GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: פעם ביום קורה לי שאין לי טענות נגדכם.
משה גפני: זה קורה, אבל אני מהר חוזר בי...
משה גפני: הייתם בסדר בעניין הזה.
שי חרמש: אגב, אף אחד לא עושה להם שום דבר, חבר'ה, הם ב-7 ק"מ.
שי חרמש: אתם רוצים להגיד תודה?
שי חרמש: אני לא אומר תודה.
ליאת גרבר: לא אמרתי שלא.
שי חרמש: הם ב-7 ק"מ.
משה גפני: הבקשה שלי, אדוני המנכ"ל ואנשי רשות המסים – הבקשה שלי היא כשמגיע דיון כזה, כדוגמת שלומית, שיכול לבוא מישהו ולומר:
משה גפני: נמדוד מהמקום הזה, נמדוד מהמקום ההוא, ללכת לקולא, מכיוון שמדובר על יישובים לכל הדעות שנמצאים במצב כזה שהם צריכים להיות במפת היישובים - - -
דורון כהן: אדוני היושב-ראש, רשות המסים לא נוהגת לפי רוח האוצר, והיא אכן נוהגת לקולא.
משה גפני: זה חידוש גדול.
דורון כהן: קיבלנו, אדוני.
משה גפני: תקנות סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה) (הארכת תחולת סעיף 5(ב) לחוק), התשע"ג-2012 – הארכת המועד לשנתיים.
משה גפני: מי בעד אישור התקנות, ירים את ידו, מי נגד?
משה גפני: אנחנו דנים עכשיו בסוגיית הפיצויים של נזק עקיף, אנחנו דנים על התקנות שהבאתם לוועדה.
משה גפני: תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף) (הוראת שעה), התשע"ג-2012.
משה גפני: אני מבקש להגיד לחברי הוועדה שאישרנו, על כל פנים בקדנציה שלי – אישרנו פעמיים תקנות של נזק עקיף בתקופת מלחמה.
משה גפני: אחד היה ארוך יותר, אחד היה קצר יותר.
משה גפני: מה שהיה מאפיין, לפני שאנחנו נכנסים לפרטים – מה שאפיין את הנושא של התקנות הללו ואת תשלום הפיצויים – אני לא מדבר על נזק ישיר, נזק ישיר איננו רלוונטי, זה חקיקה ראשית, מדובר על תשלום של מס רכוש.
משה גפני: אני מניח שגם רשות המסים, מס רכוש ומשרד האוצר עושים בזה עבודה טובה ומשלמים את הנזק הישיר במועד – מה שאפיין את הנזק העקיף היה התמשכות התקופה עד שהיו בכלל מביאים את זה לוועדה, עד שהיו מתקיימים דיונים, עד שהיו משלמים.
משה גפני: אני יודע על מקרים שבהם הרבה זמן לא שילמו, אפילו נכון לעכשיו, מקרים קודמים.
משה גפני: מה שעשיתי בהתאם למה שהוחלט בוועדת הכנסת, אבל דבר קצת מסובך, היות שאנחנו נמצאים בפגרת בחירות, שמתי את זה על סדר-היום כשעדיין לא היו תקנות.
משה גפני: היו ארבעה ימים, כפי שוועדת הכנסת החליטה, אבל פניתי לממשלה וביקשתי מהם להביא את התקנות עד יום שלישי.
משה גפני: דיברתי עם מנכ"ל משרד האוצר, וסיכמנו שתעשו מאמץ להשלים את התקנות עד יום שלישי.
משה גפני: אני שמח שאכן התקנות הושלמו.
משה גפני: אני עוד לא שמח על התקנות, תיכף נדון בהן, אבל אני שמח על זה שהתקנות הושלמו והובאו לדיון בוועדה עד היום, ואנחנו כבר דנים על התקנות, כשהמבצע הסתיים לפני ימים אחדים.
משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לפרטים, אבל אני גם אבקש להגביל בזמן את התשלום.
משה גפני: זאת אומרת, לא להשאיר מצב שבו אנשים סבלו והמדינה משלמת להם – עוד נחליט מה וכמה ובאיזה צורה – אבל להגביל את המועד.
משה גפני: לא יכול להיות שאנשים ייתנו הלוואה למדינה אחרי שהמדינה מחליטה שצריך לשלם.
משה גפני: פעמים רבות מדובר באנשים קשיי יום או מדובר באנשים שהם לא אנשים עשירים, והנזק שנגרם להם כתוצאה מזה שלא משלמים להם במועד הוא נזק שאנחנו צריכים למנוע.
משה גפני: א', אני שמח על זה שכבר יש תקנות ודיון.
משה גפני: נעשה כל מאמץ להצביע היום על התקנות, אם אכן נגיע להסכמות.
משה גפני: אם חס וחלילה לא נגיע להסכמות, אני אעשה ישיבה בתוך מספר ימים כדי להשלים את זה.
משה גפני: נעשה כל מאמץ לסיים את זה היום.
דורון כהן: אני אציג.
משה גפני: האם יש מישהו שרוצה להעיר משהו לפני שמציגים, מישהו מחברי הכנסת?
יצחק וקנין: יש לי שאלה כללית, אולי לדורון.
יצחק וקנין: האם לקחתם את המתווה של מלחמת לבנון?
דורון כהן: לקחנו את של "עופרת יצוקה".
דורון כהן: רבותי, כמו שאמר יושב-ראש הוועדה, ואני שוב מודה לך, אני מוצא את עצמי כאן בפגרה, כשאני צריך גם להתנצל על המהירות וגם להודות על המהירות.
דורון כהן: ובאמת בתוך ימים ספורים מהפסקת האש, ארבעה ימים, אנחנו מגיעים כאן לדיון על התקנות.
דורון כהן: גם לנו זה היה קשה - -
שי חרמש: אתם כבר מתורגלים, דורון ...
דורון כהן: - - ואני גם מאוד מכבד ומעריך את זה שהוועדה נכונה לדון בתקנות, למרות שהן הונחו לפני הוועדה רק הבוקר או אתמול בערב, אבל אני חושב שהמשימה הראשונה היתה לעשות את זה במהירות האפשרית.
דורון כהן: שר האוצר כינס את הנהלת משרד האוצר כבר ביום חמישי לפני עשרה ימים, ביום השני – ביום רביעי אחר-הצהריים כזכור התחיל המבצע – הוא קיבל שתי החלטות:
דורון כהן: ההחלטה הראשונה היתה לדחות את תשלום המסים, ההחלטה השנייה ששר האוצר קיבל היתה לאפשר להורים לילדים עד גיל 14, בטווח 40 ק"מ, להישאר בבית עם ההורים ולקבל שכר, והוא גם מייד מינה אותי לעמוד בראש צוות שיבדוק את הפיצוי העקיף.
דורון כהן: מייד עם הפסקת האש ואפילו קודם לכן השר ביקש ממני לעמוד בראש צוות כדי לבדוק את הפיצוי העקיף, והוא הנחה אותי לעשות את זה במהירות האפשרית.
דורון כהן: אחרי בדיקה קצרה אפשר היה לשבת, לדבר עם כולם ולשוחח, יכולנו למשוך את זה, ואתה יודע, זה לקח חודשים ארוכים, מגיעים להסכמות ולא מגיעים להסכמות.
דורון כהן: כזכור מבצע עופרת יצוקה ארך כשלושה שבועות, המבצע הזה ארך כשמונה ימים.
דורון כהן: יותר טוב, פחות טוב, לפעמים עדיף מהר מאשר להתחיל לעשות עכשיו בדיקות, ועדות, שיחות ושימועים, ובהתאם להנחיות של שר האוצר זה מה שקיבלנו, להיצמד ככל האפשר לפיצוי שהיה במצבע עופרת יצוקה.
דורון כהן: צריך גם לזכור, החוק מגביל פיצוי עקיף ליישובי ספר.
דורון כהן: המטרה של התקנות זה להרחיב את זה ליישובים שנמצאים בטווח של 7 ק"מ וליישובים שנמצאים בטווח של 40 ק"מ, על מנת לתת פיצוי עקיף לכל העסקים.
דורון כהן: אנחנו מבקשים, אדוני, לדון בתקנות שמבוססות כמעט לחלוטין על התקנות של עופרת יצוקה, לאשר אותן ככתבן.
דורון כהן: אחר-כך בשיחות, בדיונים עם רשות המסים, תהיה פרשנות כזאת, פרשנות אחרת, אבל הרעיון הוא, כמו שאמרת, לתת את הפיצוי ולשלם את הפיצוי בפועל במהירות האפשרית.
דורון כהן: לכן אנחנו מבקשים לאשר את התקנות בנוסח שהונח בפניכם, ואנחנו מודים לכם שוב על המהירות ועל הנכונות לדון בזה ללא שהות מרבית.
דורון כהן: לדון תוך התבססות על תקדים מהעבר.
משה גפני: תודה רבה, אדוני המנכ"ל.
ליאת גרבר: נעבור תקנה-תקנה.
שגית אפיק: נעבור תקנה-תקנה.
שגית אפיק: תקנה 1.
משה גפני: אין סיכוי בעולם שמפה תצאנה תקנות כמו שנכנסו.
משה גפני: אין סיכוי בעולם.
אבישי ברוורמן: אין שום סיכוי בעולם, בסיעתא דשמייא.
משה גפני: בסיעתא דשמייא.
משה גפני: כן, הכול יכול להיות.
ליאת גרבר: תקנה ראשונה קובעת - - -
שגית אפיק: את התקופה.
ליאת גרבר: את התקופה, נכון.
ליאת גרבר: התקופה שמיום 14 בנובמבר 2012 - - -
משה גפני: צריך לדבר למיקרופון.
ליאת גרבר: התקנה הראשונה קובעת למעשה את התקופה שבה ישולם הפיצוי, התקופה שמיום 14 בנובמבר 2012 ועד 22 בנובמבר 2012.
משה גפני: עוד פעם את המועד.
ליאת גרבר: מיום 14 בנובמבר עד יום ה-22 בנובמבר.
משה גפני: שמונה ימים.
ליאת גרבר: תשעה ימים.
שגית אפיק: עד יום חמישי.
שגית אפיק: למעשה מיום רביעי עד יום חמישי.
משה גפני: אנחנו מדברים כולל לאחר הפסקת האש - -
ליאת גרבר: כולל יום אחרי הפסקת האש.
משה גפני: - - כולל יום חמישי, מה שדיברנו בטלפון.
משה גפני: ביום הזה היתה הוראה - - -
קריאה: כולל יום שישי.
משה גפני: אני אאפשר לאנשים להתייחס.
משה גפני: כולל יום חמישי, שזה היה לאחר הפסקת האש, אבל היתה הוראה של פיקוד העורף שלא לפתוח את מוסדות החינוך.
משה גפני: זה מה שאתם מציעים.
צחי אבוהב שביט: אני מהמגזר הפרטי, אבל ניהלתי קרן פיצויים במלחמת לבנון השנייה, שם שילמו 3,9 מיליארדי שקלים על 162,000 תביעות בתוך חצי שנה.
צחי אבוהב שביט: אני רוצה לומר שגם מתוך התקנות שהוצעו, למשל לתיירנים, מבינים שצריך תקופת התאוששות.
צחי אבוהב שביט: קשה מאוד ולא נכון לחתוך את הנזק ביום שנגמרה המלחמה.
צחי אבוהב שביט: זה מלאכותי.
צחי אבוהב שביט: אני יודע שזה נשמע כאילו איזה משהו ערטילאי, אבל זה מלאכותי.
צחי אבוהב שביט: גם העסקים שנפגעו, שאינם תיירות, שמקבלים תקופת התאוששות – התיירות, תראו בתקנות, מקבלים בין 60 ל-90 יום התאוששות בנוסחה מסוימת, זה לא נכון רק לגבי התיירות – זה נכון לגבי כולם.
צחי אבוהב שביט: יש פה הרבה נציגים של הרבה מאוד עסקים שיוכלו לספר שהעסקים לא חוזרים לאותו מצב.
צחי אבוהב שביט: זה לא מצב כמו מחשב של 1 ו-0.
צחי אבוהב שביט: שלפחות ייתנו עוד שבוע אחד התאוששות אם לא יותר מזה.
שגית אפיק: רק לתיירות או לכל הענפים?
צחי אבוהב שביט: לכולם.
קריאה: בייחוד לענפים הקטנים.
צחי אבוהב שביט: יש ענפים של מסעדות, ענפים של בגדים, ענפי תעשייה שונים עד שחוזרים לעבודה.
צחי אבוהב שביט: זה אחד הדברים החשובים.
צחי אבוהב שביט: החיתוך הזה מלאכותי.
צחי אבוהב שביט: אתה רואה את זה גם בבדיקות של המחזורים אחר-כך.
צחי אבוהב שביט: בפועל אתה רואה שזה לא חוזר.
ורד ויץ: אני מההסתדרות החדשה.
ורד ויץ: בבדיקה שעשינו, גם ב-23 בנובמבר מוסדות החינוך היו סגורים לפי הוראת הצבא, גם הורים לילדים שנאלצו להשגיח עליהם כמו גם עובדי אותם מוסדות צריכים לקבל פיצוי גם על היום הזה אם נעדרו מהעבודה.
ורד ויץ: לגבי 7-0 ק"מ - - -
משה גפני: אני אתם בקשר כל הזמן, אני מתנצל על זה שאני אתם בקשר, אבל אני אתם בקשר כל הזמן, הם אומרים שהם סיכמו אתכם.
ורד ויץ: זה לא נאמר כאן.
משה גפני: טוב שיש ועדת כספים.
משה גפני: זה יהיה ב-23 בחודש.
משה גפני: בתקנות יהיה ב-23 בחודש.
משה גפני: האם יש פה מישהו מפיקוד העורף?
עידו אמיר: ההכרזה על מצב מיוחד בעורף בוטלה ב-23 בחודש על-ידי הממשלה.
משה גפני: ב-23 בחודש - - -
עידו אמיר: יום שישי.
משה גפני: יום שישי יהיה בפנים.
יעקב ערן: היות שהבקשה סבירה ובגלל שיש בזה הרבה היגיון, אנחנו מבינים שאם ב-23 אכן לא היו לימודים ולא התאפשרו לימודים, נכלול גם את ה-23 בפנים.
ליאת גרבר: "אזור מוכרז".
ליאת גרבר: למעשה האזור המוכרז לתקופה הזאת זה האזור שמסומן במפה.
שגית אפיק: לא צירפתם מפה.
שגית אפיק: צירפתם מפה.
שגית אפיק: אפשר רק להגיד לנו על מה מתבססת המפה?
ליאת גרבר: המפה מתבססת על היישובים שבין 0 ל-40 ק"מ, שלגביהם היו הוראות מיוחדות של פיקוד העורף.
ליאת גרבר: כשניכנס לתקנות, נראה מה רלוונטי.
משה גפני: המפה שקיבלנו לא מכבר מקובלת על פיקוד העורף?
בני שיק: תראה מה קיבלתם.
משה גפני: תאמרו לי האם המפה הזאת מקובלת עליכם?
משה גפני: יש היום הוראות שונות בפיקוד העורף לעומת מה שהיה בעופרת יצוקה?
עידו אמיר: המפה הרלוונטית היא המפה שהועברה בהחלטת הממשלה לוועדת החוץ והביטחון, היא המפה שמתוכה ניתנו הנחיות לאוכלוסייה.
משה גפני: זו המפה של ההנחיות שהיו עכשיו בעמוד ענן?
עידו אמיר: זו המפה שצורפה להחלטת הממשלה.
עידו אמיר: לא ראיתי את המפה הזאת.
יעקב ערן: ככל שיש שינויים לגבי המפה, נתאים את עצמנו לפיקוד העורף.
יעקב ערן: בסדר?
משה גפני: המפה שהיתה אז פחות רלוונטית מהמפה של היום, כיוון שהיו הנחיות אחרות של פיקוד העורף, שונות מהפעם הקודמת, והמפה צריכה להיות מותאמת.
יעקב ערן: צריך לזכור שאנחנו נצמדים להוראות פיקוד העורף לכל האורך.
שגית אפיק: פה הוא מדבר גם על המפה שהתקבלה בהחלטת הממשלה.
משה גפני: יש מפה עכשיו של פיקוד העורף.
יעקב ערן: אם הולכים עם פיקוד העורף - - -
משה גפני: לא הולכים עד הסוף.
משה גפני: אם אתה הולך אתו בדבר אחד, אתה הולך על הכול?
משה גפני: אתה מפעיל שיקול דעת.
דורון כהן: יכול להיות ששינו את ההגדרה של ה-40 ק"מ, אנחנו נבדוק את זה.
דורון כהן: ..
משה גפני: אנחנו הולכים לפי המפה העדכנית.
משה גפני: אני מבקש גם מפיקוד העורף לעקוב אחרי זה ולהיות בקשר עם רשות המסים.
שגית אפיק: "מוסד ציבורי זכאי".
ליאת גרבר: "מוסד ציבורי זכאי".
ליאת גרבר: למעשה מוסד ציבורי שזכאי להיכנס לגדר התקנות זה מוסד ששליש לפחות מהכנסתו בשנת המס 2011 לא היתה מתמיכה או מתרומות.
ליאת גרבר: הרעיון שמוסד ציבורי שכולו נתמך למעשה לא ספג פגיעה מבחינת רווח, ולכן הדרישה היא, וזו אותה דרישה שהיתה גם בתקנות הקודמות, ששליש מהכנסתו לא תהיה מתמיכה אלא ממכירות של שירותים או מוצרים.
משה גפני: עורך-הדין צחור, בבקשה.
איתן צחור: קודם כול, שנת 2011 זה עיוות.
איתן צחור: הרי יש לנו גם מוסדות שהוקמו אחר-כך.
איתן צחור: לקחת את כל שנת 2011 בחישוב יוצר עיוות מוחלט.
איתן צחור: עדיף לקחת את חודש אוגוסט 2012 כמודד, ותו לא.
איתן צחור: כל היתר יכול לגרום לנזק.
איתן צחור: מעבר לכך, הסיפור של חודש בחודשו.
איתן צחור: חודש בחודשו כבר הוכח, בפסיקה היו כבר עשרות פסקי דין.
איתן צחור: מה זה חודש בחודשו?
איתן צחור: אם כל חודש מקבל כסף ובחודש אחד לא קיבל, הוא נפל.
איתן צחור: כל המושג הזה "חודש בחודשו", מלכתחילה בתי המשפט ביקרו אותו וצריך להשמיט אותו.
איתן צחור: ייתכן שאתה מקבל פעמיים בשנה, שלוש פעמים בשנה מאיזה מוסד, מאיזה גוף בצורה מחזורית, אבל לא חודש בחודשו.
איתן צחור: התנאי הזה הוא תנאי מאוד מחמיר.
איתן צחור: הנושא של 117% - - -
יעקב ערן: האם אתה מדבר על התמורה חודש בחודשו?
יעקב ערן: זה השירותים, זה לא התמורה.
שגית אפיק: תסתכלו על פיסקה (2), "כפי שדווחה בדוח" - -
איתן צחור: בכל הסעיפים זה מופיע.
שגית אפיק: - - - אתם דורשים שעיקר הכנסתו היתה ממכירת שירותים או מוצרים מדי חודש בחודשו.
שגית אפיק: זאת אומרת, יש לכם פה שני תנאים.
שגית אפיק: חודש בחודשו מתייחס לעיקר הכנסתו או שהוא צריך להוכיח שכל חודש בחודשו היתה לו מכירת מוצרים.
שגית אפיק: אם לאורך כל השנה עיקר הכנסתו היתה ממכירת מוצרים זה נכנס או לא נכנס?
ליאת גרבר: אם יש מתן שירות, למשל אוניברסיטה, שנותנת שירות על בסיס שנתי ופשוט התשלומים נפרסים ל-12 חודשים, זה לא הרעיון.
ליאת גרבר: הרעיון הוא שבכל חודש יש מכירה מתחדשת של שירות או של מוצר.
שגית אפיק: זה לא מספיק שזה עיקר ההכנסה שלו?
שגית אפיק: למה זה כל כך מצומצם?
שגית אפיק: זה מאוד מחמיר.
ליאת גרבר: הרעיון הוא שלא תהיה פריסה של תשלומים.
ליאת גרבר: זה לא הרעיון שבגלל ששילמת על מוצר שנתי ופה פרסת את התשלומים מדי חודש זה יעמוד בתנאי, אלא שבכל חודש תהיה מכירה - - -
שגית אפיק: יש לך ממילא שהעיקר יהיה בשנת 2011 ממכירת שירותים ומוצרים.
שגית אפיק: ברגע שאת מוסיפה "מדי חודש בחודשו", זה הופך להיות מאוד-מאוד מצומצם ומחמיר.
ליאת גרבר: שוב, יכול להיות שמכרתי שירות שנתי, שהוא לאורך כל השנה, ופשוט שילמו לי בתשלומים, אז לא נפגעתי.
שגית אפיק: וזה היה עיקר הכנסתו?
איתן צחור: - - - משרד החינוך משלם - - -
משה גפני: דקה, עורך-הדין צחור.
איתן צחור: דוגמה פשוטה.
איתן צחור: משרד החינוך משלם לבית ספר פרטי או מוסד ציבורי כל חודש כסף, אבל נניח פיצוי מסוים למורים, מענק יובל למשל, הוא נותן פעם בחצי שנה.
איתן צחור: הפעילות צריכה להיות מדי חודש בחודשו, לא התשלום בפועל.
ליאת גרבר: זה מה שאנחנו אומרים.
איתן צחור: אני מדבר על הפעילות.
ליאת גרבר: אנחנו מסכימים.
יעקב ערן: היות שיש לנו קצת ניסיון, היות שהתקנות מבוססות - - -
איתן צחור: יש הרבה פסקי דין.
ליאת גרבר: שינינו קצת את הנוסח.
איתן צחור: זה אותו נוסח.
ליאת גרבר: זה לא אותו נוסח.
ליאת גרבר: תסתכל.
איתן צחור: "מדי חודש בחודשו" זה אותו נוסח.
משה גפני: לא נגמור את הדיון הזה - - -
ליאת גרבר: שינינו את הנוסח, הורדנו את עניין התמורה.
משה גפני: ליאת.
משה גפני: לא נגיע לשום מקום.
משה גפני: מה אתם רוצים ב"מדי חודש בחודשו"?
משה גפני: מה אתם רוצים להרוויח?
משה גפני: את מה אתם רוצים למעט?
משה גפני: אז נראה אם בכלל צריך את המלים האלה.
משה גפני: מה אתם רוצים להוציא?
משה גפני: תנו לי מקרה.
דוד רוטנברג: אני היועץ המשפטי של הקרן.
דוד רוטנברג: הכוונה היתה – וזה שינינו מעופרת יצוקה והבהרנו – לא שהתמורה מתקבלת מדי חודש בחודשו.
דוד רוטנברג: זה כמו שעורך-הדין צחור יכול להתקבל פעם בשנה.
דוד רוטנברג: הכוונה היא שהעסק או שהמוסד הזה מספק מוצרים או שירותים מדי חודש בחודשו או מסוגל לייצר אותם מדי חודש בחודשו.
דוד רוטנברג: כלומר, שהוא מתנהג במתווה של עסק.
דוד רוטנברג: אם האוניברסיטה לדוגמה, הוא אמר מוסד, או אם מכללה מסוימת, שמסוגלת לספק כל חודש בחודשו מוצרים, ועיקר הכנסתה מתמיכות, אז היא לא מלכ"ר זכאי.
דוד רוטנברג: הכוונה שלא מדי חודש בחודשו יש לה תמורה, אלא מדי חודש בחודשו - - -
משה גפני: למה אתם צריכים שזה יהיה כתוב?
דוד רוטנברג: כי אז זה מתווה של עסק.
שגית אפיק: הם רוצים להחריג מלכ"ר שהוא לא דומה - - -
יעקב ערן: כשאין לו פעילות לחלוטין.
ליאת גרבר: היו טענות למשל שאוניברסיטה שמקבלת שכר שנתי - - -
ליאת גרבר: תגיד את הטענה שנטענה בבית משפט.
דוד רוטנברג: למעשה אותו מוסד שנתמך פעם בשנה, אם זה סטודנטים שמשלמים פעם בשנה, ומשרד החינוך מתקצב אותם פעם בשנה, ואותה אוניברסיטה מספקת את אותם מוצרים עקרונית מדי חודש בחודשו, אז במלחמת לבנון השנייה, היה לנו פסק דין כזה, היא לא סיפקה במשך חודש, למעשה היא לא נפגעה.
איתן צחור: חודש אחד.
ליאת גרבר: היא לא נפגעת, כי היא לא מחזירה שכר לסטודנטים.
שגית אפיק: אולי נכתוב: יכולה למכור.
שגית אפיק: לא כמו שזה כתוב.
שגית אפיק: פשוט זה מאוד מצומצם איך שזה כתוב.
איתן צחור: חודש אחד היא לא פעלה.
שגית אפיק: וביכולתה למכור שירותים או מוצרים מדי חודש, נקודה.
ליאת גרבר: אני לא יודעת אם זה אומר - - -
שגית אפיק: זה מה שאמרתם.
שגית אפיק: אמרתם שאתם בודקים אם היא מסוגלת, את היכולת.
ספי זינגר: מה שנדרש שתהיה פעילות תמידית, כדי שבאותם ימים שתהיה מלחמה, היעדר הפעילות יגרום לנזק.
איתן צחור: פעילות קבועה, אבל לא בכל חודש.
ספי זינגר: פעילות מדי חודש בחודשו.
איתן צחור: חודש אחד הוא היה סגור.
ליאת גרבר: אז הוא לא נפגע.
משה גפני: את הניסוח שלך אנחנו עושים.
שגית אפיק: ביכולתה - - -
משה גפני: אם תהיה בעיה נחזור לזה, אבל הניסוח יהיה מה שאנחנו קבענו.
יעקב ערן: לא יהיה.
יעקב ערן: גפני, לא יהיה ביכולתה.
יעקב ערן: אני רוצה שנייה להסביר משהו, בסדר?
יעקב ערן: בסופו של יום - - -
משה גפני: מה הנושא?
יעקב ערן: גם הנושא הזה עבר בחקיקה באותו אופן.
משה גפני: אתה חושב שאני קולט הכול מהר?
שגית אפיק: אגב, זה לא עבר באותו אופן.
שגית אפיק: ב-2009 היה נוסח קצת אחר.
ליאת גרבר: בדיוק בגלל הבעיה הזאת.
יעקב ערן: תארי לך שיהיה עסק שעובד פעם בעשרה חודשים.
משה גפני: לא דיברנו על זה.
ליאת גרבר: באה האוניברסיטה בטענה שהיא נפגעה מהחודש הזה, אבל היא לא נפגעת, כי הסטודנטים משלמים תשלומים שנתיים.
משה גפני: קבעתם לפני שבאתם לכאן שתעשו כל מאמץ להתיש אותי, כדי שבסעיפים האחרונים לא יהיה לי כוח?
יעקב ערן: לא, אבל אתה מאפשר את זה.
משה גפני: אנחנו יודעים מה המטרה שלכם.
משה גפני: אנחנו רוצים שהניסוח יהיה ניסוח מקל יותר.
משה גפני: נגיע לפתרון, לא נלך לרב.
ליאת גרבר: נגיע לנוסח מוסכם על הוועדה ועלינו.
משה גפני: כן, עורך-הדין צחור.
איתן צחור: 2011 כמודד, אמרנו שזה לא הוגן.
איתן צחור: צריך לקחת את 2012, חודש אוגוסט.
איתן צחור: ה-117%, גם לא הוגן.
איתן צחור: כל עם ישראל מקבל 132%, גם אנחנו צריכים 132% לגבי מסלול של משכורות.
משה גפני: תעיר על ה-117% כשנגיע לעניין.
ליאת גרבר: המסלול הראשון הוא מסלול שכר עבודה.
אמנון סמרה: אדוני, הייתי עד לפני שנתיים בפרקליטות, עכשיו אני בתחום הפרטי ומייצג נישומים שעוד גוררים תביעות מעופרת יצוקה.
משה גפני: לפני שלושה ימים היית בפרקליטות?
אמנון סמרה: לא, לפני שנתיים, והיום אני מייצג ניזוקים - - -
קריאה: בינתיים נראה שכולם פה עובדי מדינה לשעבר.
משה גפני: שמעתי שלושה ימים, חשבתי שהגענו עכשיו לשיא שעוד לא היה לנו, כי מה שהיה לנו עד עכשיו היה שלושה חודשים.
משה גפני: אז הוא ישב בצד הזה, ופתאום הוא דיבר הפוך.
משה גפני: זה לא המקרה שלך.
אמנון סמרה: יש פה תיקון שאני חושב שהוא חשוב להגדרת שווי נזק עקיף לפני שנכנסים למסלולי השכר.
אמנון סמרה: אם נכנסים להגדרת מסלולים, אז דילגנו על הגדרת "שווי של נזק עקיף".
שגית אפיק: כבר עברת את "שווי של נזק עקיף"?
שגית אפיק: גם לי יש הערה לגביה.
אמנון סמרה: הגדרת "שווי של נזק עקיף", זה לפני מסלול שכר.
אמנון סמרה: יש פה הגדרה חדשה - - -
משה גפני: מי שאין לו סבלנות ללכת מלה-מלה, לא חייב להישאר.
משה גפני: אני מתכוון לעבור מלה-מלה.
אמנון סמרה: אדוני ישים לב שרשום פה "כשהנזק נגרם כתוצאה מנזק מלחמה".
אמנון סמרה: זו תוספת חדשה, יש בה קושי ואני רוצה להסביר לוועדה שזה לא כל כך ברור מאליו.
אמנון סמרה: כל המסלולים שאחר-כך ידברו עליהם נועדו כדי לאפשר פיצוי מהיר, כדי לאפשר לאנשים שניזוקו להציג פרמטרים פשוטים שרשות המסים יכולה לבדוק את הפרמטרים הפשוטים ולהגיד: אוקיי, זה ועוד זה, חלקי זה, מגיע לך פיצוי, לא מגיע לך פיצוי, ולרוץ הלאה, מתוך הבנה שיש פה איזה ממוצע גס – חלק מרוויחים, חלק מפסידים.
אמנון סמרה: אם באים ואומרים "כשהנזק נגרם כתוצאה מנזק מלחמה", וזה נכון שלצורך זה נועד הפיצוי, כל החישוב במסלולים הופך אחר-כך ללא יותר מאיזה הצעה ראשונית, מאיזה בסיס לדיון, ולא מקבל את הנפקות שיש לו כאיזה חזקה שזה הפיצוי שמגיע לניזוק.
אמנון סמרה: אני רוצה למקד.
אמנון סמרה: מה שקורה שמגיעים עם החישוב, מגיעים עם הניירות, מוכיחים את הנזק לפי החישובים, ואז אתה בא ואומרים לך: תוכיח לי מאיפה זה נגרם, תוכיח לי שאולי לא קנו ממך, או תוכיח לי שהלקוחות שלך סגרו את העסק.
אמנון סמרה: אם סתם לא הצלחת למכור, כי לא היו לקוחות ברחוב, לא מגיע לך פיצוי, אבל ברור שהם לא הגיעו כי היתה מלחמה.
שגית אפיק: זה ההבדל שצריך להיות בין מסלול אדום למסלול ירוק, הרי מסלול ירוק צריך להיות עמידה בנוסחה.
אמנון סמרה: בדיוק.
שגית אפיק: האם באמת אתם דורשים איזה נטל הוכחה על הניזוק בנוסף לעמידתו במבחן - - -
יעקב ערן: אני חושב שאתה לא אומר - - -
משה גפני: ערן, הוא באמצע הדיבור.
ליאת גרבר: זה לא השתנה.
ליאת גרבר: ממה זה השתנה?
משה גפני: לא הבנתי מה שאתם עושים.
משה גפני: עם כל הכבוד, הוא באמצע רשות דיבור, הוא גם היה בפרקליטות.
אמנון סמרה: אני גם מכיר את ליאת, זה בסדר.
אמנון סמרה: אני אעביר אותה לצד שלנו פה עם צחי.
אמנון סמרה: מה שאני חושב, ועלתה פה כבר השאלה של איזה נטל הוכחה - - -
משה גפני: בקיצור, מה שאתה טוען - - -
אמנון סמרה: שבמסלולים צריכה להיות חזקה לכאורה שזה הפיצוי.
משה גפני: מה שאתה טוען, אם הבנתי אותך נכון – אנחנו מדברים על נזק שבו הולכים למסלול ירוק, לא למסלול אדום, ובמסלול הזה נטל ההוכחה איננו על האדם שאומר: סגרתי את העסק שלי, לא עבדתי בגלל שהייתי עם ילדי על-פי הוראת פיקוד העורף, הוא לא צריך להוכיח שהנזק הזה נגרם כתוצאה מהמלחמה.
אמנון סמרה: כך אני חושב.
אמנון סמרה: אני חושב שלזה הוועדה התכוונה.
אמנון סמרה: בפועל, לצערנו זה לא מה שקורה, וצריך להגיע לניסוח שבמסלול אדום הנישום מוכיח - - -
ליאת גרבר: למה זה לא מה שקורה?
אמנון סמרה: כי בפועל אתה מגיע למס רכוש, אומרים לך: לא, תוכיח לנו.
ליאת גרבר: בתוך ה-7-0 ק"מ אנחנו אומרים: תוכיח?
אמנון סמרה: כן.
שגית אפיק: אולי לא ב-7-0 ק"מ.
שגית אפיק: ב-7-0 ק"מ יש להם מסלול אדום, הם צריכים להוכיח.
אמנון סמרה: אני מדבר על ה-40 ק"מ.
משה גפני: רבותי, הבנתי.
משה גפני: ליאת, נגמר העניין.
משה גפני: במה שהוא אומר הוא צודק?
יעקב ערן: לא צודק.
משה גפני: למה הוא לא צודק?
ליאת גרבר: הוא לא צודק.
משה גפני: תשמעו את השאלה.
משה גפני: בגלל שהוא לא הצליח להוכיח.
משה גפני: אם הוא לא הצליח להוכיח, למה צריך לכתוב את זה?
ליאת גרבר: זה ברור שהנזק צריך להיות נזק מלחמה.
יעקב ערן: אני אסביר.
משה גפני: אני חוזר על השאלה, אני מבקש על זה תשובה.
משה גפני: אם אתם רוצים לתת לי נאום ארוך, אז נאום ארוך, זה בסדר, יש לי זמן, אין לי פריימריז היום.
משה גפני: קיבלנו תלונות.
משה גפני: יש תלונות על הנושא הזה, לפעמים זה קורה.
משה גפני: רוב פקידי השומה הם אנשים טובים, מוצלחים והכול בסדר.
משה גפני: יכול לקרות חריג עם אלה שמדביקים עיקולים.
משה גפני: בא אדם ואומר: הייתי בבית.
משה גפני: בגלל שבתי הספר היו סגורים, הייתי עם הילד שלי.
ליאת גרבר: יש לי הוראות של פיקוד העורף.
משה גפני: הוא לא צריך להוכיח מעבר לעובדה הזאת שהוא גר בבאר-שבע, מעבר לעובדה הזאת שבתי הספר היו סגורים, שנגרם לו נזק כתוצאה מהעניין הזה.
משה גפני: הוא לא צריך להוכיח שזה נגרם כתוצאה מהמלחמה.
יעקב ערן: אם הנזק לא קשור בכלל למלחמה?
יעקב ערן: מה זה קשור?
קריאה: תוכיח אתה.
משה גפני: שגית, שנייה, אני יודע מה אני שואל.
משה גפני: רשות המסים באמת גוף מצוין, אני מדבר על המקרה החריג.
משה גפני: הוא אומר: לפני יומיים, לפני שהיתה המלחמה, הוא יכול ללכת הביתה, אף אחד לא נותן לו את זה, לא בתקנות ולא חשוב מה שתכתוב.
משה גפני: מדובר רק על מי שיש לו נזק בזמן המלחמה.
משה גפני: אם אתה אומר שאתה כותב: כתוצאה מנזק המלחמה, אתה אומר בתקנות שאני שגר בבאר-שבע, אני צריך להוכיח את זה.
ליאת גרבר: זה לא נכון.
ליאת גרבר: החוק לא אומר מי צריך להוכיח, הוא אומר שצריך להוכיח - - -
משה גפני: אני מגיע עכשיו לשאלה.
משה גפני: אחרי מה שאמרתם שהוא לא צריך להוכיח, שיהיה כתוב שזה כתוצאה מהמלחמה ועליו לא מוטלת חובת ההוכחה.
ליאת גרבר: ההסמכה לתקנות נמצאת בחוק, וזה מה שכתוב בחוק.
ליאת גרבר: החוק דורש קשר בין הנזק לבין הפיצוי.
ליאת גרבר: הנוסח לא שונה מעופרת יוצקה.
שגית אפיק: זה עניין של יישום, זה לא עניין של נוסח.
שגית אפיק: אם ביישום - - -
ליאת גרבר: האם אני יכולה לסיים?
ליאת גרבר: ההסמכה נמצאת בחוק.
ליאת גרבר: הנוסח לא שונה מהנוסח של עופרת יצוקה.
ליאת גרבר: ברור שאם אדם גר באזור שבו הוראות פיקוד העורף הן כאלה של סגירת העסק או לא ללכת לבית ספר, והוא נאלץ להישאר בבית ולשמור על הילדים שלו, הוא יקבל פיצוי.
ליאת גרבר: קרן הפיצויים יכולה להרחיב בעניין.
משה גפני: ראש עיריית באר-שבע.
רוביק דנילוביץ: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת - - -
משה גפני: אתה רשאי לדבר על כל - - -
רוביק דנילוביץ: אני אבקש אחר-כך, ברשותך, מגזבר העירייה, שהכין עוד כמה נקודות שלא רשומות בתקנה.
רוביק דנילוביץ: ראשית, אני מוכרח לומר שחלק מהדברים כאן קשה להבין.
רוביק דנילוביץ: אם יורשה לי, אני מנסה לברור את מילותי בעדינות, זה לא ראוי ולא מכובד כלפי האזרחים.
רוביק דנילוביץ: אנשים הם לא רמאים ולא שקרנים ולא באים לעבוד על המערכת.
ליאת גרבר: מי אמר את זה?
ליאת גרבר: למה להגיד את זה?
רוביק דנילוביץ: אני אומר את זה במילותי, ואמרתי שזה לא ראוי ולא מכובד.
ליאת גרבר: זה נשמע כאילו אתה חושב שאנחנו אומרים את זה.
קריאה: ראש העיר צודק בכל מה שהוא אומר.
קריאה: תתחשבו במה שקורה לבעלי העסקים שמחכים לשמוע תשובות.
קריאה: ראש העיר צודק בכל מה שהוא - - -
רוביק דנילוביץ: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש - - -
משה גפני: יש לי בקשה, ראש העיר מדבר, אני מבקש לאפשר לו.
רוביק דנילוביץ: חוץ מזה, נאום ראשון בכנסת לא מפריעים.
משה גפני: זה לא נאום ראשון כאן, אבל - - -
רוביק דנילוביץ: ניסיתי.
רוביק דנילוביץ: יש לך זיכרון טוב.
משה גפני: בבקשה, אדוני ראש העיר.
רוביק דנילוביץ: אני חושב שמה שבלט, במיוחד במערכה האחרונה, זו ההתנהלות המופתית של התושבים, של העורף, של האזרחים.
רוביק דנילוביץ: ההתנהלות הזאת בעצם אפשרה גם לדרג המדיני וגם לדרג הצבאי לקבל החלטות שקולות, אחראיות ובלי לחץ.
רוביק דנילוביץ: והסתיימה המערכה הזאת, היא היתה קצרה, ואני רוצה לומר לכם שאנחנו, ראשי הרשויות, במקביל לכל מה שעברנו בשמונה הימים הללו, קיבלנו בלי סוף טלפונים ומיילים ופקסים מהחרדות והחששות הנוספים של הציבור ושל בעלי העסקים – מה יקרה ביום שאחרי.
רוביק דנילוביץ: אתם יודעים למה?
רוביק דנילוביץ: כי אנשים למודי ניסיון.
רוביק דנילוביץ: בעופרת יצוקה – והמתווה שאתם עכשיו מביאים כפי שהתקיים בעופרת יצוקה – מה שעשו זה פשוט להוציא את הנשמה לאנשים.
רוביק דנילוביץ: הוציאו להם את הנשמה.
רוביק דנילוביץ: אנשים היו כל כך ממורמרים וממורמרים.
רוביק דנילוביץ: בסוף המדינה נתנה להם את הכסף, נתנה פיצוי.
רוביק דנילוביץ: אבל מה קרה?
רוביק דנילוביץ: אנשים איבדו את האמון וראינו את זה במערכה הזאת, ישר ביום הראשון והשני אנשים בחששות מה יקרה ביום שאחרי.
רוביק דנילוביץ: אני רוצה לומר לכם שחוסן לאומי בא לידי ביטוי בכך שהמדינה יודעת לדאוג לאותם אנשים שנאלצו לשבת בבית עם הילדים שלהם, לאותם עסקים, ואני אומר לכם, עסקים קטנים ובינוניים שעלולים לקרוס, עלולים לקרוס, כי עבורם זה קיומי.
רוביק דנילוביץ: שמונה ימים כאלה זה קיומי עבורם, והם לא באים לעבוד על המערכת, הם רוצים להמשיך להתקיים.
רוביק דנילוביץ: וכן, שבעה ימי ההתאוששות הנוספים האלה חשובים להם.
רוביק דנילוביץ: אני מוכרח לציין שיש רוחות טובות מכיוון משרד האוצר, והלוואי שהמערכת תהיה יעילה כמו המערכת של מס רכוש.
רוביק דנילוביץ: הם באים, אגב, יחד עם הטיל.
רוביק דנילוביץ: מייד איך שמגיע הטיל הם באים אתו.
שי חרמש: טוענים שהם באים לפניו.