GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לימור בן-צבי: לא הפסקתי את עבודתי אפילו לא ליום אחד.
לימור בן-צבי: גם כשהחלפתי מעסיקים זה היה אחד לאחד – יום למחרת.
לימור בן-צבי: רשות המיסים נהנתה ממני, עד עצם היום הזה, בכל יום ביומו מהמיסים ששילמתי.
לימור בן-צבי: ב-2009 עזרתי לבעלי, בעודי עובדת, לומדת ומגדלת שלושה ילדים, עזרתי לו להקים גם עסק.
לימור בן-צבי: עסק בתחום הנגישות לנכים.
לימור בן-צבי: הוא מהנדס אזרחי, אני מעצבת פנים.
לימור בן-צבי: עבדתי שנים רבות בתחום ההיי-טק, הגעתי לעמדה יחסית בכירה.
לימור בן-צבי: כעבור שנתיים ראיתי שבן-זוגי לא יכול להתגבר לבד על העבודה כי הוא רק בן-אדם אחד.
לימור בן-צבי: ואז החלטתי בתמימות לתרום לחברה יותר, ובעצם לחבור אליו.
לימור בן-צבי: עזבתי מקום עבודה.
לימור בן-צבי: עזבתי 18 שנים מאחוריי, מרצוני החופשי, והצטרפתי אליו.
לימור בן-צבי: הפלא ופלא, בשנה הראשונה הכפלנו את מחזור העסקים שלנו.
לימור בן-צבי: הכפלנו.
לימור בן-צבי: בשנה השלישית זה כבר יותר מכפול.
לימור בן-צבי: עכשיו, כל הדברים שאני אומרת הם דברים שאפשר לבדוק.
לימור בן-צבי: הדברים רשומים.
לימור בן-צבי: הכול שחור על גבי לבן.
לימור בן-צבי: ופתאום בפברואר התקשר אליי רואה-החשבון שלי, וסיפר לי שאני לא יכולה לקבל יותר משכורת.
לימור בן-צבי: חשבתי שמדובר באי הבנה, זה הרי לא הגיוני.
לימור בן-צבי: לא יכול להיות שבן-אדם שעובד 12 שעות ביום לא יוכל לקבל משכורת.
לימור בן-צבי: אני קיבלתי עד עכשיו משכורת.
לימור בן-צבי: בכל השנים האלה אני עבדתי, ותמיד היו מרוצים ממני.
לימור בן-צבי: איך זה יכול להיות?
לימור בן-צבי: פשוט זה עלבון שאי-אפשר לתאר אותו.
לימור בן-צבי: עכשיו, זוכרים שאמרתי שהתחלתי לעבוד בכיתה חי"ת?
לימור בן-צבי: היום אני מרוויחה הרבה פחות.
לימור בן-צבי: רוצים לדעת כמה?
לימור בן-צבי: אפס שקלים.
לימור בן-צבי: רוצים לדעת למה?
לימור בן-צבי: לא בגלל שאני לא עובדת טובה – רק בגלל שאני עובדת מהבית.
לימור בן-צבי: אנחנו עברנו דירה בשביל שהמשרד שלנו יהיה מהבית.
לימור בן-צבי: כי יש לי שלושה ילדים, אז לפחות שהם יראו אותי.
לימור בן-צבי: לפחות שאני אהיה נוכחת.
לימור בן-צבי: אבל בגלל שאני עובדת מהבית, בשנת 2012, מדינת ישראל לא חושבת שאפשר לעבוד מהבית.
לימור בן-צבי: מי שאומר שהוא עובד מהבית, הוא בעצם משקר.
לימור בן-צבי: אז איך זה שההכנסה הוכפלה?
לימור בן-צבי: בגלל שאנחנו עובדים מהבית – אפס שקלים לתלוש השכר.
לימור בן-צבי: זה מה שמגיע לי כנראה.
משה גפני: הגברת תמר טל.
תמר טל: שלום לכולם, שמי תמי.
תמר טל: אני ובעלי עובדים יחד קרוב ל-30 שנה מאז שהשתחררנו.
תמר טל: לא הייתה לנו אפשרות.
תמר טל: זה התחיל בעצם מסיבה מאוד פשוטה: לא הייתה לנו שום אפשרות להעסיק אף-אחד, והייתי האפשרות הכי זולה והכי כדאית.
תמר טל: והאמת, זאת הייתה גם, בזמנו, האפשרות היחידה.
תמר טל: התחלנו יחד.
תמר טל: השתלטתי על כל המחשוב במשרד.
תמר טל: ויובל עובד כיועץ מס וחשב שכר.
תמר טל: אנחנו עובדים ככה 30 שנה – יוצאים בכל בוקר, בשבע בבוקר, לעבודה, וחוזרים ב-18:00, 19:00, 20:00 בערב, וממשיכים אחרי זה גם לעבוד בבית.
תמר טל: התקופה היחידה שבה בעלי העסיק אי-פעם עובדת, היא בתקופה שבה הייתי בשמירת הריון, ולאחר-מכן בחופשת הלידה.
תמר טל: אלה התקופות היחידות בחיי שלא עבדתי.
תמר טל: את הילדים, בחודשים הראשונים, הייתי מביאה לעבודה, יחד איתי, בעגלה, כן?
תמר טל: עכשיו, אין מה לדבר בכלל על חופשת מחלה, שפעת פשוטה, להיות עם חום בבית.
תמר טל: הייתי מגיעה לעבודה עם רגל מגובסת.
תמר טל: עכשיו, כל האירוניה היא שבגלל שאנחנו עובדים גם – בעלי יועץ מס – אני מנהלת את כל העניין, ואת כל הפגישות, ואת כל הדיונים ואת הכול, מול הפקידים עצמם: המפקחים ופקידי השומה של מס-ההכנסה, שהם, תחת ביקורת אמרו שאני בכלל לא נמצאת שם.
תמר טל: לפני כחודש וחצי קיבלנו שומות על 115 אלף שקל.
תמר טל: מיד לאחר כך זימון לדיון.
תמר טל: רק לאחר מכתב לחבר הכנסת משה גפני ולחברת הכנסת ליה שמטוב, שפעלה לעצירת ההליכים, ועל כך אני מאוד מודה לך, נדחה הדיון.
תמר טל: אין שום סיבה שבעולם שכל השנים האחרונות יעברו עלינו, זה פשוט ענן שחור שעומד מעל הראש שלנו.
תמר טל: אנחנו לא ישנים בלילות.
תמר טל: חוסר ודאות בלתי נסבל.
תמר טל: אנחנו לא צריכים להיות בחשש מכל מכתב וזימון ממס-הכנסה.
תמר טל: לא עשיתי שום דבר רע: לא רימיתי, לא גנבתי, ואני משתדלת בכל כוחי להיות בסדר.
תמר טל: מפחיד אותי גם לעמוד מול גוף כמס-הכנסה – פקידים ומפקחים – שלהתמודד מולם זה כמו לעמוד מול קיר.
תמר טל: אני לא יודעת אם כולכם מבינים את המשמעות באמת מה זה לעמוד מול מס-הכנסה.
משה גפני: כל מי שנמצא בחדר הזה מבין.
תמר טל: יפה.
תמר טל: אז עוד יותר.
משה גפני: את יודעת, אני עומד מול רשות המיסים, אני רועד מפחד.
תמר טל: ממש ככה.
משה גפני: היית בדיון הקודם, לא ראית מה שהלך לי איתם.
תמר טל: זה כמו לעמוד מול קיר.
תמר טל: להכות ולשבור את הידיים עד זוב דם.
תמר טל: עכשיו, פקידים שאומרים לי שנכון, שאני צודקת וזה לא בסדר.
תמר טל: אבל, מצד שני, שולחים לי הביתה שומות על 100 אלף שקל.
תמר טל: זה כל-כך קל לשלוח שומות על 100 אלף שקל, למרות שיודעים שזה לא בסדר, שזה לא צודק, כי ככה זה, כי זה החוק.
תמר טל: דמיינו לכם, כל אחד מכם, את אחיו, אחותו או סתם חבר טוב שפתאום צץ לו חוב אישי של מס הכנסה של 100 אלף שקל, בגלל שהחליטו כי אשתו שעבדה כל השנים במשרה מלאה, היא לא ממש עבדה.
תמר טל: ולכן, כל השכר שלה יעבור אליו, עם כל המתנות והתוספות הנלוות אליו.
תמר טל: מס הכנסה וגם ביטוח לאומי.
תמר טל: תתארו לכם, אנחנו לא רק מספרים, לא רק הצעות חוק.
תמר טל: אנו בעל ואישה, ילדים, משפחה, שמנסים להחזיר אותנו, אנשים בני 50, פשוט 20 שנה אחורה, כן?
תמר טל: אז אנא, בבקשה, מלאו את תפקידכם וחוקקו את החוק המתאים.
תמר טל: חוק שמן הסתם היה עובר כבר אם לא היה.
תמר טל: אבל, בינתיים, מס הכנסה בשלו.
תמר טל: זה הפחד הכי גדול, שהוא עדיין ממשיך.
תמר טל: עם כל ההוראות של חברת הכנסת ליה שמטוב, אני שלחתי למפקחת שלי, שהזמינה אותי לדיון, את המכתב שלך, את המכתב של חברת הכנסת ליה שמטוב, את חוות-הדעת של מר רמי אריה, והיא אומרת לי: אני מצטערת, אני לא יודעת כלום.
תמר טל: עכשיו, מה אתה יכול לעשות בתור בן-אדם פרטי עם בן-אדם שאתה צריך לשבת מולו, שאומר לך: אני מצטערת, אני לא יודעת כלום?
תמר טל: מה תעשה, תלך, תרביץ לו? אין שום דבר אחר.
תמר טל: עכשיו, יש עוד עניין לכל הנושא הזה: אתם בוודאי מתארים לעצמכם שלא תמיד זה כיף גדול לעבוד עם הבעל, כן?
תמר טל: הוויכוחים גולשים לא אחת לבית, וגם מעבר לזה.
תמר טל: היו משברים, משברים לא קלים, והגענו אפילו לדיבורים על פרידה והפרדת כוחות שלשמחתנו שרדנו אותם, בסופו של דבר.
תמר טל: אבל זאת החלטה שלנו, שעשינו בצורה מודעת, שהדרך הטובה ביותר לקדם ולתרום למשפחה, כי אף-אחד מאיתנו לא יעשה את זה יותר טוב מאיתנו.
תמר טל: כולכם, כאן: חברי כנסת, פקידי אוצר, פקידי מס הכנסה, מנהל רשות המיסים ואפילו שופט בית-המשפט העליון מודים שיש כאן עיוות ועוול כלפי מגזר שלם של אזרחים הנשואים זה לזה.
תמר טל: לא נראה לי הגיוני ונתפס בכלל שאנחנו צריכים לעמוד כאן, מולכם, ופשוט להתחנן שתתקנו דבר שכולם מודים שהוא שבור ומקולקל, כן?
תמר טל: ברמה האישית שלי אנו מנסים לשרוד את המצב הכלכלי והמיתון המזהיר שעובר כרגע על כל העסקים.
תמר טל: אנחנו עם מינוס מטורף, ילדה שהתחילה ללמוד באוניברסיטה לאחר שעבדה שלוש שנים כדי לחסוך לעצמה את שכר-הלימוד והמחייה, ותאומים לפני גיוס.
תמר טל: האמת הפשוטה היא שפשוט אין לי 100 אלף שקל לשלם בנוסף.
תמר טל: מאיפה?
תמר טל: מעוד משכנתה שניקח על הבית, בנוסף למשכנתה שחונקת אותנו?
תמר טל: אבל אתם יודעים מה?
תמר טל: נחמד מצידם, הם מוכנים לפרוס את זה ל-12 תשלומים.
תמר טל: אנא, עצרו את מחול השדים הזה ותקנו את החוק.
תמר טל: ובינתיים, תגרמו.
תמר טל: כאילו, אל תציעו, אל תבקשו.
תמר טל: אני לא יודעת מה תעשו.
תמר טל: תגרמו לרשות המיסים להוציא הוראה מפורשת: להקפיא, לעצור הליכים, שומות, דיונים, הוצאה לפועל – בכל תיק הקשור לנושא עד לתיקון החוק.
תמר טל: גל, הבן שלי, עבר אתמול בערב בסלון ושמע את הניסוחים שלנו לגבי המכתב.
תמר טל: הוא שאל: מה, רוצים לתת לכם קנס על זה שאתם עובדים יחד?
תמר טל: כשהוא שאל כמה והוא שמע גם כמה, הוא אמר בלי למצמץ – באמת מהמותן וזה אמיתי – הוא אמר: אז תתגרשו.
תמר טל: לי לא היה מה להגיד.
תמר טל: שתקתי.
משה גפני: אני יכול לקבל את הטלפון של הבן שלך?
תמר טל: בהחלט.
רוברט אילטוב: מה אתה רוצה, הצעות – ייעוץ לשלום בית?
משה גפני: אני קיבלתי מכתב - - - זה, מבית-הדין הרבני בתל-אביב, של זוג שהלך להתגרש.
תמר טל: אתה יודע מה?
תמר טל: זה היה פיקטיבי אם זה היה גם אחורה.
תמר טל: אבל, כאילו מה?
תמר טל: 110 אלף שקל על 2008 - - -
תמר טל: ואתה יודע מה?
תמר טל: סליחה, רגע, עוד דבר אחד: אנחנו התחלנו עם החישוב הנפרד רק מ-2008.
תמר טל: 20 שנה לפני-כן אני משלמת את המאוחד.
תמר טל: עוד 50 אלף שקל, כל שנה, אני משלמת מס הכנסה מכל זוג אחר שעובד.
תמר טל: כל זוג אחר שעובד.
תמר טל: שכנים שלי: נהג מונית, אשתו מורה, מטפלת וזה, אני משלמת יותר מהם – 50 אלף שקל בשנה.
תמר טל: למה?
משה גפני: מר נחום ליכטיק.
משה גפני: אם אפשר בקצרה, אנחנו את העיקרון כבר הבנו.
נחום ליכטיק: כן.
נחום ליכטיק: שלום.
נחום ליכטיק: אז אני הכנתי סיפור ארוך, אבל זאת התמונה.
משה גפני: תעשה אותו בקצרה.
נחום ליכטיק: בדיוק.
נחום ליכטיק: יושבים פה חבורה של גנבים ורמאים, שלא יכולים אפילו לערער על זה שהם גנבים, כי מישהו החליט שזה חלוט.
נחום ליכטיק: אני כבר אמרתי בפגישה קודמת פה, שצריך לעשות את העניין הזה נורא פשוט: פשוט המושג חישוב מאוחד, צריך לבטל אותו.
נחום ליכטיק: הוא לא היה קיים, והוא לא צריך להיות קיים.
נחום ליכטיק: אנחנו נמצאים באיזשהו משבר כרגע, כי אני מבין שהכנסת לא יכולה כרגע להעביר חוקים.
נחום ליכטיק: אני לא יודע מה הכוח של הוועדה הזאת.
נחום ליכטיק: האמת, שאני נמצא פה כי אנחנו לוחמים.
נחום ליכטיק: ואני מאלה, יחד עם מר שחר שקורי ועוד אחרים, שנמצאים בהליך משפטי, ובעצם לי יש סיפור שיכולים לתבוע ממני אחורה אפילו הרבה יותר מהתיישנות, והם עושים את זה.
נחום ליכטיק: והם עושים את זה עכשיו.
נחום ליכטיק: והם מתנהגים בצורה פשוט אלימה ובריונית.
נחום ליכטיק: מס הכנסה מתנהל בצורה כזאת שאני עכשיו מבין את כל אלה שמעלימים מיסים, כי זו הדרך היחידה להתנהג עם מס הכנסה.
נחום ליכטיק: אני לא יודע מה אתם יכולים לעשות, אבל צריך למצוא איזושהי דרך לעצור את הבריונות הזאת, כי לוחצים עלינו.
נחום ליכטיק: איתי, גם-כן, רוצים לסגור על 2008, כאילו 140 אלף שקל, ועושים לי טובה, מוותרים על כל מיני דברים: על 80 אלף שקל.
נחום ליכטיק: אבל יש לי עוד כמה שנים אחורה.
נחום ליכטיק: ואני בעקשנות אמרתי שאני לא אוותר.
נחום ליכטיק: וכמו הרבה אחרים פה אני אומר: לא אכפת לי לאן זה יגיע – שיעקלו אותי, שייאסרו אותי, אני אלך לבית-סוהר.
נחום ליכטיק: אני נלחם על זה מ-2003, אני לא אוותר.
נחום ליכטיק: ואנחנו פשוט נגרום לאנשים הרעים האלה מרשות המיסים וממשרד האוצר להתחיל להבין שהם עובדים מול בני-אדם.
משה גפני: רואה-החשבון פנחס יוסף קיראון.
פנחס יוסף קיראון: אני, לתדהמתי, גיליתי לפני כמה שבועות שזה לא רק הכנסה מעבודה, זה מלווה אותך גם לפנסיה.
פנחס יוסף קיראון: אם אתה לא יכול להוכיח חישוב בנפרד חמש שנים לפני הפנסיה, אז גם שם - - -
פנחס יוסף קיראון: אפילו בפנסיה, לא נותנים לאישה לקבל פנסיה בנפרד.
פנחס יוסף קיראון: גם שם הם יתחילו להטיל מיסים.
פנחס יוסף קיראון: אפילו אם זה, - - -
משה גפני: אבל היא הגיעה לגיל פנסיה.
לאה רוזנברג: אבל יש מס על הפנסיה.
פנחס יוסף קיראון: הפנסיה – הם מחליטים שאחורה, אם היית בחישוב מאוחד בעבודה, אז גם בפנסיה אתם בחישוב מאוחד.
משה גפני: מר רמי אריה.
רמי אריה: כן.
רמי אריה: אני אדבר בקצרה מאוד.
רמי אריה: יש כאן מתח בין המחוקק, לבין הרשות השופטת, לבין משרד האוצר או הרשות המבצעת.
רמי אריה: בזמן שבית-המשפט, בפסיקה שלו, קבע באופן מפורש שראוי לתקן את החוק, וראוי שהמחוקק יתקן את החוק, - -
רמי אריה: - - והוא לא קבע איך לתקן את החוק, ועד מתי אחורה אפשר לתקן את החוק.
רמי אריה: וגובשו כאן הצעות לתיקון החוק, בנושא הזה, רטרואקטיבית, מ-2003.
משה גפני: הנחנו הצעת חוק - - -, לא?
רמי אריה: והנחנו הצעת חוק כזאת על-ידי ועדת הכספים, במקביל.
משה גפני: הנחנו הצעת חוק.
רמי אריה: דברים שנוסחו כאן על-ידי חבר הכנסת יריב לוין שאיננו כאן, וחברת הכנסת ליה שמטוב, וחברי כנסת נוספים, וכמובן עם כבודו, היושב-ראש משה גפני.
רמי אריה: במקביל, פתחה רשות המיסים במבצע של דיונים ושומות כלל ארצי.
רמי אריה: כלומר, כאשר רשות המיסים – סליחה, אני לא רוצה להגיד רשות המיסים.
רמי אריה: משרד האוצר, מבחינתי, כי היא זרוע ממשרד האוצר.
רמי אריה: בזמן שהיא יודעת שהרשות השופטת נתנה הנחיה לתקן את החוק; בזמן שהיא יודעת שהרשות המחוקקת, קרי ועדת הכספים, פועלת לתיקון החוק, בין היתר, על-ידי תיקון הרטרואקטיבי – מתנהל מבצע מסיבי של דיונים, שומות וגבייה, באופן הזה שאפילו כרגע שאנחנו כבר נמצאים לפני התיישנות של שנת המס 2008, אומרים לאנשים: או שתחתמו, או שתשלמו באופן מלא ולפי ההנחיה, או שתתפשרו איתנו לכל היותר עד מרץ 2013.
רמי אריה: אז עם כל הכבוד, אני חושב שההתנהלות הזאת של משרד האוצר, ואני שוב אומר: ורשות המיסים כזרוע ממנה, היא התנהלות שפועלת תחת הרשות המחוקקת.
רמי אריה: והרשות המחוקקת צריכה לעמוד על זכויותיה, ולומר שכאשר יש דיון, לפי הנחיית הרשות השופטת, לתקן את החוק, בזמן שמתקיים הדיון הזה, מתבקשת הרשות המבצעת להאריך ולהמתין עד שיתקיים הדיון.
רמי אריה: ועוד לעניין ההתיישנות: אין התיישנות למעשה כי הרשות המבצעת, ככל שהיא חושבת – או משרד האוצר, או פקידי השומה – ככל שהם חושבים שתהיה התיישנות לשנת 2008, ניתן, לפי סעיף 145 לפקודת מס הכנסה, לבקש הארכה של תקופת ההתיישנות לשנה נוספת.
רמי אריה: כלומר, כלום לא בוער לפקידי השומה להוציא כרגע שומות בצורה מהירה.
רמי אריה: הם יכולים לבקש עוד שנה.
רמי אריה: זה אך ורק תלוי באנשי משרד האוצר, ועד כמה הם מכבדים את הרשות השופטת, את בית-המשפט העליון ואת ועדת הכספים.
משה גפני: מר אליהו סרור.
אליהו סרור: אני לא יכול לדבר על מה שיהיה קדימה בחקיקה.
אליהו סרור: אני מקווה שאתם תעשו את העבודה.
אליהו סרור: אני מדבר על מה שקורה, על העיוות, כפי שחבר הכנסת וקנין אמר.
אליהו סרור: אנחנו ישבנו בעבר.
אליהו סרור: העיוות הבלתי נסבל הזה, שלא קשור לפסיקה.
אליהו סרור: הפסיקה מדברת על משהו אחד, מכאן ואילך אני מבין.
אליהו סרור: כרגע, גם בבית-משפט, אם הדבר הזה יעבור, אם מישהו ידון בנושא הזה ויבחין – יש אזרחים שקיבלו את ההטבה, ויש אזרחים שלא קיבלו ולא יקבלו את ההטבה במצב הדברים כיום.
אליהו סרור: באותה שנת מס, לדוגמה: 2006, 2007, 2008, 2009 – יש אנשים שקיבלו את ההטבה, ואנשים שלא יקבלו את ההטבה.
אליהו סרור: לזה אף בית-משפט לא התכוון, גם לא בית-המשפט העליון.
אליהו סרור: הוא התכוון שיהיה שוויון בפני כולם.
אליהו סרור: אני לא מאמין שאנחנו נשב כאן או בכל מקום אחר, שלא יהיה שוויון.
אליהו סרור: גם אם החליטו שרוצים חישוב מאוחד בכל מקרה, וגם אם זאת ההלכה.
אליהו סרור: בשנים מסוימות, אם בשנת 2008 יש אדם אחד שקיבל נפרד, שכולם יקבלו נפרד.
אליהו סרור: אם אין אדם כזה, שאף-אחד לא יקבל.
אליהו סרור: אי-אפשר לעשות איפה ואיפה בין הציבור, והכול בשם החוק, והצדק והשוויון.
משה גפני: עורך-הדין איתן צחור, בקצרה.
איתן צחור: רק דבר קצר: בדרך-כלל בתי-המשפט פונים לכנסת ומבקשים שינוי חוק.
איתן צחור: הייתי מצפה שפה, הכנסת תפנה לבתי-המשפט, ותבקש לפחות לעכב את כל ההליכים שמתנהלים כיום, ואמורים להינתן פסקי-דין בימים הקרובים, שיעכבו את זה לפחות עד אחרי הפגרה.
איתן צחור: שתהיה איזו קריאה גם של הכנסת כלפי הרשות השופטת.
רמי אריה: אפשר לפנות להנהלת בתי-המשפט.
משה גפני: אוקי, נבדוק.
משה גפני: מר אשר רובין.
רובין: כן.
רובין: אני בן 50.
רובין: תסתכלו כאן מסביבכם, חלקכם מבוגרים ממני, חלקכם לא.
רובין: אנחנו כולנו פה באותה סירה.
רובין: אני מאוד-מאוד מקווה שהדיון הזה הוא לא פה בשביל שנוציא קיטור, אלא בשביל שיהיה ענייני.
רובין: הנושא כל-כך צודק.
רובין: הרי כולנו מבינים את הנושא.
רובין: אני אספר לכם דקה על אשתי, שנשארה היום בעבודה.
רובין: היא לא באה לפה איתי, כי בעסק שלנו אי-אפשר שאחד מאיתנו לא יהיה.
רובין: זאת אומרת, גם לחוץ לארץ אנחנו לא יכולים לנסוע ביחד.
רובין: והאישה הזאת שעובדת איתי, היא שווה בערך שלושה-ארבעה שכירים, כי היא עובדת מהלב, היא עובדת כבעל-בית, כבעל-עסק.
רובין: היא מנהלת את זה בצורה מדהימה.
רובין: ופה מספרים לי שאני יכול לשלם לה 48,000 שקל משכורת לשנה, שזה מביש, מביך, לא הגיוני.
רובין: צריך לתקן את זה מיד.
רובין: אני באמת לא פה בשביל להוציא קיטור, אלא אני פה בשביל שתעשו משהו.
רובין: מסתכל עליכם, כמו כולנו פה.
רובין: גם אותי רודפים שלטונות המס, גם אותי הזמינו לדיונים, גם עליי מאיימים, וגם עליי עושים תרגילי כוח ומניפולציות בשביל להוציא ממני מאות אלפי שקלים.
רובין: אני מצטער, יש לי שלושה ילדים: אחד השתחרר לפני חודש, האחרת התגייסה.
רובין: אני צריך לפרנס אותם, לא את שלטונות המס.
רובין: וחבל מאוד שמר דורון ארבלי לא פה בשביל להסתכל לנו בעיניים.
משה גפני: מר אייל אלון.
אייל אלון: שלום.
אייל אלון: אני יועץ מס.
אייל אלון: באותו עניין שאתה אמרת כרגע: אם אני הייתי מעסיק את אשתי בחברה שלנו, ששנינו בעלי מניות, ואשתי מרוויחה משכורת של 10,000 שקל, והייתה יולדת.
אייל אלון: היה בא גוף ממשלתי שנקרא המוסד לביטוח לאומי, והיה חוקר האם היא באמת עבדה בעסק או לא.
אייל אלון: אז יש המון מקרים היום שהמוסד לביטוח לאומי חקר, וראה שהאישה באמת עבדה בעסק.
אייל אלון: והיום בא מס הכנסה ואומר: רגע, רק שנייה, לי זה לא מתאים.
אייל אלון: לי מתאים רק 4,000 שקל.
אייל אלון: מצד שני, בני זוג, לעניין מס הכנסה, זה רק זוג שנישא.
אייל אלון: זוג שעבר דרך הרבנות, שנישא במשרד הפנים.
אייל אלון: זאת אומרת, היום יש זוגות נוספים: מה קורה עם אלה שידועים בציבור?
אייל אלון: מה קורה עם זוג שמגדל ילד, שהם בכלל חד-מיניים?
אייל אלון: למה עליהם זה לא יחול?
אייל אלון: דבר נוסף: אם אני עד היום פניתי למס הכנסה בבקשה להחיל את סעיף 66ה, אז אמרו לי: לא הודעת לנו 30 יום לפני, אי-אפשר להחיל.
אייל אלון: אז פתאום היום אפשר לעשות הקלה אחורה?
אייל אלון: אז אם אפשר לעשות הקלה אחורה, אז בואו גם תקלו על זה שנדחה את כל הסיפור עד אחרי הבחירות.
משה גפני: את לא נרשמת, בבקשה.
לאה רוזנברג: נרשמתי.
לאה רוזנברג: קודם-כל, בשם לשכת יועצי המס, חנה מתנצלת.
לאה רוזנברג: היא הייתה צריכה לצאת.
לאה רוזנברג: לאה רוזנברג.
לאה רוזנברג: יש כאן בעיה אחרת: בתחילת השנה ישבו כאן, בוועדת הכספים, וקבעו נקודת זיכוי עבור טיפול בילדים.
לאה רוזנברג: קבעו עוד נקודת זיכוי לגבר, עבור ילד קטן.
לאה רוזנברג: בשום דבר בנקודות הזיכוי האלה, אף-אחד לא התייחס לְמָה קורה בחישוב מאוחד.
לאה רוזנברג: אף-אחד לא מתייחס לְמָה קורה לחישוב מאוחד.
לאה רוזנברג: בני-זוג שיש להם ילד קטן, לא מקבלים את נקודת הזיכוי הזאת.
לאה רוזנברג: מעבר לזה, אזור פיתוח: כל ההטבות, פה בוועדת הכספים – עכשיו, בשנת 2012 קבעו אותן – לא התייחסו.
לאה רוזנברג: כי גם ועדת הכספים וגם כל הגופים בעצם אמרו: אין דבר כזה יותר חישוב מאוחד.
לאה רוזנברג: זאת נקודת מוצא שיצאו.
לאה רוזנברג: ולכן, לא צריך לעשות תקנה נוספת.
לאה רוזנברג: עכשיו, בהוראה האחרונה שדורון הוציא, הוא בעצם הציב - - -
משה גפני: דורון, הכוונה למר דורון ארבלי.
לאה רוזנברג: מר דורון ארבלי.
לאה רוזנברג: הוא בעצם הוציא אולטימאטום: אם תבואו ותוותרו על מה שמגיע לכם עד דצמבר, נוותר לכם.
לאה רוזנברג: אבל אם אנחנו נוותר, אגב, יהיה שינוי חקיקה, בחיים לא נוכל לקבל את זה.
לאה רוזנברג: זה בעצם, הוא נותן יד עם סכין על הצוואר.
לאה רוזנברג: ואני חושבת שזה לא פייר ולא הגון.
משה גפני: מי משיב ממשרד האוצר?
עופרי שלו: אני אדבר.
משה גפני: רק רגע, לפני שאתה מדבר, מה שמך?
עופרי שלו: עופרי שלו.
עופרי שלו: מרשות המיסים.
עופרי שלו: אני בעצם ריכזתי את הצוות שטיפל בכל הנושא, בעקבות פסק-דין מלכיאלי.
עופרי שלו: קודם-כל, אני רוצה להגיד - - -
משה גפני: לא, אתה עוד לא רוצה להגיד.
משה גפני: לא ביקשתי ממך להגיד.
משה גפני: ביקשתי רק לדעת מי הולך לדבר בשם - - -
עופרי שלו: אני.
משה גפני: ומה התפקיד שלך?
עופרי שלו: אני בעיקרון מנהל את המחלקה המקצועית, וישבתי בראש הצוות.
משה גפני: אתה היית בראש הצוות.
משה גפני: אז לפני שאתה אומר, אני רוצה להגיד לך משהו: התקיים פה דיון, אני לא יודע אם היית בדיון הקודם.
עופרי שלו: לא, לא הייתי.
משה גפני: לא היית בדיון הקודם, ואני מנהל דיאלוג עם רשות המיסים כבר זמן רב בעניין הזה.
משה גפני: יש נקודת שבר במערכת היחסים בין הרשות המבצעת לבין הרשות המחוקקת.
משה גפני: יש פעמים רבות שזה קורה בקדנציה.
משה גפני: יש דיאלוג שמנהלים ועושים דברים יחד – רבים, מתפשרים, מגיעים למסקנות.
משה גפני: אבל יש נקודת שבר.
משה גפני: נקודת שבר, שהרשות המחוקקת מרגישה שמנצלים חולשה שלה כדי לעשות דבר לא נכון, לא צודק, רק כדי לקטוף כסף.
משה גפני: אם אני בוחן את הקדנציה הזאת, זה המקרה.
משה גפני: יש החלטה של הרשות השופטת, שאני חולק עליה.
משה גפני: אני לא מקבל את הפסיקה הזאת, אבל הפסיקה הזאת מתבססת – בגלל שהיו פסיקות סותרות – הפסיקה האחרונה מתבססת על חוק ארכאי.
משה גפני: פסיקות קודמות לא היו כאלה.
משה גפני: עכשיו, בנוסף לזה שאני חבר כנסת, בנוסף לזה שאני יושב-ראש ועדת הכספים, אני גם אדם דתי.
משה גפני: ואני לא חושב שללכת ולקחת את התא המשפחתי ולנסות לפרק אותו כדי לקבל כסף, הוא דבר שיכול לעבור בשתיקה.
משה גפני: אני העברתי אז חוקים – אני כבר הרבה שנים בכנסת – העברתי חוקים שהיו בהסכמה עם שרי ביטחון על מקרים של אלמנות צה"ל שנישאות מחדש, שלא יצטרכו לאבד את הזכויות שיש להן בגלל שאחרת הן לא נישאות כדת משה וישראל.
משה גפני: והכנסת שינתה את זה, ושרי ביטחון הסכימו.
משה גפני: עכשיו, מה שאתם עושים פה, עושים פה את העוול הכי גדול שיכול להיות.
משה גפני: אני לא מכיר דוגמה כזאת מהקדנציה הזאת.
משה גפני: אני מכיר הרבה בעיות שהיו: העלאת מחירי הדלק היה דבר רע.
משה גפני: העלאת מחיר החשמל היה דבר רע.
משה גפני: הרבה דברים חברתיים היו דברים רעים.
משה גפני: כאן נעשה דבר – אני גם הרגשתי, מאנשים שדיברו איתי וממכתבים שאני קיבלתי – אני הרגשתי את תחושת האין-אונים שעומדים מול המערכת, ואין מי שיעזור.
משה גפני: אני יכול לאיים עליכם, אני יכול להגיד, הכול אני יכול לעשות.
משה גפני: אתם, כאילו אני אוויר.
משה גפני: אני פניתי למר דורון ארבלי, ביקשתי ממנו לדחות.
משה גפני: הוא אמר לי: אני דוחה.
משה גפני: הוא אמר: אני מקים צוות.
משה גפני: ועד שהצוות יסיים את העבודה, אנחנו לא עושים שום דבר.
משה גפני: אנחנו, אחרי זה גם דוחים.
רוברט אילטוב: ואיפה מר דורון ארבלי, הוא בפריימריז?
רוברט אילטוב: למה הוא לא הגיע?
משה גפני: הוא בישראל ביתנו, הוא לא בפריימריז.
רוברט אילטוב: אז למה הוא לא הגיע?
רוברט אילטוב: ישראל ביתנו פה.
משה גפני: אני לא מקבל את הדבר הזה בשום פנים ואופן.
משה גפני: עכשיו, רוצים לקיים דיאלוג, מותר לקיים דיאלוג.
משה גפני: תנו את פרק הזמן הזה.
משה גפני: תמתינו עד אחרי הבחירות, תוקם ממשלה בישראל, תקבל החלטה.
משה גפני: אני, לפי דעתי, אנחנו צריכים להכניס דבר כזה – אנחנו, כיהדות התורה, צריכים להכניס דבר כזה, אם ניכנס לקואליציה, בהסכם קואליציוני, בגלל שאצלנו זה דבר אידיאולוגי.
משה גפני: זה לא דבר של מה בכך.
משה גפני: הבחור הזה אמר קודם, הוא אמר את הדברים כהווייתם.
משה גפני: ואני יודע שזה מה שיהיה.
משה גפני: מה אתם חושבים, שאנשים ישלמו לכם כסף - - - חוץ מלשקר, גם יתחילו לעשות ידועים וידועות בציבור.
משה גפני: וילכו לבית-הדין הרבני, ויתגרשו באופן פיקטיבי.
משה גפני: מה אתם חושבים, שאנשים ישלמו מאות אלפי שקלים שאין להם?
משה גפני: יש לי בקשה אחת, אחת: בית-המשפט אמר שהמחוקק יחוקק חוק, הוא לא אמר מה.
משה גפני: בית-המשפט לא אמר שאתם צריכים לרוץ כל-כך מהר כדי לנהל את הדבר הזה.
משה גפני: שאני עומד פה מקודם ומתווכח עם רשות המיסים על תשלום מקדמה לפיצויים, על מה שהיה בדרום במבצע "עמוד ענן", אז אומרים לי: לא, עוד זמן ועוד זמן.
משה גפני: פתאום צריכים עוד זמן כדי לשלם פיצויים.
משה גפני: תחכו, תחכו קצת.
משה גפני: בגלל שאם לא, אני כבר אמרתי את זה בישיבה הקודמת: אתם לא יודעים כמה הפסדתם ממני בגלל הסיפור הזה.
משה גפני: אתם לא יודעים כמה הקשחתי עמדות בכל מיני נושאים שאתם מביאים לוועדה.
משה גפני: אני פשוט לא סומך עליכם.
משה גפני: אני לא סומך על שיקול הדעת הזה.
משה גפני: מבקשים – ועדת הכספים כולה, מבקשת מכם:
משה גפני: תדחו את זה עד אחרי הבחירות.
משה גפני: אל תוציאו שומות.
משה גפני: מר דורון ארבלי אומר לי: אני לא מוציא.
ליה שמטוב: מר דורון ארבלי אמר ככה: אם מישהו ישלח לך מכתב, או יצלצל שלמישהו מבקשים - - -, אני אישית אטפל בזה, הוא אמר.
ליה שמטוב: ומה קורה?
ליה שמטוב: בכל יום הם מקבלים טלפונים.
משה גפני: הבקשה שלי, אני מבין, שאתה לא איש הביצוע של רשות המיסים.
עופרי שלו: לא.
משה גפני: מר דורון ארבלי לא בא.
רוברט אילטוב: בגלל זה הוא פה.
משה גפני: ואיפה מר ערן יעקב?
משה גפני: ערן לא פה.
עופרי שלו: תן לי להגיד כמה מילים.
משה גפני: אני יאפשר לך.
משה גפני: לא הזמנתי אותך בשביל שלא תדבר.
משה גפני: אני רק מבקש בסוף דבר אחד: לדחות את זה עד אחרי הבחירות.
משה גפני: עכשיו, אני לא יודע אם אני בקדנציה הבאה אהיה בכנסת, זה תלוי בבחירות.
משה גפני: אני לא יודע אם אני אהיה יושב-ראש ועדת הכספים.
משה גפני: אם לא תדחו את זה, מכל מי שיהיה אחריי, אני אבקש ממנו לא להיענות לשום בקשה שלכם.
משה גפני: אם אתם לא נענים לבקשה האלמנטארית הזאת, של לדחות את זה עד אחרי הבחירות – הרי אתם פועלים מכוח הכנסת.
משה גפני: בעיקר מכוח ועדת הכספים.
משה גפני: אם לא תיענו לבקשה הזאת, יהיה לכם עסק עם ועדת הכספים.
משה גפני: חסר היגיון, חסר אידיאולוגיה, נזק בל יתואר, שאני יודע שיש אנשים שמנצלים את זה לרעה.
משה גפני: תטפלו בזה.
משה גפני: בשביל זה צריך להעביר חוק.
משה גפני: בשביל צריך שכולם יישבו ליד שולחן, ידברו על הרמאים, ידברו על אלה שמנצלים לרעה.
משה גפני: אבל ידברו על האנשים שנהנים מיגיע כפיהם – הבעל והאישה עובדים יחד.
משה גפני: בדקתם איזה זוג אחד לפני שהוצאתם שומה, אולי זה נכון מה שהם אומרים?
קריאה: בדקו, - - -
קריאה: - - - בדקו.
קריאה: בדקו.
רוברט אילטוב: אבל עדיין, אפשר להבין למה מר דורון ארבלי לא הגיע?
אייל בן צבי: זה אומר שהם מצפצפים על הוועדה הזאת.
אייל בן צבי: זו בדיוק הנקודה.
רוברט אילטוב: אני לא סתם שואל את השאלה הזאת.
אייל בן צבי: - - -, בדיוק הנקודה.
רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני לא סתם שואל את השאלה הזאת, כי פשוט אני יכול לפרש את הדבר הזה כזלזול של פקיד ממשלתי בכנסת ובוועדת הכספים.
רוברט אילטוב: אני חושב שאת הדבר הזה, מיד אחרי הבחירות, צריך לטפל בו באופן חריף מאוד.
משה גפני: אין לך מה - - -
ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, בישיבה שהייתה פה על הנושא הזה, כולם היו פה.
ליה שמטוב: הכנסת עבדה.
ליה שמטוב: כולם היו פה.
ליה שמטוב: היום, אתה רואה, אין אף-אחד.
משה גפני: הגברת ליאת שדמי, בבקשה.
ליאת שדמי: מנהל רשות המיסים, כידוע לכם, עסוק בהרבה דברים אחרים.
ליה שמטוב: והם?
ליה שמטוב: והאנשים האלה?
אייל בן צבי: ואנחנו לא עסוקים?
רוברט אילטוב: אנחנו באמת לא - - -
משה גפני: עם כל הכבוד, אתה לא יכול להתערב.
רוברט אילטוב: סליחה, גברתי, אנחנו באמת לא עוסקים בשום דבר.
רוברט אילטוב: אנחנו מתעסקים כל היום - - -
משה גפני: תאפשר לה.
ליאת שדמי: הנושא הזה חשוב.
ליאת שדמי: יש פה נציגים - - -
רוברט אילטוב: לא, זה ממש - - -
משה גפני: תאפשר לה, נו.
רוברט אילטוב: זה ממש לא מקובל, מה שאת אומרת.
ליאת שדמי: יש פה נציגים של רשות המיסים.
ליאת שדמי: אנחנו לא מזלזלים בנושא, ואנחנו לא מזלזלים חס-וחלילה באנשים שהגיעו לכאן.
ליאת שדמי: יש פה נציגים של רשות המיסים שיוכלו לתת תשובות, והם תיכף יעשו את זה.
ליאת שדמי: וחבל שנשמעים פה כל מיני צלילים שהם קצת צורמים.
ליאת שדמי: גם מבחינת רשות המיסים, יש חוק, יש פסיקה.
ליאת שדמי: אנחנו פועלים לפי חוק ופסיקה.
ליאת שדמי: זה התפקיד שלנו.
ליאת שדמי: זאת האחריות שלנו.
רמי אריה: זה לא מה שאמר בית-המשפט העליון.
ליאת שדמי: את התשובות המקצועיות - - -
משה גפני: אני מאפשר לו להגיד.
משה גפני: הבקשה שלי מרשות המיסים: אני מכבד את מר דורון ארבלי.
משה גפני: אני מכבד את מר משה אשר שהוא חתום על ההנחיה החדשה.