GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף שוורץ: נאמרו פה הרבה נקודות חשובות שאני לא אחזור עליהן.
יוסף שוורץ: אני רוצה להדגיש שתי נקודות חשובות: האחת, רצו פה התייחסות לעסקים של 7 ק"מ, אבל יש עסקים גם מעבר ל-7 ק"מ שהיו סגורים בצו.
יוסף שוורץ: הנושא של איסור כינוס מעל 100 איש סגר עסקים באופן טוטאלי, זו לא פגיעה חלקית.
יוסף שוורץ: זה עניין אחד שצריך להתייחס אליו.
יוסף שוורץ: עניין שני שאני רוצה להתייחס אליו הוא משך הזמן של הפגיעה לאחר מכן.
יוסף שוורץ: מדובר פה על שבוע, מדובר פה על שני ענפים שבצדק דרשו חודשים, כמו תיירות וגני אירועים.
יוסף שוורץ: יש פה ענפים נוספים שגם להם שבוע לא יספיק, כגון פרסום – לאחת החברות שלי יש חברת פרסום, ואנשים בכלל לא חושבים להתחיל לפרסם מחדש ולא יודעים איך לגשת לזה.
יוסף שוורץ: ביטלו את חבילות הפרסום ועד שיחזרו לזה ייקח זמן – וענפים נוספים, כמו שרוביק ציין, שהם ענפים יותר פשוטים.
יוסף שוורץ: דבר אחרון, כולם מדברים פה על מהירות, על יעילות, על זריזות, ויש פה הצהרת כוונות ורוח חיובית וטובה, ואני מודה לכולם, אבל אני מבקש, אם אפשר ברשותך, שתמנה או שתיישם איזה מנגנון מעקב על אותה זריזות, מהירות ויעילות.
משה גפני: נעשה את זה בתקנות.
אבישי ברוורמן: מערכת בקרה ואכיפה.
ורד ויץ: גם אנחנו בהסתדרות החדשה מברכים על המהירות, ואנחנו סבורים שיש חשיבות גדולה שהתקנות האלה אכן יותקנו כמה שיותר מהר.
ורד ויץ: לצורך כך באמת לא עמדנו על קוצו של יו"ד, הגענו עם רשות המסים להבנה שבמסגרת הפרשנות, הנחיות והוראות הביצוע אכן ילכו לקולא כדרך בית הלל.
ורד ויץ: בנוסף - - -
משה גפני: בטעות כל הזמן אומרים בית הלל ולא בית שמאי.
משה גפני: בבית שמאי יש הרבה דברים מקלים ובבית הלל – מחמירים.
ורד ויץ: ילכו לקולא.
משה גפני: לקולא זה עדיף.
אבישי ברוורמן: העיקרון.
יעקב ערן: הנה, הפרופסור יסביר לך איך עושים את זה, אפשר לקחת את הקל משניהם.
משה גפני: בית שמאי – יש דברים שהם מקלים.
ורד ויץ: הנה, למדתי משהו.
ורד ויץ: אכן, ברגע שהתקנות יותקנו נחתום על הסכם משולש, הסכם קיבוצי - - -
משה גפני: מתי אתם חותמים?
ורד ויץ: ברגע שהתקנות יותקנו, ומכאן החשיבות שזה ייעשה מהר.
ורד ויץ: נחתום על הסכם קיבוצי - - -
משה גפני: אם לא חותמים על הסכם, יש בעיה.
ורד ויץ: נחתום על הסכם קיבוצי משולש, שכבר מוכן לחתימה בין ההסתדרות, לשכת התיאום והממשלה.
משה גפני: למה אתם מחכים לנו?
ורד ויץ: אנחנו צריכים את התקנות.
משה גפני: אני לא קולט כל-כך מהר.
ורד ויץ: התשלום יהיה על-פי התקנות.
משה גפני: תשמעי מה שאני שואל.
משה גפני: זה אחד הנושאים המרכזיים אצלנו – האם אכן העובדים יקבלו בסוף את הכסף.
משה גפני: זה תלוי בהסכם שאתם תחתמו.
משה גפני: למה אתם לא יכולים לחתום קודם לפני שאנחנו מאשרים את התקנות?
ורד ויץ: משום שאנחנו זקוקים לתקנות שהן הוראות התשלום.
ורד ויץ: ההגדרות נלקחות מהתקנות.
משה גפני: זאת אומרת, ברגע שאנחנו מאשרים, אתם חותמים על הסכם.
ורד ויץ: לא רק שנחתום, אלא גם משרד התמ"ת יגיש הצעת חוק שבהוראת שעה תורחב התחולה על כלל העובדים.
שגית אפיק: זה נעשה בחקיקה ולא בהסכם.
ורד ויץ: לכן יש חשיבות רבה לאשר את התקנות היום.
ורד ויץ: תודה רבה.
הראל ויזל: יש לי 300 וקצת חנויות בישראל, מתוכן 30 באזור המדובר.
הראל ויזל: אני רוצה להגיד כמה דברים בקצרה.
משה גפני: כן, אבל בקצרה - -
הראל ויזל: מאוד בקצרה.
משה גפני: - - בגלל שאנחנו כבר מיצינו פחות או יותר.
הראל ויזל: א', אני מחזיק חנות בשדרות כבר שלוש שנים, ואין בשום הגדרה שום פיצוי לחנות הזאת.
הראל ויזל: שלוש שנים אחורה – כלום.
הראל ויזל: מעבר לזה שהעובדים בשדרות ישנו אצלי בזמן המלחמה, כולל כולם עם התינוקות.
הראל ויזל: שלוש שנים אחורה אני מחזיק חנות, אין שום פיצוי, לא מדברים על זה.
הראל ויזל: תשעה ימים בלבד זה נראה לי לא הגיוני לחלוטין.
הראל ויזל: דבר שני, אני רק מתייחס למה שדיברו על התיירות.
הראל ויזל: אני מוכר חוץ מישראל בעוד 300 חנויות בעולם.
הראל ויזל: יש לי 300 חנויות בישראל ו-300 חנויות מחוץ לישראל.
הראל ויזל: כל השוק הבין-לאומי היה צריך להגיע לפה ב-2 בדצמבר.
הראל ויזל: בשלושה ימים אני מוכר קבוע ב-15 מיליון דולר פעמיים בשנה.
הראל ויזל: אף אחד לא מגיע.
משה גפני: באיזה תאריך?
הראל ויזל: ב-2 בדצמבר.
משה גפני: לא מגיעים?
הראל ויזל: לא מגיעים.
הראל ויזל: דחיתי ל-9 לדצמבר, אף אחד לא מגיע.
הראל ויזל: כשאני אומר שיש הפסקת אש, והחבר'ה שלי אומרים: אנחנו לא מבינים את אלה מסינגפור והתאילנדים - -
משה גפני: מה יש לגוים האלה?
משה גפני: הם לא רואים שלא יורים עכשיו?
הראל ויזל: - - - אז אמרתי להם: חבר'ה, מחר בערב מוכרזת הפסקת אש בסרייבו, כולנו נוסעים.
הראל ויזל: מי בא?
הראל ויזל: מישהו נוסע?
הראל ויזל: היום הוכרזה הפסקת אש, אתה נוסע?
משה גפני: רק רגע, אני קודם צריך לנסוע לארצות-הברית לפני סרייבו, גם לשם לא נסעתי, עם כל הכבוד לסרייבו.
הראל ויזל: אף אחד לא נוסע.
הראל ויזל: עוד דבר אחד.
הראל ויזל: כשאמרו שייפול טיל בתל-אביב, העבודה בתל-אביב – יש שם 70 חנויות – ב-19:00 נגמרה.
הראל ויזל: על זה אנחנו לא מדברים, אנחנו לא מבקשים.
הראל ויזל: אבל קחו בחשבון מה קורה.
הראל ויזל: בקניונים אנחנו משלמים שכר דירה, משלמים ארנונה, כל ההוצאות קיימות באופן קבוע.
הראל ויזל: בשדרות החנות שלי פתוחה לסירוגין שלוש שנים, משכורות מקבלים תמיד, ואנחנו כרגע מתקרצצים – ניקח רגע את המספרים הגדולים – אם שמונה ימים או תשעה ימים.
משה גפני: כבר החלטנו תשעה ימים.
הראל ויזל: תשעה ימים משנה זה 3%.
הראל ויזל: יעבדו על רשות המסים ב-10% חלק מהאנשים, זה 0.3% מההכנסות פחות ההוצאות המוכחות.
הראל ויזל: חבר'ה, תתקדמו, בואו נלך קדימה.
הראל ויזל: אני לא מבין.
משה גפני: מר ויזל, זעקתך נשמעה.
הראל ויזל: תודה.
אמנון חניה: אני תושב נתיבות.
אמנון חניה: בעופרת יצוקה במסגרת החברה שלי טיפלתי ב-1,000 עסקים בדרום, כל מה שנאמר כאן.
אמנון חניה: חבר הכנסת גפני יראה שזה כבר כתוב בדף עצמו.
אמנון חניה: יש שני נושאים שדיברו עליהם ודיברו, אבל לא מיצו.
אמנון חניה: האחד, הנושא של ועדת ערר לעומת ועדת גישור.
אמנון חניה: רשות המסים יכולה בקלות לפתור את כל המחלוקות הגדולות, כי תמיד נופלים בתפר שבין הסכמה לכך שאין הסכמה.
אמנון חניה: ועדת גישור זו ועדה שיכולה לסגור עשרות תיקים כל יום, לשכנע גם את הרשות ולפתור בעיות בקלות.
אמנון חניה: ועדת גישור זה דבר מאוד מומלץ ונכון.
אמנון חניה: לוחות-זמנים – נכון, יש כאן בעיה.
אמנון חניה: הגיע הזמן שיעבדו בסרט נע – נכנסת תביעה, קובעים 30 יום תשובה, 30 יום מכתב.
אמנון חניה: מה שהיה בפעם הקודמת זה היה מטורף.
משה גפני: בקשתך התקבלה, אני אבקש ממשרד האוצר.
אמנון חניה: דבר שלישי, טופסיאדה – הטופס שראית, חבר הכנסת הרב גפני, זה טופס טיולים, זה כמו היתר בנייה.
משה גפני: יש טופס קצר.
אמנון חניה: הטופס הזה, אם תשים בשורות, להוסיף ולהוסיף ולהביא ולהביא - - -
משה גפני: מה להוסיף?
אמנון חניה: זה לא נכון.
אמנון חניה: הטופס מתחיל ונגמר בעוד 800 טפסים, ובסוף אומר לך הפקיד: תביא לי רק דוח מאזן רווח והפסד עם החתך של הקניות וכו'.
אמנון חניה: דבר אחרון.
אמנון חניה: אנשי רשות המסים, יש פה חברים שאני מכיר, עושים עבודת קודש למדינת ישראל.
אמנון חניה: אמרו חברינו: בית הלל, בית שמאי.
אמנון חניה: תנו להם את הכוח לשחרר, לבוא בצורה חיובית ולגמור עם תיקים.
אמנון חניה: נושא אחרון שחשוב זה נושא הייצוג.
אמנון חניה: הרב גפני, זה חשוב מאוד.
משה גפני: אני שומע.
אמנון חניה: העסקים בדרום, למעלה מ-10,000 עסקים, המדד שלהם במחזורים, הגודל שלהם מאוד קטן.
אמנון חניה: הם לא יכולים לייצג את עצמם, ובטח לא מייצגים - - -, שאין להם זמן לנשום.
אמנון חניה: כל עסק חייב מייצג חיצוני או גוף או פרוייקטור לטפל בתיק.
אמנון חניה: זה מוכח וזה נכון.
אמנון חניה: מה שאני מבקש היום שרשות המסים תוסיף עוד הוראת שעה, עוד תשלום מיוחד לטיפול בתיק.
אמנון חניה: זה יכול להיות 3% מהתיק, 10% מהתיק.
אמנון חניה: ריבונו של עולם, תנו לאחרים לעבוד, אנחנו משלמים מסים.
אמנון חניה: המייצגים הרגילים שניסו לטפל בתיקים עשו פשע לעסקים וזה מוכח.
אמנון חניה: לקחו פקידה, נתנו לה טבלת אקסל והגישו.
אמנון חניה: דבר אחרון-אחרון זה הנושא של ימי הלחימה.
אמנון חניה: במרץ 2012 הוציאו הוראות על-ידי רשות המסים, לא שילמו שקל.
אמנון חניה: איפה הכסף הזה?
אמנון חניה: שימו אותו כאן בעמוד ענן.
משה גפני: מנהיגות אזרחית.
אוריאל לדרברג: אני רוצה להתייחס לנושא של המלכ"רים, במיוחד בעקבות העובדה שכל העמותות והמגזר השלישי בימי הלחימה עשו ופעלו, וכשבאים ומפצים מפלים אותם, גם מפלים אותם בהגדרות של מי זכאי וגם בשווי של השכר.
אוריאל לדרברג: מעסיק רגיל שיש לו עובדים, יקבל 132% לפי התקנות, והמלכ"רים – 117%.
אוריאל לדרברג: אני חושב שדווקא אותם ארגונים שהובילו את העשייה, גם במבצע הזה היו ושהו עם האוכלוסיות החלשות ונתנו את כל המענים, צריכים לקבל את המענה וההתייחסות נכונה.
אוריאל לדרברג: זה דבר אחד.
אוריאל לדרברג: אני מצטרף לדברים שאמר בהתחלה עורך-הדין צחור לגבי הגדרה של עסק.
אוריאל לדרברג: אני רק מביא דוגמה, מתנ"ס שעושה חוג ומקבל את הכסף מההורים.
אוריאל לדרברג: הרב גפני, מתנ"ס שפעל והוא פועל יום-יום, הוא עושה חוג ומקבל כסף מההורים, והוא נותן חוג חודשי, זה לא חודש בחודשו, ההכנסה שלו היא בחורף, חוג שמתאים רק לתקופה של החורף, לא בקיץ – לפי ההגדרות האלה אותו מתנ"ס נופל.
אוריאל לדרברג: הוא לא יוכל לקבל, כיוון שאין לו עשייה חודש בחודשו.
אוריאל לדרברג: אני חושב שההגדרות פה מפילות לא מעט ארגונים שדווקא אותם צריך לבוא ולחזק גם קצת על מה שהם עשו.
משה גפני: בבקשה, תשיבו.
משה גפני: תתחילו להתארגן.
ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש התאחדות אולמות אירועים דיבר והיה מאוד צנוע, כנראה כי הוא חדש.
ליה שמטוב: צריך להבין שהזוגות שביטלו את האירועים שלהם באולמות האירועים, זה לא רק שהם ביטלו, היו גם הוצאות שהיו צריכים לשלם על אולמות האירועים – זה ארנונה, עבור החניה ועבור הגן, אני כבר לא מדברת על האולם עצמו, על ספקים שצריכים לשלם וקנו את הסחורה לפני האירוע.
ליה שמטוב: אני רוצה גם לשאול, מה עם הזוגות שביטלו?
ליה שמטוב: על מי הקנסות?
ליה שמטוב: איך יפצו את הזוגות?
ליה שמטוב: חוץ מאולמות האירועים, מה אתם?
ליה שמטוב: מה הם עושים?
ליה שמטוב: זה נזק גם בשבילם, חוץ מזה שפיקוד העורף אמר שאסור שיתקיים אירוע, ושמעתי גם רב שאמר את זה.
ליה שמטוב: בדרך-כלל אירועים כאלה לא מבטלים, אבל רב אמר שבמקרים כאלה מבטלים, מה לעשות.
אבישי ברוורמן: פיקוח נפש דוחה שבת וגם חתונה.
ליה שמטוב: מה עם אולמות האירועים?
ליה שמטוב: מה עם הארנונה, שהעירייה רוצה את הארנונה?
ליה שמטוב: זה כסף רב.
משה גפני: רבותי, אני מבקש שתשיבו.
משה גפני: אני רק מבקש, לפני שאתם משיבים, הבקשות שעלו כאן, שהצטרפתי אליהן, אני מבקש שתענו עליהן בחיוב, ויש לי דבר אחד שמבחינתי הוא קריטי, הגורם של הזמן, לא יהיה דבר כזה שדברים ייסחבו.
משה גפני: ולכן אני מציע כדלהלן ותנו לי תשובה חיובית שאני לא אלך מפה עצבני – יש לי עסק קטן בבאר-שבע או באשדוד או באופקים, אני יכול להגיש בקשה עד ארבעה חודשים, לאפשר לי ארבעה חודשים להגיש את הבקשה.
משה גפני: לפעמים אני צריך להתארגן, זה נראה לי זמן סביר.
משה גפני: לאחר ארבעה חודשים או בתוך ארבעה חודשים, או אם אני מגיש היום, אחרי שהתקנות אושרו וההסכם נחתם – אני סומך על המלה שלה – אני מגיש בקשה, אתם צריכים לתת לי תשובה בתוך 45 ימים.
משה גפני: אם לא נתתם תשובה, לא דחיתם אותי ולא אישרתם לי, אני מקבל 50% מקדמה ממה שתבעתי.
יעקב ערן: זה אתה מבקש.
משה גפני: אמרתי שלא תיתן לי ללכת עצבני.
משה גפני: אם נתתם לי את המקדמה, או אפילו אם לא נתתם לי את המקדמה, אבל בתוך שלושה חודשים לא נתתם לי תשובה בכלל, תביעתי התקבלה.
משה גפני: אם אתם רוצים שתביעתי לא תתקבל או שאתם סבורים שביקשתי 100,000 שקל ומגיע לי רק 80,000 שקל, תגידו את זה.
משה גפני: שלושה חודשים זה זמן סביר.
יעקב ערן: לא - - -
משה גפני: רק שנייה, תן לי להשלים את הבקשה.
משה גפני: עם כל הכבוד, יש דבר שאני אעמוד עליו.
משה גפני: פעם ראשונה בקדנציה הזאת יהיה עימות בין משרד האוצר לביני, פעם ראשונה בקדנציה הזאת.
אבישי ברוורמן: כבר הגיע הזמן.
משה גפני: יש בעיה שאני לא יכול להשלים אתה.
משה גפני: אני מואשם, אני כיושב-ראש ועדת הכספים – אתמול נסעתי באוטו – לא הזכירו את השם שלי, אבל דיברה אישה מבאר-שבע, היא דיברה על אחותה ועל ביתה שהם עובדי מדינה, לא הייתי צריך את השיחה הזאת.
משה גפני: תקשיבו לי, באמת, אתם אנשים טובים ומשרד האוצר הוא משרד מצוין, ורשות המסים על אחת כמה וכמה - - -
יעקב ערן: זה בלתי אפשרי, גם חוקית.
יעקב ערן: גם לא דובר - - -
משה גפני: דובר או לא דובר, נשאיר.
יעקב ערן: אין את זה.
משה גפני: בסדר, אז לא יאושרו התקנות היום.
משה גפני: נמשיך עד השנה הבאה.
משה גפני: אתם עושים טעות מנקודת ראותכם, אתם עושים טעות גם כלפי השר, אתם עושים טעות גם כלפי הממשלה.
משה גפני: מה שיוחלט, יוחלט, אבל אל תסחבו את האנשים האלה.
משה גפני: אל תסחבו.
משה גפני: אתה לא יודע לתת תשובה בתוך 45 יום, תן לו מקדמה.
משה גפני: אתה לא יודע לתת לו תשובה בתום שלושה חודשים, בקשתו התקבלה.
משה גפני: לא יכול להיות שכל הזמן אתה תבוא לאנשים בטענות ותגיד: הוא לא בסדר והוא לא הגיש בקשה ומילא טפסים והכול.
משה גפני: אתה לא נותן לו תשובה על דבר שהוא ברור לגמרי?
משה גפני: רבותי, בבקשה.
אבישי ברוורמן: אם תקבלו את ההחלטה הזאת, תיכנסו לספר ה - - - שפעם אחת יש תיחום בזמן.
דורון כהן: רבותי, עם כל הכבוד לכולם, במבחן של תקנות בתוך ארבעה ימים, עמדנו בזה.
דורון כהן: אמר פה ראש עיריית באר-שבע שרשות המסים, המנהלת של מס רכוש, של קרן הפיצויים, הגיעו בזמן מאוד-מאוד סביר אל האנשים שנפגעו, הם לא חיכו שאנשים שנפגעו - - -
רוביק דנילוביץ: החשש הוא שהם שיגרו את הטיל, כי הם באו אתו ביחד ...
דורון כהן: הם לא חיכו שאנשים יבואו אליהם למשרד.
דורון כהן: שאלתי למי פונים, מספר טלפון.
דורון כהן: אמרו: בשביל מה?
דורון כהן: אנשים מגיעים אל הבתים.
דורון כהן: העניין הוא עניין של ניהול ועניין של מנהיגות, של מנהל רשות המסים, ד"ר דורון ארבלי, מנהל מס רכוש, אמיר דהן, שנמצא כאן – תעמוד אמיר, שכולם ידעו במי מדובר – שמתרוצץ בשטח כל היום וגם מגיע לישיבות ומדווח.
דורון כהן: יש תקנות של 45 יום, אנחנו מתחייבים לעמוד בזמן, אנחנו מתחייבים לעשות את זה אפילו יותר מהר.
דורון כהן: יגישו את הטפסים, יגישו כמו שצריך, אנחנו נעמוד בזמן.
דורון כהן: אנחנו לא רוצים לסבך.
דורון כהן: אני רוצה להגיד מה שאמר פה אמיר: מהירות ופשטות.
דורון כהן: אלה שני העקרונות שאנחנו צריכים להיצמד אליהם.
דורון כהן: אני רואה שאם נענה פה לכולם, הטפסים לא יהיו קטנים, הם יהיו גדולים, ועוד פעם תהיה תקופת הוכחות של מיליון שנה.
דורון כהן: חברת הכנסת שמטוב, כשאנחנו נותנים פיצוי של המחזור, בעל האולם לא צריך לקחת פיצויים מהחתן והכלה, הוא יכול לשלם ארנונה, והוא יכול לשלם את כל ההוצאות, כי הוא מקבל פיצוי על המחזור.
דורון כהן: זו המשמעות של הפשטות.
דורון כהן: איפה ההוא ששאל על המלכ"רים, כולל הרווח?
דורון כהן: למלכ"רים אין רווח.
דורון כהן: בעניין הזה יש קרדיט ותנו את הקרדיט למנהל רשות המסים - - -
דורון כהן: נכתוב את זה ונעמוד בזה.
דורון כהן: תכתבו את זה, תצלמו את זה ונעמוד בזה.
דורון כהן: זה יהיה מהיר, זה יהיה יעיל.
דורון כהן: הגדלנו תוך כדי המבצע הקצר הזה פעמיים, הגדלנו פעם ראשונה ל-25 ואחר-כך ל-50 את השמאים ואת המהנדסים שהגיעו לבתים.
דורון כהן: איפה קליימן?
דורון כהן: תרשמו את זה, אם צריך להאריך את שעות הפעילות ואם צריך להביא כוחות, אם צריך להוסיף עובדים ואם צריך להביא עובדים מהמרכז, אנחנו נעשה את זה.
יעקב ערן: זה על הקרח.
דורון כהן: אנחנו נעמוד בזמן.
דורון כהן: אנחנו נעשה את זה מהר ופשוט ואנחנו רוצים את העזרה שלכם בזה.
משה גפני: אין עכשיו דיבורים.
משה גפני: אני מבקש לעבור על התקנות.
שגית אפיק: היינו ב"שווי של נזק עקיף".
משה גפני: דלגי על זה, נחזור לזה.
שגית אפיק: "מסלול שכר עבודה".
שגית אפיק: נאמר כאן שבמסלול הזה, לאור הסכם שייחתם, תוודאו שאכן הכסף יגיע לעובד, וזה השיפוי - - -
ליאת גרבר: גם התקנות מתנות את התשלום למעביד בזה שהוא שילם כסף לעובד.
שגית אפיק: איפה זה?
ליאת גרבר: קודם כול כתוב:
ליאת גרבר: שכר עבודה יומי ששולם, וגם בהגדרה של שכר עבודה יומי - - -
שגית אפיק: ב-2006 עשינו את זה בחקיקה ראשית, לא הספיק בתקנות.
אריה קליינמן: אחרי שמנכ"ל האוצר אמר דברים נהדרים כאלה, בשביל מה צריך להוסיף את כל הדברים האלה עכשיו?
שגית אפיק: ב-2006 תוקנה החקיקה.
שגית אפיק: זו דרך המלך, לתקן את החקיקה.
שגית אפיק: עושים פה עכשיו - - -
ורד ויץ: היתה הוראת שעה להרחיב את ההסכם.
שגית אפיק: - - - רק רציתי לוודא.
ליאת גרבר: יהיה הסכם בלי קשר, אבל גם בתקנות כתוב: הגדרה של שכר עבודה יומי, ובלבד שהשכר שולם לו בידי המעביד.
שגית אפיק: אחת ההערות שעלתה היא לגבי ההבדל בין 132.5% לבין 117% למלכ"ר.
שגית אפיק: אתם רוצים להשיב למה ההבדל הזה?
שגית אפיק: ההבדל בין 117% בפסקה 4 ל-132.5% לניזוק שאינו מלכ"ר.
שגית אפיק: עלו כאן הערות שמלכ"ר - - -
יעקב ערן: ההבדל נובע מה-15.5% שזה הרווח.
יעקב ערן: 15.5% זה אחוזי הרווח של ההבדל.
יעקב ערן: מלכ"ר במהותו הוא מוסד ללא כוונת רווח, גם בהגדרה, גם במהות, גם בתכלית, וככזה מושג הרווח לא מופנה פנימה למלכ"ר, לכן ה-117% זה כולל את ההוצאות שיש לו, שזה 100% פלוס 17% שזה כל מה שקשור להוצאות הסוציאליות.
אוריאל לדרברג: עלות שכר גבוהה של מנכ"ל.
יעקב ערן: בסדר.
יעקב ערן: הרציונל בסופו של יום בא לגלם את הרווח שקיים או לא קיים, בהבדל בין עסק לבין מנכ"ל.
אוריאל לדרברג: עלות השכר גבוהה.
יעקב ערן: אבל עלות השכר יכולה להיות גם גבוהה בחברה מסוימת, וגם שם יש מגבלה.
יעקב ערן: ההבדל הוא שבסופו של דבר השכר מגלם בתוכו גם את הרווח, והיות שמלכ"ר - - -
אוריאל לדרברג: גם מלכ"ר - - -, אם אתה ממסה - - -
יעקב ערן: לא ממסה.
יעקב ערן: אין לו רווח, יש לו מס שכר.
אוריאל לדרברג: אתה ממסה את השכר דרך מס שכר.
יעקב ערן: אין רווח.
יעקב ערן: לא ממסה רווח.
שגית אפיק: תשים לב שלמלכ"ר יש רק מסלול שכר עבודה, אין לו מסלולים אחרים בניגוד לאחרים.
דוד רוטנברג: כי אין להם מחזורים.
משה גפני: רגע, תקשיבו.
שגית אפיק: לכן כל ההערות שעלו כאן
שגית אפיק: לגבי מתנ"ס שנותן חוג בעונה מסוימת וצריך לעשות השבה לגבי זה - - -
יעקב ערן: קודם כול, אני רוצה להסביר.
יעקב ערן: מלכ"רים השתמשו במסלול מחזורים, אז אין להם רק מסלול שכר, חד-משמעית, אני מדבר מניסיון זו עובדה.
יעקב ערן: מאפשרים להם גם מסלולים אחרים והם עשו בהם שימוש.
יעקב ערן: הטענה הזאת, אתה מבין שהיא לא מחזיקה מים.
יעקב ערן: יש להם אפשרות להשתמש גם במסלול מחזורים.
יעקב ערן: ככל שיבחרו, יוכלו להשתמש במסלול כזה והשתמשו בו.
יעקב ערן: יש לנו ניסיון, השתמשו בו.
אוריאל לדרברג: אתה יודע שבמלכ"ר עלות השכר גבוהה מעסק, יש מס שכר.
יעקב ערן: מה שאתה אומר לא נכון בעובדה.
ליאת גרבר: העובד לא יקבל את ה-132%, העובד מקבל 117% - - -
אוריאל לדרברג: ה-100% זה עלות שכר - - -
ליאת גרבר: 117% כולל הפרשות סוציאליות.
דוד רוטנברג: 117% כולל הפרשות סוציאליות ולמלכ"ר אין את זה.
משה גפני: נעמ"ת, היועצת המשפטית.
גלי עציון: אני רוצה לציין גם מהסיבוב הקודם, שמכיוון שמלכ"רים לא יכולים להזדכות על הוצאות ויש להם הוצאות נוספות על שכר, בסופו של דבר הם יצאו ניזוקים.
גלי עציון: אני מדברת על המעונות שנאלצו לסגור, ובחלק מהמקרים נאלצו להחזיר כספים להורים שלא שלחו את הילדים לגן ונשארו בבית עם הילדים ועדיין נאלצו לשלם לעובדות וזה שכר מאוד צפוף, כי הכול לפי הוראת התמ"ת ולפי תחשיבים שמחייב משרד התמ"ת.
גלי עציון: בסופו של יום הם יצאו ניזוקים מהחישוב הזה שמקפח מלכ"ר.
משה גפני: אז בישיבה גם העליתם את זה.
גלי עציון: ליישר קו עם עסקים רגילים.
ליאת גרבר: הם יכולים ללכת למסלול מחזורים.
ליאת גרבר: ככל שיש פגיעה במחזור, הם יכולים לפנות למסלול המחזורי.
יעקב ערן: אני רוצה להבהיר - - -
שגית אפיק: יש באמת מסלול מחזורים.
יעקב ערן: יש.
יעקב ערן: כתוב בסעיף.
יעקב ערן: יש פה בתקנות.
משה גפני: הם אומרים שאפשר ללכת למסלול מחזורי.
גלי עציון: בדקתי לפני שהגעתי עם מחלקת העסקים, זה לא עבד, זה עבד רק דרך מסלול העבודה.
יעקב ערן: עשו שימוש במחזורים.
קריאה: יש הסכמה שעלות השכר שווה, אז מה הבעיה - - -
תומר ביטון: כי הגנים סגורים ביולי-אוגוסט, ולכן לא ניתן - - -
ליאת גרבר: זו לא עלות שכר, זה מרכיב רווח.
ליאת גרבר: מלכ"ר לא צריך מרכיב רווח.
ליאת גרבר: 15.5% זה מרכיב רווח.
יעקב ערן: יש מסלול מחזורים, והמסלול מביא - - -
יעקב ערן: זה נורא פשוט.
יעקב ערן: ככל - - -
גלי עציון: אני יכולה לדבר על מה שקיבלתי דיווח, וזה מהבוקר, שהחישוב הזה פגע במעונות ובחישוב שלהם.
משה גפני: למה לא הלכו למסלול המחזורי?
גלי עציון: כנראה שזה לא היה אפשרי.
צחי אבוהב שביט: המחזור שלהם לא משתנה, זה נורא פשוט.
דורון כהן: אז אין נזק.
צחי אבוהב שביט: לכן הם צריכים לקבל פיצוי.
דורון כהן: אם לא נפגע המחזור, הוא צריך לקבל פיצוי?
יעקב ערן: דקה.
יעקב ערן: אני רוצה שנייה להסביר משהו.
יעקב ערן: היות שיש מסלול מחזורי, משמעותו של מסלול מחזורים – ואנחנו לא עומדים על קוצו של יו"ד – המשמעות של מסלול מחזורים, ככל שיש עסק, גן, מי שנפגע, או מחזור קטן, וככל שמדובר בעסק, בסוג כזה של מלכ"ר, אתם יודעים שההכנסות שלהם די קבועות כל הזמן, יש מספר ילדים קבועים, יש הכנסה קבועה, כלומר, דווקא פה זה נורא קל ככל שהגיעו.
יעקב ערן: ואותו חודש, שבוע, מה שלא יהיה, נהפוך הוא, אם הוא עסק קטן יש לו חודשיים, לא חודש, לא עשרה ימים.
יעקב ערן: חודשיים, כי מסלול המחזורים הולך לחודשיים.
יעקב ערן: אם זה עסק קטן זה חודשיים, אם הוא קצת יותר גדול זה חודש.
יעקב ערן: זה בא לידי ביטוי במחזור.
יעקב ערן: ככל שהוא נפגע, הוא מקבל ביטוי, אין שאלה בכלל.
משה גפני: ערן, אני לא יודע להחליט בעניין הזה.
משה גפני: זה היה גם בישיבה הקודמת, ואכלתי את עצמי גם בישיבה הקודמת.
צחי אבוהב שביט: - - -
משה גפני: אל תעזור לי, תעשה לי טובה, אני גם כך לא מסתדר.
משה גפני: בפעם הקודמת הלכתי אתכם הרבה מדי, הייתי צריך אז להתעקש, לא התעקשתי, הייתי כזה נחמד.
משה גפני: גם עכשיו אני רוצה להיות נחמד.
משה גפני: ללכת למסלול מחזורי זה קשה, אני מציע ללכת לפשרה.
משה גפני: נלך למלכ"רים ל-125%.
יעקב ערן: גפני - - -
משה גפני: תחזור לזה, תחשוב רגע.
משה גפני: תהיה רגע במקומי.
משה גפני: פעם יישא בעול עם חברו.
יעקב ערן: רק לשיטת העובדות.
משה גפני: נעמ"ת יושבת.
משה גפני: עם כל הכבוד, הם לא הלכו למסלול המחזורי.
יעקב ערן: הלכו.
יעקב ערן: אני אומר לך שחלק גדול מהמלכ"רים - - -
יעקב ערן: אני לא יודע אם הם ספציפית.
משה גפני: אני רוצה לדעת ספציפית.
אוריאל לדרברג: אני מייצג עמותות.
אוריאל לדרברג: דיברתי עם עמותות והן לא הלכו ונפגעו.
משה גפני: הצעתי 125%, הלכתי לפשרה.
משה גפני: תדחו אותה, אני לא מפיל את התקנות על זה.
משה גפני: אני רוצה לראות איך אתם לארג'ים, מה יש?
משה גפני: יש משהו שאני אלך להפיל את התקנות עליו.
משה גפני: ערן, אל תהיה כמו גפני ותשלוף.
יעקב ערן: אני לא שולף.
שגית אפיק: ליאת וערן, בהגדרה של "שכר העבודה היומי" אתם מכניסים פה תנאי שאומנם נכנס גם בפעם הקודמת, אבל הערנו עליו גם בפעם הקודמת.
שגית אפיק: התנאי שבמשך החודשים אוגוסט, ספטמבר ואוקטובר שילם המעביד תשלומי חובה לפי כל דין.
שגית אפיק: אני חושבת שהתנאי הזה לא דרוש כאן, לא צריך את הסרבול כאן.
דוד רוטנברג: זה מה ששאלת, האם יש חובה על המעביד לשלם.
דוד רוטנברג: אז אם חוק הגנה על השכר - - -
שגית אפיק: זה לא זה.
שגית אפיק: זה שהוא הפריש שלושה חודשים לפני התביעה, שזה תנאי להגשת התביעה.
שגית אפיק: הוא הפריש לגבי אותו עובד שלושה חודשים קודם לכן.
יעקב ערן: יש בזה איזה רציונל.
יעקב ערן: דיברנו על כך.
משה גפני: דיברנו.
יעקב ערן: אמרנו שיש בזה רציונל.
משה גפני: צריך להשאיר את מה שסיכמנו.
יעקב ערן: אני רוצה להגיד משהו בעניין הזה.
משה גפני: אל תגיד, עזוב.
שגית אפיק: זה פשוט סתם תנאי נוסף שמסרבל.
יעקב ערן: זה לא תנאי נוסף והוא לא מסרבל.
יעקב ערן: הוא תנאי נכון, הוא תנאי שבא ואומר שאם המעסיק הזה גרע מהעובד שלו, אני לא רוצה לתת לו פרס.
משה גפני: אתה לא נותן לו פרס, אתה נותן לעובד.
משה גפני: אתה משפה אותו.
יעקב ערן: אבל אם הוא לא משלם שלושה חודשים, אולי הוא גם לא ישלם עכשיו לעובד.
שגית אפיק: אתה משפה אותו על מה שהעובד - - -
משה גפני: אתה משפה אותו רק אם הוא משלם.
משה גפני: אם הוא לא משלם, אתה לא משפה אותו.
דוד רוטנברג: ה-132.5% מורכבים מ-17% על הפרשות סוציאליות ועל מרכיב רווח.
דוד רוטנברג: אנחנו מתנים את זה בשני דברים: א', שהוא שילם.
דוד רוטנברג: זה בשביל להגן על העובד שהוא שילם לו שכר.
דוד רוטנברג: ו-ב', שהוא הפריש מה שצריך על-פי כל דין.
דוד רוטנברג: אם הוא לא עשה את זה - - -
משה גפני: במה שנוגע לעובד, אני בעד.
דוד רוטנברג: בדיוק.
דוד רוטנברג: אם הוא לא עשה את זה - -
משה גפני: לא על כל תשלומי החובה.
דוד רוטנברג: - - - למה שהוא יקבל 132.5%?
יעקב ערן: אלה תשלומי החובה שלו.
צחי אבוהב שביט: אם המעביד עבריין ולא מעביר ניכויים, תדפוק את העובד?
יעקב ערן: אתה אלוף עולם, אבל אם המעביד היה עבריין, הוא ימשיך להיות עבריין, אז נפצה אותו פעמיים, פעם אחת - - -
צחי אבוהב שביט: למה העובד אשם?
צחי אבוהב שביט: למה העובד אשם בזה?
דורון כהן: זה לא ענייננו, זה עניין של ועדת הכספים - - -
יעקב ערן: אני אסביר עוד פעם.
יעקב ערן: הכסף הוא לא ישירות לעובד, הוא למעביד.
צחי אבוהב שביט: יש לך - - -
משה גפני: תשלומי חובה שנותנים לעובד – בסדר, מה שלא – לא.
שגית אפיק: התנאי שהוא אכן שילם שכר לעובד הוא רוצה להשאיר, אבל כשהוא שילם תשלומי חובה שלושה חודשים קודם לכן, אתה מוריד.
משה גפני: תעשה את זה.
משה גפני: בשביל מה אתה צריך לכתוב את זה?
משה גפני: בשביל מה זה צריך להיות כתוב?
דורון כהן: זו הגנה על העובד.
דורון כהן: אנחנו רוצים את זה בשביל הגנה על העובד.
משה גפני: בשביל מה צריך לכתוב את זה?
יעקב ערן: ההסתדרות, אין לכם מה להגיד?
משה גפני: לאיזה צורך צריך לכתוב?
משה גפני: אתם תטפלו בהם.
משה גפני: אתם לא יודעים לטפל בהם?
שגית אפיק: אלה דברים שונים.
שגית אפיק: יש לכם כלי אכיפה וגבייה אלה שני דברים שונים.
יעקב ערן: אני חושב שזה אינטרס של המדינה - - -
משה גפני: לא צריך לכתוב את זה.
יעקב ערן: אני חושב שכן צריך לכתוב את זה, כי אחרת אין לי דרך, כי המעסיק ידע שהוא יכול לעשות מה שהוא רוצה – הוא יכול לשלם, לא לשלם.
שגית אפיק: זה כבר היה שלושה חודשים קודם.
שגית אפיק: יש לך כלים אחרים, תלך אליו.
יעקב ערן: למה אני צריך לתת למעביד?
יעקב ערן: אני נותן למעביד את הכסף הזה שבסוף לא מגיע לעובד.
שגית אפיק: הוא מגיע לעובד.
יעקב ערן: לא.
יעקב ערן: אם זה מעביד שהוא עבריין שהוא מפר, הוא ימשיך להפר.
משה גפני: אם הוא לא משלם לעובד, אתם לא משפים אותו.
משה גפני: אפילו אני שלא למדתי כלכלה, יודע את זה.
יעקב ערן: לא, זה לא נכון.
יעקב ערן: זה לא נכון, גפני.
שגית אפיק: "שכר יום עבודה של העובד.
יעקב ערן: אתה יודע מה, אתה אוהב פשרות.
יעקב ערן: נניח שהוא לא העביר תשלום שלושה חודשים, ניתן לו 100% במקום 132% או 117%.
יעקב ערן: למה לתת לו את הרווח?
יעקב ערן: אתה אמרת את זה, נכון?
משה גפני: 117%.
יעקב ערן: לא, את ה-100%, 117% זה כולל הטבות סוציאליות.
דוד רוטנברג: שהחוטא לא יוצא נשכר.
דוד רוטנברג: כך אתה משלם לעבריין.
יעקב ערן: אתה אומר שהוא לא משלם.
יעקב ערן: הנה, זה בדיוק מה שרוצים.
שגית אפיק: זה בהמשך למה שדיברנו קודם, מסלול ירוק צריך להיות משהו נקי, בלי הרבה תנאים, בלי הרבה סיבוך, בלי הרבה הוכחות.
יעקב ערן: תנאים למישהו נורמטיבי.
יעקב ערן: את צודקת, תנאים למישהו נורמטיבי.
יעקב ערן: חבר'ה, יוצא מצב אבסורדי, כאילו אנחנו רוצים למנוע, אבל בסופו של יום צריך לדעת שאותו אחד שלא משלם, שהוא גם לא יקבל.
משה גפני: זה יורד מההפרשות, בסדר.
שגית אפיק: כמה זה ההפרשות?
דוד רוטנברג: 17%.
שגית אפיק: בסדר, אז הוא יקבל פחות 17%.
משה גפני: בסדר, מורידים את ה-17%.
דוד רוטנברג: הוא יקבל 115.5%
רמי אריה: אני מבקש להעיר לעניין הנוסח שיש פה.
רמי אריה: הנוסח פה מדבר רק אם המעביד שילם באוגוסט, ספטמבר ואוקטובר 2012.
רמי אריה: נניח שהוא שילם היום, הוא לא זכאי.
רמי אריה: לא נאמר אם המעביד ישלם או ישלם עד למועד הגשת התביעה - - -
משה גפני: את הנוסח צריך לתקן.
רמי אריה: אני מבקש, אדוני, להציע.
רמי אריה: אני עורך-דין ורואה חשבון מלשכת עורכי-הדין, לצורך העניין כאן.
רמי אריה: קיבלנו את התקנות רק הבוקר בנוסחן הסופי.