GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אזולאי: אוקיי, אז אני מבקש פשוט לחזור על אותם דברים, ולדעת האם חברת חשמל הולכת להגיש איזושהי תכנית התייעלות ורה-ארגון בכל מה שקורה בחברה.
משה גפני: כולנו שמענו את הנהלת חברת החשמל, כולנו שמענו את ועד העובדים.
משה גפני: אני מבקש ממך, אתה האיש הבכיר של משרד האוצר, אתה המנכ"ל של משרד האוצר.
משה גפני: אני לא אגיד איזה רושם התקבל אצל החברים, אני לא שאלתי אף אחד, אני אגיד לך אחרי זה בסוד איזה רושם התקבל אצלי.
משה גפני: אני מבקש לדעת ממך תשובה.
משה גפני: אני לא מבין מה זה קשור לבחירות.
משה גפני: אני רוצה לדעת לפני שאני מדבר עם שר האוצר ועם סגן שר האוצר, שתגיד לי למה לא יושבים עכשיו למשא ומתן כדי לעשות את הרפורמה.
משה גפני: אני לא יכול להתחייב על יושב ראש ועדת הכספים של 2013.
משה גפני: אני אומר לך שכל מי שיהיה כאן
משה גפני: יושב ראש ועדת כספים לא יאשר ערבות נוספת אם אתם תבואו ותגידו – אתם, לא חשוב מי זה יהיה - -
שכיב מוראד שנאן: אם לא תדע להגביל בזמן.
משה גפני: לא יידעו להגיד למה לא נחתם ההסכם.
משה גפני: ישב פה מיקו, יושב ראש ועד העובדים; ישבו יושב ראש חברת החשמל, מנכ"ל חברת החשמל – כולם אומרים, אנחנו יכולים לחתום הערב.
דורון כהן: גם אנחנו.
אבישי ברוורמן: אז לכו לעבוד.
דורון כהן: עם כל הכבוד, יש הרבה רצון טוב, יש הרבה הערכה גם להנהלה וגם לוועד העובדים, אבל אנחנו צריכים לשמור על הכסף של עם ישראל - -
דורון כהן: - - אנחנו לא נבוא ונחתום הערב על - - - עם כל הכבוד.
משה גפני: לא, רק שנייה.
דורון כהן: אתה יודע כמה החשמל יעלה אם נחתום היום בערב?
משה גפני: אל תיקח אותי בתור יועץ כלכלי שלך, אבל תיקח אותי בתור יועץ פוליטי שלך.
דורון כהן: גם כלכלי אני מוכן.
משה גפני: אני אומר לך, אתם צריכים להתחיל לשבת ולבוא ולהגיד, תשמע, חברת החשמל רוצה ברפורמה עוד 10 מיליארד שקל על חשבון הציבור, והיא רוצה להעלות את התעריפים בעוד כמה.
משה גפני: אבל לא יכול להיות מצב שהם אומרים שהם רוצים לשבת, ואתם אומרים "פריימריס".
דורון כהן: לא, לא, בשום פנים ואופן לא.
משה גפני: אז בסדר, אז זה לא בחירות, מה זה רלוונטי?
שכיב מוראד שנאן: מדובר רק על פריימריס.
משה גפני: אתה איש מקצוע, אתה המנכ"ל, אתה לא איש פוליטי.
משה גפני: ועדת הכספים כולה מבקשת מכם שתתחילו את המשא ומתן, תגיעו למסקנה ותחתמו.
משה גפני: תגיד לי שניהלתם משא ומתן והתברר שמה שמיקו אמר כאן לא נכון, הוא לא מתכוון בכלל לשום דבר, ומה שאמר יפתח רון-טל וגליקמן, ומה שאמרו האחרים – לא רציני; אבל לבוא ולהגיד, אנחנו לא יושבים – מה אתם חושבים, שאנחנו נאשר לכם בלי סוף ערבויות על חשבון הציבור כשלא עושים כלום?
דורון כהן: משפט אחד תשובה.
משה גפני: אני לא הולך לדבר עם השר ולא עם סגן השר.
משה גפני: אני חשבתי בהתחלה שאולי אני אדבר איתם – אולי אדבר עם איציק כהן, הוא חבר שלי.
משה גפני: והשר חבר שלי.
קריאה: לא, אין צורך.
משה גפני: אתה המנכ"ל.
דורון כהן: אדוני, אנחנו מקבלים את עמדת הוועדה.
דורון כהן: שנית, אמרתי את זה בתחילת דבריי, ואני חושב שמה שאמרו גם יושב ראש הדירקטוריון וגם יושב ראש ועד העובדים מאשרים את הדברים: אנחנו נמצאים במשא ומתן, אנחנו נמצאים במצב מתקדם, ואנחנו מאוד אופטימיים.
דורון כהן: אנחנו לא באים היום בלילה וחותמים - -
משה גפני: זה לא ביקשנו.
משה גפני: אני דיברתי על מחר, לא על היום בלילה.
דורון כהן: יחד עם זה אנחנו לא נמצאים במצב שאנחנו לא חותמים בגלל הנחיות היועץ המשפטי לממשלה, אנחנו לא שם.
דורון כהן: אם נגיע למצב שסיכמנו הכול, ומה שמעכב זה רק הנחיות היועץ אנחנו נפנה ליועץ ונשאל אותו מה לעשות.
דורון כהן: אנחנו מקבלים את ההנחיה, נשב היום, נשב מחר, נשב היום בלילה וננסה לסיים את זה בהקדם האפשרי.
דורון כהן: מילה אחת רק על מה שאמר מגלי, אני חייב.
דורון כהן: אני ראיתי שהיה כתוב אתמול בעיתון.
דורון כהן: אני לא יודע מי פנה, ואני לא יודע מי דיבר.
דורון כהן: משרד האוצר, לפחות אני שפונה בשם המשרד, מעולם לא ביקשנו להתחייב בשם הוועדה.
דורון כהן: כך שאם הייתה טעות אני לא יודע מי עשה אותה.
דורון כהן: אנחנו לא מתחייבים בשם הוועדה.
דוד אזולאי: אתה מקציב את זה בזמן?
משה גפני: אדוני המנכ"ל, אני מבקש שבתוך מספר שבועות, שלושה שבועות עד חודש, דיווח לוועדה מה נעשה עם העניין הזה.
משה גפני: עוד חודש הם כבר יהיו אחרי הפריימריס - -
ציון פיניאן: אפשר להשהות את זה ל-25 בנובמבר.
משה גפני: - - ואז לדווח לוועדה.
שכיב מוראד שנאן: עד 5 בדצמבר.
משה גפני: אני מביא את זה להצבעה.
משה גפני: לפני שאני מביא את זה להצבעה אני מבקש תשובה על מה שביקשתי קודם לגבי הבקשה של הוועדה על המועדים.
משה גפני: היום אני רוצה תשובה כי אני צריך לשלוח לחברי הוועדה ארבעה ימים קודם.
דורון כהן: אנחנו ניתן לכם היום תשובה מוסמכת.
מגלי והבה: - - - חוב 700 מיליון ₪.
מגלי והבה: החוב של הרשות הפלסטינית לחברת חשמל - - - זה עוד חוב של חברת החשמל.
שכיב מוראד שנאן: הם יודעים את זה.
דורון כהן: אנחנו הגענו להסדר עם הרשות, ואנחנו עושים מאמץ שלפחות החוב השוטף - -
מגלי והבה: אני רוצה שהם ישלמו כסף, לא מעניין אותי הרשות.
דורון כהן: אי אפשר להגיע למצב שהם לא יוכלו לשלם משכורות.
דורון כהן: לפחות את החוב השוטף אנחנו משלמים - -
משה גפני: בקשתו של שר האוצר.
משה גפני: מיקו, אני מבקש שגם אתה תדווח לנו תוך שלושה שבועות.
משה גפני: אני גם מבקש שחברת החשמל תדווח לנו.
משה גפני: אני רוצה לדעת משלושת הגורמים.
משה גפני: אנחנו צריכים להתקדם עם העניין.
משה גפני: היות שהגיע סגן שר האוצר אני מבקש לעבור להצבעה.
משה גפני: מי בעד בקשתו של שר האוצר לערבות?
משה גפני: בעד בקשת שר האוצר – רוב
משה גפני: נמנעים – 1 בקשתו של שר האוצר למתן ערבות לחברת החשמל נתקבלה.
משה גפני: אין מתנגדים, 1- נמנע.
משה גפני: בקשתו של שר האוצר למתן ערבות לחברת החשמל נתקבלה.
משה גפני: אני ממשיך את סדר היום: אישור העמדת הלוואה לחברת התעשייה הצבאית לישראל בע"מ, בהתאם לסעיף 10 לחוק החברות הממשלתיות.
משה גפני: כזכור, אני בפעם הקודמת פיצלתי את בקשת ההלוואה כדי לשלם את הכסף של העובדים.
משה גפני: עכשיו זה כסף נוסף שהוא קשור לספקים.
משה גפני: אמרו לי שבלי זה החברה לא תוכל להמשיך להתקיים.
משה גפני: דיברתי עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, מר הראל לוקר, והוא אמר לי שהוא נכנס לעניין.
משה גפני: הוא לא יכול לדבר על ההיסטוריה – מה קרה, למה חזרו בהם, למה זה השתנה.
משה גפני: והוא נכנס לעניין, והוא עושה כל מאמץ כדי לגמור את הנושא הזה של תע"ש.
משה גפני: מי מגיש את בקשת ההלוואה, בבקשה?
ואדים גודון: משרד האוצר.
ואדים גודון: משרד האוצר מבקש בהמשך - - -
משה גפני: תגיד שם.
ואדים גודון: ואדים גודון, אגף התקציבים במשרד האוצר.
ואדים גודון: בהמשך לבקשתה של ועדת הכספים מהדיון הקודם, הבקשה פוצלה מ-135 - - - ל-61.
ואדים גודון: עכשיו, מדובר על בקשה תקציבית להעברת 61 מיליון שקל לצורך מתן הלוואה לתע"ש.
ואדים גודון: סכום זה מוקצה על חשבון 700 מיליון שקל, אשר אמורים להיות מתוקצבים בתקציב משרד הביטחון, לאחר הגעה להסכם כאמור בסעיף 6(ד)(1) של החלטת ממשלה בנושא.
משה גפני: יש מישהו שרוצה לדבר על העניין?
משה גפני: חבר הכנסת שי חרמש, בוא רגע.
משה גפני: מה אתה אומר, לאשר את זה או לא לאשר?
שי חרמש: אם - - - כבר ככה לפרוטוקול - - -
משה גפני: תשב כבר.
שי חרמש: בתור קצרנית.
משה גפני: אתה נראה לי גם כמו רשות המיסים.
שי חרמש: יושב-הראש גפני, מה שהולך פה זה שמבזים אותנו, - -
שי חרמש: - - קודם-כל את ועדת הכספים.
שי חרמש: הגענו פה להסדר שהיה יכול לגמור את כל העניין.
שי חרמש: משרד הביטחון משטה בנו, מבזה אותנו.
שי חרמש: שאלו אותי כרגע עיתונאים: אם השר ברק הולך, זה משתנה?
שי חרמש: אמרתי: קודם-כל, השר ברק עוד לא הולך עד אפריל.
שי חרמש: שנית, זה לא משתנה כי זו מדיניות built in של ההנהגה המקצועית במשרד הביטחון – הם לא רוצים הפרטה, הם רוצים לפרק את תע"ש.
שכיב מוראד שנאן: עד כדי כך מפחיד?
שי חרמש: עכשיו, אתה נמצא בין אוי לי מיוצרי ואוי לי מיצרי.
שי חרמש: לא תיתן כרגע את הכסף, תע"ש עוצר.
שי חרמש: כן תיתן את הכסף, אתה משחק את המשחק שלהם שבחודש הבא יהיו עוד 70 מיליון, ובחודש הבא יהיו עוד 70 מיליון.
שי חרמש: אם לא תשתנה המדיניות או שמישהו ייתן הוראה ממשרד ראש הממשלה למשרד הביטחון, שההפרטה היא המדיניות של ממשלת ישראל, לא יקרה דבר והדימום הזה יימשך.
שי חרמש: כל יום - - - עולה מיליון שקל רק בעובדים - - -
משה גפני: אני מצטרף לדברים שלך.
משה גפני: להביא להצבעה?
עתניאל שנלר: אני רוצה להציע.
עתניאל שנלר: אני חושב שפתח הדברים שלך, חבר הכנסת שי חרמש, זה בדיוק העניין: אוי לי ואוי לי.
עתניאל שנלר: זה לא אוי לי ואוי לי.
עתניאל שנלר: יש כאן עכשיו שאלה מאוד ברורה.
עתניאל שנלר: לא ישנו דברים דרמטיים בתקופה הנראית לעין, על אף שהכול הולך לכיוון – אני מקווה – ראוי וטוב כמו הוועדה שטרחתם עליה להפרטה כמו שצריך.
עתניאל שנלר: אבל היעדר הצבעה היום והעמדת הלוואה לתע"ש, לא יהיה על מה לדבר מחר.
עתניאל שנלר: עכשיו, אם אנחנו מסתכלים באמת-באמת על היום שאחרי – גם אם לא נוח, גם אם ביזו אותנו וכולי, מסתכלים באמת על הצורך הלאומי של העניין, נסתום את האף, נבלע את הרוק, נאשר כאן ועכשיו, בלי לדבר, להרים ידיים, להצביע ולדעת שזה מחיר של הסיטואציה שנקלענו אליה.
עתניאל שנלר: אין שום אופציה אחרת.
משה גפני: חבר הכנסת שכיב שנאן, מה אתה אומר?
שכיב מוראד שנאן: אני מצטרף לדעתו של חבר הכנסת עתניאל שנלר.
שי חרמש: אני רק אומר – מישהו מהממשלה הזאת, צריכה לצאת מפה קריאה לראש הממשלה: פה מבזבזים 250 מיליון שקל לשנה.
שי חרמש: הקריאה הזאת צריכה לבוא מפה.
שי חרמש: ראש הממשלה צריך לקחת אחריות.
שי חרמש: לנו אין ברירה - - - לאשר.
שכיב מוראד שנאן: להתפטר?
שכיב מוראד שנאן: שיתפטר?
שי חרמש: למה הוא יתפטר?
שכיב מוראד שנאן: אז מה זה לקחת אחריות?
שי חרמש: חבר הכנסת שנאן, לקחת אחריות זה לתת מכה על השולחן ולהגיד: - - -.
קריאה: מה שאמר מר לוקר, - - - ועדה.
משה גפני: חבר הכנסת חרמש, אני מבקש להוציא מכתב, שאני אחתום עליו, לראש הממשלה ולמנכ"ל משרד ראש הממשלה.
משה גפני: לגולל שם את כל הסיפור של תע"ש, כל מה שאנחנו עשינו במשך – אני חושב – כבר שנה וחצי, שאנחנו - -
קריאה: מעורבים.
משה גפני: - - מעורבים בעניין, עם ההתגלגלות של כל הנושא.
משה גפני: ואנחנו דורשים בכל תוקף את ההתערבות של ראש הממשלה ושל מנכ"ל משרד ראש הממשלה כדי לסיים את העניין הזה, ולא שיביאו לנו לאישורים כל הזמן.
משה גפני: מי בעד אישור ההלוואה, ירים את ידו.
משה גפני: הצבעה בעד אישור העמדת הלוואה לחברת התעשייה הצבאית לישראל בע"מ בהתאם לסעיף 10 לחוק החברות הממשלתיות – 6 נגד – אין נמנעים – אין האישור נתקבל.
משה גפני: עכשיו, איפה ההעברה התקציבית?
ואדים גודון: 849.
משה גפני: מספר פנייה לוועדה – 849.
משה גפני: זה 61 מיליון שקל שמועברים לתעשייה הצבאית.
משה גפני: הצבעה בעד אישור פנייה מספר 849 – 6 נגד – אין נמנעים – אין הפנייה אושרה.
שכיב מוראד שנאן: אפשר לעשות רוויזיה עד שנאשר את - - -
יצחק וקנין: חבר'ה, בהצלחה.
משה גפני: אני ממשיך את סדר-היום.
משה גפני: אגב, אני כנראה הגעתי איתם להסכמה, עם רשות המיסים, לגבי הנושא של הפיצוי לתושבי הדרום, שכעבור חודש וחצי תהיה מקדמה של 50%, אם אין תשובה.
משה גפני: ואחרי זה, עוד שלושה חודשים, יקבלו עוד 40% אם אין תשובה.
משה גפני: זאת אומרת, לא 100% אלא עוד 40%, - -
משה גפני: - - שזה יהיה 90%, - -
אבישי ברוורמן: 90%.
משה גפני: - - בתוך פרק זמן של ארבעה וחצי חודשים.
משה גפני: כשהם אומרים בעצמם שצריך לתת את התשובות מהר.
קריאה: רגע, אני רוצה להעיר משהו: הכנסתם גם שיועצי מס יוכלו לייצג עד סכום של מיליון?
משה גפני: לא, לא הכנסנו שום דבר.
משה גפני: אני לא חוזר לדיון הזה עכשיו.
אבישי ברוורמן: יאללה, תע"ש.
משה גפני: לתע"ש אישרנו.
אבישי ברוורמן: כן, הכול בסדר.
משה גפני: חישוב מס מאוחד נפרד לבני זוג עובדים.
משה גפני: אנחנו קיימנו דיון בעניין הזה לאור פסיקת, או בעצם זה שמשרד האוצר הלך – מי נמצא פה ממשרד האוצר?
קריאה: לא, יש שניים.
קריאה: הנה שניים.
אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, אני מתנצל.
אבישי ברוורמן: אני היחיד שיש לו פריימריז - - -
משה גפני: פריימריז, כן.
יצחק וקנין: מה, אין אף-אחד ממשרד האוצר פה?
יצחק וקנין: יש?
קריאה: רשות המיסים.
משה גפני: אנחנו קיימנו דיון על העניין הזה לאור פסיקת בית-המשפט, לאחר שמשרד האוצר, רשות המיסים, הלכו מערכאה לערכאה וערערו על ההחלטה הזאת.
משה גפני: ובעצם קבעו שמה שהיה, נדמה לי ב-1949 – הרי זו תקנה או חוק ארכאי כזה, שאם שני בני-זוג עובדים במקום עבודה, האישה לא נחשבת כעוסקת נפרדת על-אף שהמציאות כזאת.
משה גפני: ובכל מקרה, מדובר על זה שהאישה היא חלק מהעניין.
משה גפני: אגב, זו רק האישה, זה לא הפוך.
משה גפני: זה לא שהגבר נלווה לאישה, אלא האישה נלוות - - -
לאה רוזנדברג: לא, גם הפוך.
לאה רוזנברג: גם הפוך.
לאה רוזנברג: בשני הכיוונים.
משה גפני: אבל בסדר, יכול להיות.
משה גפני: אני יודע שהיה סיפור עם אישה נכה, אז אמרו שהבעל הוא המוביל.
משה גפני: אני מציע לא להגיד אלא להיצמד למה שאני אמרתי, בגלל שהמחשבים של רשות המיסים עובדים באופן כזה שהבעל הוא הראשון.
משה גפני: ככה עובדים המחשבים.
משה גפני: צריך לשבור את המחשב ברשות המיסים כדי להכניס את האישה שהיא המובילה.
משה גפני: אפשר לעשות את זה, אחרי ששוברים את המחשבים שם.
משה גפני: אבל נניח לעניין הזה, לא זה נושא הדיון.
משה גפני: נושא הדיון הוא אישה שעושה את עבודתה.
משה גפני: היא עובדת בעסק שהבעל עובד גם-כן.
משה גפני: מדוע היא לא יכולה להיחשב כחישוב מס נפרד?
משה גפני: והגרוע מכול, זה שפתאום באו, וזוגות שקיבלו פתאום חשבונות רטרואקטיביים על מאות אלפי שקלים, כשאף-פעם זה לא עמד לדיון.
משה גפני: זה נושא שגרם לאנשים נזק בל יתואר.
משה גפני: אני ביקשתי מרשות המיסים – אנחנו הגשנו הצעת חוק.
משה גפני: באמת כדי לתקן את המצב הזה צריך להגיש הצעת חוק.
משה גפני: הגשנו הצעת חוק, והכנסת התפזרה.
משה גפני: אנחנו לא יכולים עכשיו להמשיך חקיקה, רק בקדנציה הבאה.
משה גפני: וביקשתי לדחות את קביעת השומות, ואת כל מה שנלווה לעניין הזה.
משה גפני: לדחות גם את ההודעה שהוציאה רשות המיסים, לדחות את זה עד אחרי הבחירות.
משה גפני: זה נמשך ככה במשך הרבה מאוד שנים.
משה גפני: צריך לאפשר להמשיך את זה הלאה, עד שתתקבל החלטה לכאן או לכאן.
משה גפני: מי מבקש להתייחס לעניין הזה לפני שרשות המיסים משיבה?
עופר מנירב: לפני יומיים פרסמה רשות המיסים, מה שאמור להיות הקלה נוספת.
עופר מנירב: - - - הקלה, אבל זו טיפה בים.
עופר מנירב: המצב הוא כזה: על פי החוק שקיים היום, שכר המינימום זה 4,300 שקל.
עופר מנירב: 4,300 שקל לשנה זה 51,600 שקל.
עופר מנירב: אם בת-זוג תעבוד ותקבל את שכר המינימום היא לא זכאית לחישוב נפרד, משום שהחוק אומר רק 48,960 שקל.
עופר מנירב: זאת אומרת, אם בעל צריך להעסיק את אשתו בעבודה במשרה במלאה, חובה עליו לעבור על החוק.
עופר מנירב: לא לשלם לה שכר מינימום, משום שאסור לו.
עופר מנירב: אם הוא ישלם לה את שכר המינימום, הוא נקלע פה למצב שלא יקבל חישוב נפרד.
עופר מנירב: זה דבר ראשון.
עופר מנירב: עכשיו, יש התניה נוספת בהקלה הזאת.
עופר מנירב: הלוא מה אמרו – אולי אני אסביר קודם את ההקלה: אמרו שיאפשרו רטרואקטיבית להשתמש בסעיף בפקודה, שמאפשר עד לסכום מסוים חישוב נפרד.
עופר מנירב: אבל הסכום הוא 48,960 שקל, ונניח שהסכום בסדר לצורך העניין.
עופר מנירב: סתם.
עופר מנירב: אבל תראו איזה מגבלות יש שכמעט כולנו לא נכנסים לזה בכלל.
עופר מנירב: אחר-כך אני אכנס לעצם הנושא עצמו, ולא יעשו פרצופים.
עופר מנירב: עכשיו, מה אומרים?
עופר מנירב: אומרים שכדי להיכנס להקלה, צריך שבת הזוג תעבוד לפחות 36 שעות שבועיות.
עופר מנירב: לפחות 36.
עופר מנירב: היא לא יכולה לעבוד שני שליש משרה; היא לא יכולה לעבוד חצי משרה ולקבל - - - יחסי.
עופר מנירב: כלום.
עופר מנירב: אם היא לא עבדה 36 – יוק.
עופר מנירב: לא קיים כלום.
עופר מנירב: מה אומרים, למעשה?
עופר מנירב: אומרים שמקסימום השכר שהיא יכולה לקבל הוא 26 שקלים לשעה.
עופר מנירב: זה המקסימום שאפשר לצורך חישוב נפרד.
עופר מנירב: - - -, מה אומרים?
עופר מנירב: מה יקרה אם חס-וחלילה היא תעבוד שעות נוספות?
עופר מנירב: אסור לשלם לה.
עופר מנירב: אם היא תקבל עבור שעות נוספות, זה יחרוג מהסכום – אסור.
עופר מנירב: החוק אומר לשלם שעות נוספות – אסור.
עופר מנירב: ומה אם חס-וחלילה מדובר בבני זוג שעובד קשה למשרתם, לקבל את שכר יומם, וחסר - - - כסף.
עופר מנירב: ובת הזוג תעשה גם השלמת הכנסה.
עופר מנירב: חלילה-וחס, תקבל עוד 5,000 שקל לשנה.
עופר מנירב: או תקבל עוד 1,000 שקל לחודש – אני יודע – בייבי-סיטר, משהו כזה.
עופר מנירב: פסול הכול.
עופר מנירב: אין יותר חישוב נפרד, משום שהיא השלימה השלמת הכנסה, אז זה פוסל את הכול.
עופר מנירב: לא יכול להיות.
עופר מנירב: אז למעשה, מה אומרים לבני הזוג?
עופר מנירב: אומרים, קודם-כל, בואו, תשקרו.
עופר מנירב: קודם-כל, בואו, תשקרו.
עופר מנירב: אם את לא עובדת 36 שעות, תגידי 36 שעות.
עופר מנירב: הלוא זה לא הגיוני אחרת.
עופר מנירב: תשקרו, דווקא.
עופר מנירב: או שחלילה-וחס, כבוד היושב-ראש, אולי כדאי להיפרד פיקטיבית.
משה גפני: אבל טוענים ברשות המיסים, הם טוענים שזו הייתה פסיקה של בית-המשפט, וזה החוק.
עופר מנירב: זו הפסיקה של בית-המשפט, כבודו, זה נכון.
עופר מנירב: מה שאדוני אמר בהתחלה זה בפירוש נכון.
עופר מנירב: לדעתי, עוול עשתה רשות המיסים שבכלל הלכה לפסיקה הזאת.
משה גפני: גם את זה אמרנו.
עופר מנירב: אני חושב שזה לא היה ראוי, ולא היה במקום.
עופר מנירב: אבל נכון, זה החוק כרגע.
עופר מנירב: ואם כבודו קבע עם מנהל רשות המיסים שתהיה ועדה ברשות המיסים, שתיתן המלצות מה קורה – גם לעבר וגם לעתיד.
עופר מנירב: יושב פה יושב-ראש הוועדה.
עופר מנירב: נשמע את הדברים שלו, בטח מה שהיה.
עופר מנירב: אבל אני לפחות כבר הופעתי בפני הוועדה, לפני שלושה וחצי חודשים.
עופר מנירב: אני משער שהוועדה כבר סיימה את עבודתה.
עופר מנירב: אבל, כבוד היושב-ראש, אתה יודע מה הבעיה?
עופר מנירב: הכנסת מתפזרת, אין לך יכולת ללחוץ עליהם היום – אז זה יחכה עד לכנסת הבאה.
עופר מנירב: צר לי, זו נראית לי המציאות, משום שאחרת דברים לא מגיעים.
עופר מנירב: עוד שנייה אחת, כבודו.
עופר מנירב: נאמר בדיון שהיה פה ב-17 ליולי – אמר מי שהיה אז סגן מנהל רשות המיסים, והיום הוא כבר בשוק הפרטי, הדוקטור חיים גבאי, שהבעיה היא שרשות המיסים לא יכולה לבדוק, אין לה כוח עבודה; והיא לא יכולה לבדוק את המקרים, האם יש חישוב נפרד או לא.
עופר מנירב: אז לפי אותו עיקרון, כבוד היושב-ראש, צריך לסגור את כל העסקים במדינה משום שאסור להפעיל קופה רושמת; משום שרשות המיסים לא יכולה לבדוק אם אני לא רושם תקבולים.
עופר מנירב: לכמה היא מגיעה?
עופר מנירב: היא בודקת 2% או 3%.
עופר מנירב: אז אסור.
עופר מנירב: וכבודו, דבר נוסף: אסור לנו גם לנהוג.
עופר מנירב: כבודו יודע למה?
עופר מנירב: משום שמשטרת ישראל לא יכולה לאכוף מי שעובר ברמזור אדום, אין לה כוח עבודה.
עופר מנירב: אז כדי שאנשים לא יעברו ברמזור אדום, אסור גם לנהוג.
עופר מנירב: ולאיפה אנחנו מגיעים?
עופר מנירב: אני לא מבין את - - - הזאת בכלל.
משה גפני: אם אתה יכול, מר מנירב, בגלל - - - שמתמשך, לא להביא את הציורים שלך.
משה גפני: זה מתחיל להיות מעניין, אבל אין לנו את - - -.
משה גפני: אני עוד מתחיל להאמין לך שאסור לנהוג.
עופר מנירב: כבוד היושב-ראש, אני מקבל את בקשתו.
עופר מנירב: סיימתי את דבריי.
משה גפני: מר זיו שרון?
משה גפני: אני לא מסיים את הדיון בעניין הזה.
זיו שרון: אני יודע.
יצחק וקנין: אני רוצה להגיד משהו לפני שהוא - - -
משה גפני: אז רק שנייה.
יצחק וקנין: אני גם מכיר את הנושא הזה.
יצחק וקנין: יש פה איזה אבסורד אחד שגם אם לא נסיים את הדברים, וגם אם העניין הזה שרשות המיסים לא תסכים, אני לא יודע, כן?
יצחק וקנין: לדחות את הנושא של השומות; יש פה בעיה, שלדעתי, היא לעצמה זועקת לשמיים.
יצחק וקנין: בין פרק הזמן של החלטת בית-המשפט - - -
משה גפני: מה אמרת, לדחות את השומות?
יצחק וקנין: לדעתי, צריך לדחות את השומות.
יצחק וקנין: ולמה אני אומר את זה?
יצחק וקנין: בין פרק הזמן של החלטת בית-המשפט המחוזי שקיבל את טענת חלק מהנישומים, לבין החלטת בית-המשפט העליון שביטל את ההחלטה של בית-המשפט המחוזי, נוצר מצב שבפרק הזמן הזה נעשו שומות להרבה חייבים, וסיימו איתם את התיקים.
יצחק וקנין: כאשר היו תיקים כאלה, שעדיין לא סיימו איתם, לאותו פרק זמן שבין ההחלטה.
יצחק וקנין: זאת אומרת, שיש פה החלטה שהיא איפה ואיפה של רשות המיסים.
יצחק וקנין: זאת אומרת, אם יצחק וקנין בא וסיים עד – הוא היה בתוך המרווח הזה, וגמר את השומות שלו עם רשות המיסים, בין ההחלטה הראשונה להחלטה השנייה וגמר את התיקים, גמר.
יצחק וקנין: ואם לא, התיק שלו היום, הוא נתבע אחורה על הכול.
יצחק וקנין: זאת אומרת, יש פה שני סוגים של אזרחים: אזרח סוג א', ואזרח סוג ב'.
יצחק וקנין: וזה זועק לשמיים, מבחינתי.
יצחק וקנין: לגבי שאר הדברים – לדעתי, צריך למצוא אותם או בחקיקה או בדברים.
יצחק וקנין: אבל זה הנושא המרכזי שלדעתי אותם נישומים שהיו באותו פרק זמן, לא יכולים לקבל חיוב אחר מנישום אחר.
יצחק וקנין: ולדעתי, זה מרכז העניינים שעליו צריך, לפחות בנושא הזה לסכם את הדברים.
משה גפני: חברת הכנסת ליה שמטוב, את רצית.
ליה שמטוב: זה שצריכים כבר לעשות את התיקונים בחוק, אז פה אין בכלל על מה לדבר.
ליה שמטוב: וזה שהלכנו לפגרת קיץ, ואחר-כך חזרנו והלכנו לפגרת בחירות.
ליה שמטוב: אבל אני דיברתי עם מר דורון ארבלי, אני דיברתי איתו ואמרתי: לכנסת היום אין כוח.
ליה שמטוב: מה לעשות עם כל-כך הרבה זוגות, כי הם כל יום מקבלים שומות, מקבלים קנסות, מקבלים הוצאה לפועל וזה.
ליה שמטוב: אז הוא אמר: חברת הכנסת ליה שמטוב, אני נתתי הוראה שבינתיים להקפיא - - -
משה גפני: - - - את זה.
ליה שמטוב: להקפיא את הנושא.
ליה שמטוב: אחרי שהוא אמר להקפיא את הנושא התחלתי לקבל טלפונים.
ליה שמטוב: בכל משרד, בכל עיר, מזמינים את האנשים.
ליה שמטוב: כן זה.
ליה שמטוב: עכשיו, הוא אמר לי בעל-פה.
ליה שמטוב: אני לא ביקשתי ממנו: תביא לי את המכתב ששלחת לכל הערים, את מה שאתה אומר.
ליה שמטוב: אבל לא יכול להיות שבזמן הזה שהכנסת לא יכולה לשנות את החוק, לא לעשות כל-מיני, גם לא ועדות, לא יכול להיות שמטרטרים את האנשים.
ליה שמטוב: היום זה לא כמו שהיה ב-49', וגם לא ב-48'.
ליה שמטוב: זה ברור.
ליה שמטוב: היום אישה עובדת, יש לה נקודות זיכוי.
ליה שמטוב: היא צריכה לממש את נקודות הזיכוי שלה.
ליה שמטוב: גם מי שעובד היום – עובד שכיר – אז יש לו מס הכנסה שלילי וזה.
ליה שמטוב: לאלה אין כלום.
ליה שמטוב: אין בכלל.
ליה שמטוב: ולא יכול להיות.
ליה שמטוב: אנשים באו היום, לכל אחד יש עסק, ויש לו עסק שנים, והם משלמים את המיסים וזה.
ליה שמטוב: פה, כמו שאמרו: הם צריכים רק לשקר.
ליה שמטוב: אם הם ישקרו, אז כנראה הכול ייצא בסדר.
ליה שמטוב: אז למה המדינה עושה הכול כדי שהזוגות האלה ישקרו?
משה גפני: עורך-הדין זיו שרון.
זיו שרון: אני רוצה לומר שבמצב שלכאורה בית-המשפט קבע היום – בית-המשפט העליון – אם יש מצב שפסיכולוג נשוי לעורכת-דין, ויש להם חברה משותפת.
זיו שרון: ועל-אף העובדה שהדין קבע שאסור להם לגלות אחד לשני – בשני המקצועות האלה יש חיסיון – המצב לכאורה, לפי פסק-הדין של מלכיאלי, הוא שלשני בני הזוג הזה יש תלות בין מקורות ההכנסה, כי לאחד יש מעל 10% בחברה.
זיו שרון: זה לכאורה המצב של בית-המשפט, המצב החוקי.
זיו שרון: אני אומר לכאורה כי בדיון הנוסף של מלכיאלי, נשיא בית-המשפט העליון אמר שהתחולה במקרה הזה היא לא פרוספקטיבית, מכיוון שבפועל בית-המשפט העליון, כשבודקים את הדברים ברחל בתך הקטנה, ביטל את הלכת קלס.
זיו שרון: ובהנחה שהלכת קלס הייתה תקפה, ובמדינת ישראל התקדים המחייב הוא מחייב, זה אומר שבסופו של דבר השומות שמוציאה רשות המיסים היום הן שומות לא חוקיות, כי היה תקדים מחייב עד לפברואר 2012.
זיו שרון: היה תקדים מחייב עד לפברואר 2012.
זיו שרון: ואם צריך, אני אוציא מכתב אליך ואל מנהל רשות המיסים בנושא הזה.
משה גפני: ברשות המיסים לא קוראים מכתבים.
משה גפני: הם קוראים, כן.
משה גפני: אבל לא - - -
לאה רוזנברג: הם מרפרפים.
לאה רוזנברג: מרפרפים במכתבים.
זיו שרון: מעבר לכך שההמלצה היא כלשכה שמייצגת נישומים, ההמלצה שלנו - - -
משה גפני: תדע שכשמישהו כותב בעדם, אז הם תמיד מציגים את זה.
זיו שרון: ההמלצה שלנו היא, כרגע, גם אם מקיימים איתך דיונים, לא לסגור.
זיו שרון: הנחת העבודה, גם לפי הדיונים שהיו, גם לפי הדיון שהיה ביולי השנה, שיהיה תיקון חקיקה עם תוקף רטרואקטיבי.
זיו שרון: וההמלצה שלנו, כלשכת עורכי-הדין לציבור הנישומים: מזמינים אתכם לדיונים, אתם לא יכולים שלא לבוא?
זיו שרון: אל תסגרו.
משה גפני: אני מבקש אם כל אחד יכול בקצרה.
משה גפני: עורך-הדין לביא קמחי?
לביא קמחי: כן.
לביא קמחי: בהמשך לתיאור שנתן חברי, עורך-הדין זיו שרון, אני יכול לתאר מקרה שלי, באופן אישי: אני נרשמתי ללימודי משפטים ביחד עם אשתי לפני 18 שנה – קצת יותר מ-18 שנה.
לביא קמחי: אנחנו 17 שנה עורכי-דין.
לביא קמחי: נרשמנו ללימודי משפטים.
לביא קמחי: אשתי יצאה לעבודה כשכירה, אני הלכתי לעבוד כשכיר.
לביא קמחי: אחרי מספר שנים אשתי יצאה לעצמאות.
לביא קמחי: פתחה משרד עם שותף משלה.
לביא קמחי: משרד משלה, עם לקוחות משלה.
לביא קמחי: הכול משלה.
לביא קמחי: אני הייתי שותף במשרד אחר.
לביא קמחי: שנינו עבדנו עם לקוחות שונים.
לביא קמחי: ומן הסתם, בעבור הזמן אני החלטתי שגם אני רוצה לצאת לעצמאות.
לביא קמחי: הייתי שותף זוטר במשרד, והחלטתי שאני רוצה לעשות לביתי.
לביא קמחי: ומה יותר פשוט מאשר לאחד כוחות עם השותפה הכי טובה שלי.
לביא קמחי: הרי שנינו יודעים בדיוק מה זו שותפות.
לביא קמחי: ושותפות, זה מצוין לפעמים, ולפעמים פחות טוב.
לביא קמחי: אבל אין דבר יותר טוב מאשר שותפות עם האיש הכי קרוב אליך.
לביא קמחי: וזה מה שעשינו: איחדנו כוחות.
לביא קמחי: כמו שאמרתי, היא הייתה עשר שנים עורכת-דין עצמאית, לפני שהצטרפתי אליה.
לביא קמחי: אני הייתי עשר שנים עורך-דין לפני שהצטרפתי אליה.
לביא קמחי: מצוין.
משה גפני: בוא, עם כל הכבוד, זאת לא תהיה תכנית "חיים שכאלה".
משה גפני: מה רשות המיסים רוצה ממך עכשיו?
משה גפני: זה יותר מעניין.
לביא קמחי: היא עוסקת בתחום ההוצאה לפועל.
לביא קמחי: אני עוסק בתחום הליטיגציה.
משה גפני: מה רוצה רשות המיסים?
לביא קמחי: רשות המיסים קובעת שההכנסות שלנו תלויות אחת בשנייה, ולכן החישוב שלנו מאוחד.
לביא קמחי: למה?
לביא קמחי: כי מבחינתם, ברגע שיש לי לקוח אחד, ששנינו מטפלים בו, למרות שהיא מטפלת בנושא אחד ואני מטפל בנושא שני, זאת תלות.
לביא קמחי: זאת, מבחינת רשות המיסים.
לביא קמחי: ואני רוצה להדגיש: אם היא הייתה עובדת במשרד אחר, ואני הייתי שולח לה לקוח - -
לביא קמחי: - - שמבקש טיפול באותם תחומי התמחות שהיא מתעסקת בהם, - - -
משה גפני: הם מבקשים מכם רטרואקטיבית?
לביא קמחי: הם מבקשים מאיתנו - - -
משה גפני: כמה רטרואקטיבית, אתה רוצה להגיד?
לביא קמחי: מ-2008.
משה גפני: באיזה סדרי-גודל של כסף?
לביא קמחי: מאות אלפי שקלים.
משה גפני: מאות אלפי שקלים?
לביא קמחי: בסך-הכול זה 200,000, 250,000 שקל.
לביא קמחי: אנחנו נמצאים כרגע בשלבי ההשגות.
לביא קמחי: ואין שום הנחיה - - -
משה גפני: באיזו עיר אתם?
לביא קמחי: אנחנו בנתניה.
לביא קמחי: אז אני אומר עוד פעם – אין דוגמה יותר טובה: היא עוסקת בעיסוק חופשי.
לביא קמחי: הלכה ולמדה בעיסוק חופשי.
לביא קמחי: הרי איך אפשר להתווכח עם כזה דבר?
לביא קמחי: אם לקוח ייכנס אליי למשרד וירצה שירותים, לא יודע, באיזשהו נושא מסוים שאני לא מתעסק בהם, שהיא מתעסקת בהם – האם זה לא הגיוני שהיא בעצם נותנת לו את השירות?
לביא קמחי: לאור העובדה שהוא גם מקבל ממני שירות אחרי שנה.
לביא קמחי: הרי אדם פרטי יכול לבוא אליי ולבקש ממני עכשיו צוואה.
לביא קמחי: מחר בבוקר הבת שלו רוצה לקנות בית.
לביא קמחי: אותו לקוח מבקש שני שירותים שונים.
משה גפני: למה אתה רשום בתור "אדם טבע ודין"?
משה גפני: בטעות או מה?
לביא קמחי: זו כנראה טעות.
משה גפני: טעות, אוקי.
משה גפני: אתה עורך-דין פרטי.
לביא קמחי: אני עורך-דין פרטי.
משה גפני: הגברת לימור בן-צבי.
לימור בן-צבי: כן.
לימור בן-צבי: טוב, לפני שאני אגולל את סיפורי בקצרה, אני רוצה להודות גם לחברת הכנסת ליה שמטוב וגם ליושב ראש, חבר הכנסת משה גפני.
לימור בן-צבי: להודות להם שוב.
לימור בן-צבי: מעבר למה שהם עשו עד עכשיו, ולעצם זה שהם דבקים בהוצאת הצדק לאור – מה שבמחוזותינו כנראה נעלם.
לימור בן-צבי: אז ככה: הסיפור שלי בקצרה הוא שאני עובדת, האמת מכיתה חי"ת.
לימור בן-צבי: עובדת ברצף.
לימור בן-צבי: עבדתי ולמדתי כמובן.
לימור בן-צבי: גם אחרי הצבא עבדתי ולמדתי.