיברנו כאשר זה עסק שבחר במסלול הנכסי ויש לו פיצוי עבור זה שיש לו מבנה.
איתי אהרונסון: סעיף (ג) מדבר על עסק שבחר במסלול הנכסי ואין לו מבנה.
איתי אהרונסון: גם חממה יכולה להיחשב לעסק שבחר במסלול הנכסי.
איתי אהרונסון: סעיף (ד) מדבר על עסק שבחר בקבלת פיצוי לפי שווי פיננסי.
איתי אהרונסון: סעיף (ה) מדבר על עסקים של חממה שהקימו עסקים ממשיכים של חממה כאשר האחד הוא עסק של חממה נורמטיבי והשני הוא עסק של חממה פיננסי.
איתי אהרונסון: סעיף (ו) מדבר על עסק של חממה לסוגיו, נורמטיבי, נכסי או פיננסי, שמקים במקומו עסק של חקלאות שאיננה חממה.
איתי אהרונסון: בכל אחד מהמצבים האלה הזכאות היא שונה.
איתי אהרונסון: בשני מצבים יש זכאות לשיפוי כאשר המצב הראשון, דיברנו עליו, הוא מצב שבו יש עסק נכסי עם מבנה והמצב השני הוא המצב שקיים בסעיף (ה)(1), עסק נורמטיבי של חממות שהקים עסק של חממות.
איתי אהרונסון: גם במצב הזה יש זכאות לשיפוי ובמקרה הזה השיפוי הוא בסכום של 35 אלף שקלים לדונם.
איתי אהרונסון: שיפוי, משמע רק אחרי שהושקעו כל הפיצויים והמענקים ועדיין יש השקעות נוספות, אז קיימת זכאות לשיפוי.
איתי אהרונסון: בכל המסלולים האלה יש זכאות למענק השקעה מוגדל ושיעור המענק משתנה ממקרה למקרה כמפורט בכל אחד מהסעיפים.
שלומית ארליך: (ז) לא תהיה זכאות לקבלת שיפוי או מענק מוגדל כאמור בסעיף זה על פי יותר מסעיף קטן אחד מבין סעיפים קטנים (ב) עד (ו).
שלומית ארליך: (ח) עסק שבחר בקבלת פיצוי לפי השווי הפיננסי ועסק שבחר בקבלת פיצוי לפי שווי הנכסים לרבות עסק של חממה נכסי ועסק של חממה נורמטיבי, ועסק שבחר בקבלת פיצוי לפי העלות המתואמת של הקרקע כאמור בסעיף 3(א) לתוספת השלישית, המבקש לשנות את בחירתו], רשאי לעשות כן עד המועד האחרון להגשת תביעה כאמור בסעיף קטן (יב).
שלומית ארליך: (ט) הוקמו מספר עסקים חלופיים על ידי בעלי זכויות בעסק הזכאי, תחושב הזכאות לשיפוי על פי פסקאות (ב) ו-(ה) בהתאם לשיעור ההחזקה שלהם בעסק הזכאי, ובלבד שסכום השיפוי הכולל לא יעלה על סכום השיפוי שהיה מגיע לעסק הזכאי אילו כל העסקים החלופיים היו מוקמים על ידי העסק הזכאי.
שלומית ארליך: תסביר את (ח) ו-(ט).
איתי אהרונסון: סעיף (ט) מתקשר להערה שהייתה בעניין שיעור ההחזקה והוא נותן מענה למצב בו הוקמו מספר עסקים חלופיים על ידי בעלי זכויות בעסק הזכאי.
איתי אהרונסון: במקרה הזה הסעיף מפרט כיצד יחושב החלק היחסי שלהם בשיפוי לפי פסקאות (ב) ו-(ה).
משה גפני: אני רוצה לדעת מה אתם רוצים לעשות.
משה גפני: יש המון סעיפים שיש עליהם בעיות.
משה גפני: מה אתם מציעים לי לעשות?
משה גפני: אני יכול לשבת כאן עד הבוקר אבל מה אתם מציעים?
איתי אהרונסון: לא התרשמתי שיש סעיפים רבים.
איתי אהרונסון: פה ושם ראינו שיש מקום לתיקוני נוסח.
משה גפני: אנחנו מדברים על אותה מדינה ועל אותו חוק כמובן.
משה גפני: ההתרשמות היא התרשמות.
משה גפני: המון בעיות.
משה גפני: אתם יכולים להגיע להסכמה, אתם והמפונים, לדבר עם ארז ועם עלי קטיף ולהגיע להסכמה?
משה גפני: אפשר לעשות את זה בשעה?
נח הקר: הסכמה בנוגע למה?
משה גפני: עכשיו בוא נתחיל עם הבעיות.
משה גפני: הסכמה בקשר לחילוקי הדעות שיש פה על הרבה סעיפים.
משה גפני: אפשר להגיע להסכמה?
בנצי ליברמן: לטעמי כל הסעיפים שקשורים לעניינים הכלכליים הוסכמו.
יצחק שפריר: לא ידוע לי שהוסכם.
בנצי ליברמן: תכף נדבר על ארז ונראה.
משה גפני: אני יכול להצביע על מה שהם אמרו?
דורון בן שלומי: אני רוצה לחדד דברים.
משה גפני: לא, תבין, אני בבעיה עם הזמנים.
דורון בן שלומי: כולנו בבעיה.
משה גפני: אני מייצג את כולנו.
משה גפני: זאת אומרת, אני משלה את עצמי.
משה גפני: אני שואל האם לגבי כל הנושאים הכלכליים, מה שאמר בנצי, האם זה בסדר והאם ה מוסכם עליכם.
דורון בן שלומי: אני רוצה לתת תשובות מדויקות.
דורון בן שלומי: כמו שאמרנו בסיכומו של יום, בתחילת הדרך, יש כאן עסקה כוללת.
משה גפני: אני הבנתי מה שאמרת בתחילת היום.
דורון בן שלומי: לא יודע, אבל רגע אחד.
דורון בן שלומי: האם אתה שואל אותי האם יש כאן נקודות שהאנשים כאן עלולים להיפגע – התשובה היא כן.
דורון בן שלומי: לפחות לטענתם.
דורון בן שלומי: אני גם מתרשם כך בחלק מהדברים ואני אומר את זה.
דורון בן שלומי: בחוק יש רק תנאי אחד קטן, הסכמת אוצר והסכמת מינהלת תנופה.
דורון בן שלומי: עכשיו אני כמנהל ועד המתיישבים צריך לקבל החלטה.
דורון בן שלומי: אתם כחברי כנסת גם צריכים לקבל החלטה כי בסוף החוק הוא של הכנסת.
דורון בן שלומי: אתה שואל אותי כוועד המתיישבים – וזאת השאלה הגדולה ונמצאים כאן אנשים שעלולים להיפגע – האם אני מוותר על כל החוק לטובת אותם דברים.
דורון בן שלומי: אני אומר לך לא ואני ממשיך עם החוק.
משה גפני: לא אמרתי לך לוותר על החוק.
משה גפני: בתהליך הזה, אם אני רוצה לאשר את החוק, אני צריך להגיע להסכמות.
משה גפני: אם אני לא מגיע להסכמות, אני צריך להכריע בעניין הזה.
דורון בן שלומי: הסכמות יש ברוב גדול של הדברים.
משה גפני: אתם רוצים הפסקה בה תשבו ותדברו?
משה גפני: אני לא אוכל להצביע בצורה הזאת.
בנצי ליברמן: דורון, אם החתימות שלכם לא שוות כלום, תגיד לי עכשיו ואז נקום ונלך.
בנצי ליברמן: אני יודע מה שואל היושב ראש ואני גם יודע איך אתה עונה ולמה אתה עונה.
בנצי ליברמן: אתמול אני ישבתי עם האנשים, מבחינתי נציגי ועד המתיישבים בכללותו, עם נציגי החקלאים ועם נציגי בעלי העסקים, ומבחינתי גם עם נציגי ארז.
בנצי ליברמן: כולם חתומים על מסמך.
משה גפני: נציג ארז לא חתום.
בנצי ליברמן: נציג ארז חתום.
בנצי ליברמן: הם אומרים שהחוק כפי שהוא, בעקרונות הכלכליים שלו, מקובל עליהם.
בנצי ליברמן: הם גם מתחייבים בהתאם לחתימה שלא לדרוש או לבקש יותר פיצוי מכל סוג כפיצוי.
בנצי ליברמן: אנחנו כמדינה, מינהלת תנופה, נמשיך וכולי וכולי.
בנצי ליברמן: יש שתיים או שלוש הערות של אנשים שנפגעים ואני מוכן לשמוע אותם.
בנצי ליברמן: בוא נשמע אותם, אבל שנדע, החוק כפי שהוא מקובל.
בנצי ליברמן: יש שניים או שלושה אנשים שנמצאים כאן וחושבים שנפגעו, בוא נשמע אותם ונראה אם אפשר לעשות משהו.
בנצי ליברמן: אי אפשר להתפלפל כי זה או כן או לא.
דורון בן שלומי: את זה אמרתי.
בנצי ליברמן: לא הבנו.
דורון בן שלומי: אז אני אגיד שוב.
דורון בן שלומי: אני חושב שדיברתי עברית פשוטה וברורה, ואם לא, אני מוכן לחזור על הדברים.
דורון בן שלומי: יש טענה שעלתה לפני מספר שבועות שחברת עלי קטיף, שהיא חברה רצינית, נפגעת מהחוק.
דורון בן שלומי: לא רק שלא שופר מצבה אלא שהיא נפגעת.
דורון בן שלומי: זאת טענתם.
דורון בן שלומי: אני לא משפטן אבל זאת טענתם שנבדקה מבחינתם על ידי אנשי מקצוע והם באים אלי כי אנחנו ועד המתיישבים ואומרים לי שאני חתום על חוק ולא רק שהוא לא מיטיב אתנו אלא הוא גם מרע אתנו בסעיף מסוים.
דורון בן שלומי: זאת סוגיה קשה שאני צריך להתמודד אתה ולקחת אחריות כמנהל.
דורון בן שלומי: לכן אני אומר שכאשר בנצי שואל אותי שאלה ברורה, כן או לא, התשובה היא כן.
דורון בן שלומי: אנחנו הולכים.
דורון בן שלומי: אם שואלים אותי האם עלי קטיף לא נפגעים, אני לא יכול להגיד שהם לא נפגעים.
בנצי ליברמן: אתה אומר שאתה מבקש לאשר את החוק, אתה מבקש לשמוע את ההסתייגות של עלי קטיף ועוד מישהו.
בנצי ליברמן: בסדר, נשמע אותם.
בנצי ליברמן: זאת אופרה אחרת.
דורון בן שלומי: זה מה שאמרתי.
דורון בן שלומי: אם הייתי יותר ברור עכשיו, אני שמח על כך.
משה גפני: הסעיפים הבאים, גם סעיף (י) וגם סעיף (יא) – סעיף (יא) הוא בניגוד לחוק יסוד: חופש העיסוק, וסעיף (י), הוא מוותר על תביעות כנגד המדינה בנוגע לעלויות, בסדר.
משה גפני: אני מבקש שתשבו עם הלשכה המשפטית של הוועדה.
משה גפני: לנו יש הרבה בעיות עם העניין הזה ואני מבקש לשבת אתם לגבי הוויכוחים.
משה גפני: אתם צריכים שעה, שעתיים, שלוש שעות, יום, יומיים?
משה גפני: תגידו כמה זמן.
משה גפני: אני פשוט אירדם כאן ובסוף גם לא יהיה חוק.
משה גפני: אני רוצה שתשבו עם ארז ואני רוצה שתשבו עם עלי קטיף.
משה גפני: אני לא יכול לאשר חוק שיצאו מכאן אנשים נפגעים.
בנצי ליברמן: יצאו.
משה גפני: בנצי, יש עכשיו חוק של הפקעת קידושין של מולה.
משה גפני: אתה רוצה שיתחילו להפקיע גם קידושים חוץ מזה שיצא כאן חוק דפקטיבי?
משה גפני: אני עושה הפסקה ללא הגבלת זמן, זאת אומרת, חצי שעה.
משה גפני: אני מבקש שתגידו לי האם הגעתם להסכמות עם הלשכה המשפטית, האם הגעתם להסכמות עם המתיישבים, עם עלי קטיף ועם ארז.
משה גפני: אם לא הגעתם להסכמות, תגידו לי מה הנושאים בהם אין הסכמות ואז נראה מה אנחנו עושים.
משה גפני: אני לא רואה שאני מאשר את החוק היום.
משה גפני: זה לא נראה לי.
משה גפני: אני לא מבין אבל אני התרשמתי שאין סיכוי עד הבוקר שיהיו כאן הסכמות.
משה גפני: תראה איך דורון נראה, הוא קרבי לחלוטין.
בנצי ליברמן: שמעתי שהוא אומר מסכים אני.
משה גפני: אני רוצה שתגיעו להסכמות בכל הדברים שאמרתי.
משה גפני: תבואו ותאמרו לי שהכל מוסכם, הלשכה המשפטית מסכימה, דורון וחבריו מסכימים, הגעתם להסכמות עם עלי קטיף ועם ארז.
משה גפני: בסדר, אז נצביע היום.
משה גפני: אם לא נגיע להסכמות, אני אצטרך לדעת על מה אין הסכמות ואז או שנצביע היום או שנצביע מחר.
משה גפני: אני כאן בבניין.
בנצי ליברמן: אנחנו נשב עם המחלקה המשפטית ועם הצדדים.
משה גפני: בסדר, אבל תעשו את זה עכשיו.
בנצי ליברמן: עכשיו.
בנצי ליברמן: ברגע זה.
משה גפני: בנצי, המצב מבחינתי כאן לא טוב.
משה גפני: אני אומר באופן הכי אובייקטיבי.
משה גפני: אני מבין את מה שאתם אומרים.
משה גפני: אתם עשיתם את כל המאמצים מצדכם וכופפתם את האוצר והאוצר מעוצבן.
בנצי ליברמן: עכשיו זה שלהם.
בנצי ליברמן: אני כבר אומר לך עכשיו שאני אדיש לעניין.
בנצי ליברמן: הם לא רוצים שזה יעבור, זה לא עובר.
משה גפני: אבל אתה רוצה שזה כן יעבור.
בנצי ליברמן: בטח שאני רוצה שזה יעבור.
נח הקר: צריך להבין שאנחנו יצרנו בחקיקה הזאת מנגנון נורמטיבי.
נח הקר: במנגנון נורמטיבי בהגדרה יש מי שמקבל יותר ויש מי שמקבל פחות.
משה גפני: אני רוצה לדעת האם אפשר להגיע להסכמות.
משה גפני: אם אי אפשר להגיע להסכמות, תגידו לי מה חילוקי הדעות.
משה גפני: יש כאן בעיות משפטיות קשות.
משה גפני: אני מבקש להפעיל את כל המוח היצירתי כדי להגיע לנוסחאות שיהיו נוסחאות נורמאליות.
משה גפני: יש פה פגיעה בחוק יסוד: חופש העיסוק.
עדנה הראל: בכל הכבוד, אנחנו לא בטוחים שיש פגיעה.
עדנה הראל: עוד לא קיימנו דיון על זה ולא שמעתם אותנו.
משה גפני: לא שמתי לב למה שאמרתי ואני אבהיר את דבריי.
משה גפני: לעניות דעתי – ואני לא משפטן אבל קראתי את החומר – זאת פגיעה בחוק יסוד: חופש העיסוק אבל זה לא מעניין אותי.
משה גפני: אני מסתמך על הלשכה המשפטית של הוועדה.
משה גפני: אם היא תגיד לי שאין בזה בעיה, אני אחלוק עליהם אבל אני אקבל את זה.
משה גפני: אנחנו יוצאים להפסקה ללא הגבלת זמן.
משה גפני: אנחנו ממשיכים את הדיון ובעזרת השם, אם לא יהיו בעיות, בסוף הישיבה אנחנו נצביע.
משה גפני: אנחנו ממשיכים בעמוד 9.
שלומית ארליך: לפני הפסקת הדיון דיברנו על הנושא האחרון שהוא ערך הכינון ועצרנו בעמוד 9, סעיף קטן (י).
שלומית ארליך: לסעיף הזה יש לנו נוסח מעודכן ואני אקריא אותו.
שלומית ארליך: (י) עסק המבקש לקבל שיפוי או מענק מוגדל כאמור בפסקאות (ב) עד (ו), יהיה זכאי לשיפוי או מענק על פי סעיף זה ובלבד שיצרף לתביעה שהגיש הודעה כי קבלת השיפוי או המענק ימצו את זכויותיו לפיצוי מכל סוג שהוא ואת טענותיו ותביעותיו כנגד המדינה.
שלומית ארליך: הוגשה הודעה כאמור, לא תהיה לבעל העסק עילת תביעה בגין העסק לפי כל דין ואולם הודעה כאמור לא תיגרע מזכויותיו של העסק במסגרת הליכים לפי חוק זה.
שלומית ארליך: הודעה כאמור תהיה בהתאם לתנאים ומגבלות שתורה המינהלה בטופס שיפורסם באתר האינטרנט של המינהלה.
איתמר מירון: יש עם זה בעיה מהותית.
איתמר מירון: בית המשפט העליון בבג"ץ המועצה האזורית חוף עזה אמר שאי אפשר לחייב בן אדם להמר על עתידו.
איתמר מירון: ברגע שהנוסח מחייב אותו להגיש את זה יחד עם התביעה, עוד לפני שיש החלטה כמה הוא מקבל, זאת אומרת שהוא כבר מוותר על התביעות מחוץ לחוק לפני שהוא יודע כמה הוא יקבל בתוך החוק.
איתמר מירון: אפשר להקפיא לו את התשלום אבל אי אפשר להגיד לו שכבר כשהוא מגיש את התביעה, לפני שאנחנו אומרים לך כמה מגיע לך, כבר אתה צריך.
משה גפני: תנסחי את זה באופן כזה שהוא לא יקבל כסף עד שהוא לא חותם.
שלומית ארליך: לא הבנו את ההחלטה.