GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמי שור: זה מאוד יפה שנותנים לזה פרשנות שהמים כבר גולשים בנהרות ואין בעיה, אבל אנחנו עדיין תחת אותה סיטואציה של מחסור במים.
תמי שור: גם בעקבות הרבה הליכים שהיו במשק המים וגם בעקבות מסקנותיה של ועדת החקירה של משק המים - - -
גאלב מג'אדלה: יש פה שאלה, כבוד היושב-ראש, למה שופכים מים לים?
תמי שור: אני יכולה בבקשה לסיים את הדברים?
שכיב מוראד שנאן: גאלב, לתמי לא מפריעים.
משה גפני: כן, תמשיכי בבקשה.
תמי שור: אבל נקטע לי חוט המחשבה.
גאלב מג'אדלה: בגלל ששופכים מים לים.
תמי שור: בעקבות ועדת החקירה, נציבות המים בזמנו ורשות המים בתחילת דרכה, קיבלה ביקורת די גבוהה על העובדה שידינו לא הייתה מספיק חזקה בשמירה על המשאב הציבורי – הוא המים של תושבי מדינת ישראל.
תמי שור: אחת האמירות החזקות שהיו היא שברגע שמדינת ישראל מחליטה שהיא מקצה מים לשימושים שונים, ואנחנו בוודאי חושבים שחקלאות היא שימוש חשוב וצריך להקצות בשבילו מים, ותעשייה היא שימוש חשוב וחשוב להקצות לה מים.
תמי שור: אבל כל אחד מהגורמים האלה, אושרה הקצאה לרשותו שהוא רשאי להשתמש בה – זו הכמות שבה הוא ישתמש ומעבר לה הוא לא ישתמש כי מעבר לה הוא לוקח מתוך המשאב הציורי של אזרחי מדינת ישראל על משהו שלא אושר לו.
עתניאל שנלר: בלי קשר למקור?
תמי שור: בלי קשר למקור המים.
תמי שור: לכן, לצערי, בשלוש השנים האחרונות, אני יושבת ברשות המים בתפקיד שאני לא מאחלת לאף אחד מהיושבים כאן:
תמי שור: אני האחראית על הנושא של סגירת המים לחקלאים שעברו את המכסה שלהם.
שכיב מוראד שנאן: גם אם שייכים לאגודה שלא חרגה מהמכסה הכללים?
תמי שור: אנחנו עוסקים בבעלי רישיונות ברשות המים.
תמי שור: אם האגודה היא בעלת הרישיון והאגודה היא זאת שחרגה – היא זאת שצריך להפסיק את צריכת המים שלה.
תמי שור: אני רוצה לשים את הדברים בקונוטציה הנכונה: המצב שממנו אנחנו מתחיל את כל הדיון הזה הוא שחקלאי שמסיים את מכסת המים שלו – נסגר.
תמי שור: אחרי שנתיים, 2009 ו-2010, עם מראות שבאמת קשה לי לתאר אותם, שהיו אצלנו במשרד עם חקלאי שבא לקראת סוף הגידול שלו, נשארה לו עוד כמות לא גדולה של מים שהוא צריך לצרוך אותה בשביל סיום הגידול שלו.
תמי שור: הוא יכול לעמוד בפני נזק כספי עצום שכל היבול שלו ילך.
תמי שור: הוא עמד בסיום ההקצאה ולנו אין כלים.
תמי שור: אנחנו אומרים: אדוני היקר, אנחנו מצטערים, זה החוק – אנחנו חייבים לסגור את המים.
תמי שור: הכלי הזה הוא משהו נורא ואיום.
עתניאל שנלר: זה חוק?
תמי שור: חוק, חוק.
תמי שור: הקצאת מים היא בחקיקה ראשית - - -
שכיב מוראד שנאן: אין לכם כל שיקול דעת?
תמי שור: ברגע שניתן רישיון – החריגה של ההקצאה ממנו היא פשוט עבירה, אסור להרשות אותה.
עתניאל שנלר: זה נכון שלמקורות יש שפיל של 10%?
תמי שור: רגע, רגע, אני אסביר - - -
משה גפני: רבותי, באמת, אנחנו עושים פה יום לימודים ארוך.
תמי שור: לפני שנה וחצי הגענו למועצת הרשות עם הצעה ואמרנו שזאת כמעט גזירה שאנחנו לא יכולים לעמוד בה.
תמי שור: באמת, בתור הפקידים שצריכים לבוא עם היד על השיבר ולסגור את המים לחקלאי, זה כמעט לא ניתן, אי אפשר לעמוד בפני המקרים האלה, תאפשרו לנו להגדיר כלי כלכלי והוא יגדיר תעריף שאנחנו יודעים שאף חקלאי לא מסוגל לשאת אותו בעלות המים השוטפת שלו.
תמי שור: שלא יחשוב פה מישהו אחרת: התעריף שצריך להופיע שם הוא בשום אופן לא תעריף שחקלאי יודע לשלם בתשלום החקלאי השוטף שלו.
תמי שור: אבל תנו לשים שם תעריף שמצד אחד הוא מאוד גבוה, כדי שאף חקלאי לא יתכנן על כמות המים הזאת, אבל מצד שני, אם הוא הגיע לסיום ההקצאה שלו והוא יודע שמול העיניים שלו עומד נזק של מאות אלפים או מיליונים או עשרות מיליונים אם היישוב גדול, הוא ייקח את ההחלטה ויעשה את השיקולים שלו.
תמי שור: נאפשר לו לקחת כמות מים מצומצמת נוספת, לא יותר ממה שהוא צריך, כי המים האלה מאוד יקרים, כדי למנוע את הנזק העצום והבלתי מידתי שבסיום ההקצאה.
תמי שור: את ההחלטה הזאת העברנו בתעריפי המים.
יצחק וקנין: כל התיאור הזה הוא תיאור מצוין אבל בואו לא נשכח רבותי שאנחנו תלויים בחסדי שמים.
יצחק וקנין: יכול להיות מצב שבנובמבר אין גשם והחקלאי צריך להשקות.
יצחק וקנין: כי אם יורד גשם בנובמבר והוא לא צריך להשקות ולקחת מים דרך המאגרים או דרך מקוות, אז אין לו ברירה ואז בסוף השנה הוא נכנס לחריגה.
יצחק וקנין: מה אנחנו ביקשנו כשישבנו איתם?
יצחק וקנין: הרי הטלתם עלינו, ישבנו אתכם יחד ואמרנו שדבר ראשון נעשה את זה פול אזורי.
יצחק וקנין: ניקח את הפול הארצי ונוריד אותו למטה לכל הצרכנים על מנת שאם תהיה חריגה ארצית – מקובל עלינו איך להשית את זה על מי שחרג.
יצחק וקנין: אבל אתם לא יכולים לתפוס את המקל בשני הקצוות ולהגיד: אם יורד גשם אז הכול טוב ויפה ואם לא יורד גשם, החקלאי צריך להיות תלוי בחסדי שמים, ואז הוא מקבל את הקנסות.
יצחק וקנין: אתם יודעים אל אילו קנסות מדובר?
יצחק וקנין: מי שיבין באיזה סדר גודל החקלאים נתבעי יבין שיש חקלאים שצריכים לפשוט את המכנסיים ואת הבגדים ואת כל מה שיש להם כדי לשלם וגם מהתוצרת שיש להם הם לא מרוויחים כלום.
יצחק וקנין: עכשיו תראו, רבותי, אתם לא יכולים להתכסות בשום סמיכה.
יצחק וקנין: בשורה התחתונה אתם רוצים יותר כסף.
יצחק וקנין: כל מה שאתם עושים, בסופם של הדברים בחישובים שלכם, זה איך אתם תיקחו יותר כסף מהחקלאים.
יצחק וקנין: אתם שמים לב שזה הולך וחוזר, הולך ובא וזה לא נגמר.
יצחק וקנין: גם היום זה לא ייגמר אם לא תהיה החלטה ברורה.
יצחק וקנין: הרי אתם אמרתם לנו שאתם רוצים לתת תוספת של 25 מיליון השנה.
יצחק וקנין: יותר מזה אמרתם לי: אמרתם לי שבשנה הבאה 25 מיליון ואמרתם שאתם רוצים להגיע לרמה שבכלל לא יהיו מכסות מים.
יצחק וקנין: אתה אמרת לי, אם אני לא טועה או היושב-ראש, אחד משניכם כשישבנו אתכם.
יצחק וקנין: אם זה הכיוון שלכם, אז ממה נפשך?
יצחק וקנין: למה להטיל עלינו קנסות כאלו גבוהים שאף לא יכול לעמוד בהם?
יצחק וקנין: בסופו של יום, תראו רבותי, אנחנו בני אדם ויש לנו היגיון בריא לחשוב איך אנחנו פותרים את הבעיות.
יצחק וקנין: אם אנחנו נלך עם החוק ונפרש אותו רק איך שאנחנו רוצים בלי למצוא פתרון לבעיה – אני מודיע לכם, זה ילך ויבוא ולא ייגמר.
יצחק וקנין: צריך לתת פתרון.
יצחק וקנין: חקלאות זה לא דבר מובן מאליו.
יצחק וקנין: אני כבר זועק לשמים ואומר את זה בכל כנס של חקלאים:
יצחק וקנין: החקלאות זה לא דבר מובן מאליו.
יצחק וקנין: זה שיש ירקות על הבאסטה ופירות והחקלאי מקבל עליהם חצי שקל, תסלחו לי, אני אומר לכם את זה באחריות – לכו תראו מה מקבל החקלאי.
יצחק וקנין: רבותי, זאת קטסטרופה מה שקורה היום בחקלאות.
יצחק וקנין: וכולם יושבים בצד וחושבים שהכול טוב ויפה.
יצחק וקנין: רואים את גן העדן של השוטים הזה.
יצחק וקנין: זאת אל המציאות, רבותי.
יצחק וקנין: המציאות היא קשה.
יצחק וקנין: אתמול הייתי בסיור בדרום ואני כל הזמן מסייר – המצב הוא קשה.
יצחק וקנין: חלק מהחקלאים נפלטים, אי אפשר לתכנן את הענף הזה.
יצחק וקנין: גם אם אני נמצא בענף, אני לא יכול לתכנן אותו כי אני מוגבל במים.
יצחק וקנין: יש מגדלים שהיום לא יודעים מה לעשות עם מה שיש להם כי הם פוחדים מהחריגה.
יצחק וקנין: צריך למצוא לזה פתרון והפתרון צריך להיות בפול ארצי שיורד לכל המגזרים.
יצחק וקנין: אין פתרון אחר.
גאלב מג'אדלה: ובהדברות.
משה גפני: אלון מסר, אתם כל הזמן טענתם, ואני מסכים, שצריך לתת מים לחקלאות וגם לסבסד את זה.
משה גפני: אבל אתם טענתם שאדם משלם את העלות של המים כפי שמפיקים את המים, כפי שמוליכים אותם – אתם עכשיו מסבסדים על חשבון האדם הפרטי את החקלאות והתעשייה.
משה גפני: אני העברתי את החוק בשבוע שעבר, כשאתם התנגדתם, אני העברתי שת החוק של מתן הנחות לנכים ולמקרים סוציאליים.
משה גפני: כתוב במפורש בחוק: "סך ההפחתה בתשלום של מחיר שירותי המים ושירותי הביוב ימומן מתקציב המדינה" – ולא על חשבון אחרים.
משה גפני: צריך לממן את החקלאים, צריך לממן את התעשייה אבל למה אני צריך לשלם את זה?
משה גפני: למה אני שגר בשכונת הארגזים בתל אביב צריך לממן את החקלאות?
משה גפני: המדינה צריכה לממן את החקלאות.
משה גפני: אם היא חפצת חיים היא רוצה שתהיה חקלאות.
משה גפני: אי אפשר להמשיך לחיות בצורה כזאת.
משה גפני: אבל למה צריכים לשלם את זה?
משה גפני: הרי אמרתם שמעלים את מחירי המים.
משה גפני: המים, כמו שהם עולים ככה הם צריכים להיות משולמים על-ידי הצרכן ולא משנה מצבו.
משה גפני: למה אנחנו צריכים לממן את החקלאות?
אלון מסר: אשמח להשיב.
משה גפני: אני לא הייתי כל-כך שמח, אבל אם אתה שמח זה בסדר.
אלון מסר: אני שמח בדרך כלל.
אלון מסר: לגבי מחיר המים לחקלאים: מחיר המים לחקלאים לאורך השנים, במסגרת הסכם שנחתם בין המדינה לבין החקלאים, עולה בהדרגה ובסופו של דבר יגיע בעוד כ-5 שנים למחיר המים שמשלמים האזרחים במגזר העירוני.
אלון מסר: יושב-ראש הוועדה, כפי שהסברתי, המחיר של המים - - -
משה גפני: לא, זה רק בקשר לפריימריז שלי, זה הכול.
אלון מסר: זה חשוב.
אלון מסר: עם השינוי שנעשה בתעריפי המים בהסכם עם החקלאים שבתוך 5 שנים ישווה את מחיר המים שהחקלאים משלמים למחיר שמשלמים שאר אזרחי המדינה - - -
קריאה: ואז תהיה חקלאות יותר גדולה.
קריאה: כן, נהדר.
יצחק וקנין: תביא את המלפפונים מירדן.
משה גפני: שנייה, שנייה - - -
יצחק וקנין: המדינה היחידה שלא מסבסדת את החקלאות זו מדינת ישראל.
יצחק וקנין: המדינה היחידה.
אבשלום וילן: - - - יש שתיים ומשהו - - -
משה גפני: אפשר לנהל פה ישיבה או שאנחנו נהפוך את להייד פארק?
דובי אמיתי: לא צריך למגן כבר, לא תהיה פריפריה.
דובי אמיתי: לא צריך למגן.
דובי אמיתי: חבל לבזבז כסף.
גאלב מג'אדלה: כבוד היושב-ראש, עכשיו אתה מבין למה כבודו שמח?
משה גפני: למה הוא שמח?
גאלב מג'אדלה: על מה שהודיע.
אלון מסר: אני לא שמח על מה שהודעתי.
אבשלום וילן: גם בעוד חמש שנים המחיר שלנו עולה ב-12 אגורות לשנה?
אבשלום וילן: יעלה בעוד 60 אגורות?
אבשלום וילן: אתה משלם היום 9 שקלים לבית, המחיר שלנו יהיה קצת יותר משני שקלים וזה מאוד-מאוד גבוה לחקלאות.
משה גפני: אבו, דקה, אתה תכף תקבל רשות דיבור.
אלון מסר: המחיר של החקלאים בהדרגה עולה - - -
שכיב מוראד שנאן: מה ההבדל - - -
אלון מסר: תנו לי לסיים רק להגיב.
משה גפני: תגיד, למה אני צריך לממן את זה?
משה גפני: למה לא תקציב המדינה?
אלון מסר: עבור כל פעימה של עלייה במחיר המים של החקלאים עד שיושווה התעריף, המדינה משמת לחקלאים במסגרת מה שנקרא בהסכם - - -
קריאות: - - - מה אתה מדבר - - - מי משלם - - -
אלון מסר: משרד החקלאות יחד עם - - -
קריאה: מי משלם?
משה גפני: אני נורא מצטער, אם אתה מפריע לא תקבל רשות דיבור.
משה גפני: אלון, בבקשה.
אלון מסר: המדינה מממנת מתקציב המדינה את הפיצוי בגין הייקור שמיועד לעזור לחקלאים להסתגל למחיר מים יותר יקר, להשתמש בציוד שחוסך מים וכדומה על מנת שיוכלו להתרגל לתעריף שבסופו של דבר יגיעו אליו.
משה גפני: זאת אומרת שהצרכנים הפרטיים לא מממנים את המים של החקלאות?
אבשלום וילן: מממנים.
אלון מסר: הצרכנים הפרטיים, בסופו של דבר - - -
משה גפני: אז למה אתה עובד עלי?
משה גפני: למה אתה אומר – אני גם יודע להגיד את זה אבל אני לא איש מקצוע, אני פוליטיקאי.
משה גפני: האזרחים מממנים את החקלאות במקום שאתם תיקחו את זה מתקציב המדינה, נכון?
אלון מסר: לא בהכרח.
משה גפני: לא אמרתי בהכרח.
משה גפני: שאלתי כן או לא? אני מממן?
משה גפני: אני תושב שכונת הארגזים בתל אביב - - -
אלון מסר: קודם כל, המדינה משלמת - - -
משה גפני: זאת אומרת, זה לא מחיר עלות.
משה גפני: אגב, זאת עבירה על החוק מפני שהחוק אומר שצריך בדיוק לפי מה שזה עולה.
אלון מסר: נכון, ובסופו של דבר זה מה שאנחנו נגיע אליו.
אלון מסר: הכוונה הייתה בהידברות עם החקלאים, לא לאשר את זה בבת אחת וההסכם נחתם איתם על מנת שיוכלו לעמוד במחירים שמשקפים את העלות לכלל המשק.
משה גפני: זה נכון שהולכים להעלות את תעריפי המים?
אלון מסר: אני חושב שצריך להפנות את זה לרשות המים.
משה גפני: בסדר, אני אפנה את זה.
משה גפני: תודה רבה, אלון.
משה גפני: כן אבו, בבקשה.
אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, ברגע שממשלת ישראל קיבלה את ההחלטה ב-2005 שכל הקמת מתקני התפלה חדשים, האוצר חסם את זה 7 שנים.
אבשלום וילן: הוא הסכים שמערכת המים תהיה משק סגור, ואז הם יוצאים ם הדמגוגיה כאילו מה שקורה זה שכל ההפרש הולך על הצרכן הפרטי.
אבשלום וילן: קודם כל, זה לא נכון.
אבשלום וילן: אני אתן לך דוגמה: האוצר לוקח להכנסות המדינה בין 200 ל-300 מיליון שקל בהיטלים שמשלמת ההפקה הפרטית.
אבשלום וילן: זה לא נכנס למשחק, זה נרשם בהכנסות המדינה.
אבשלום וילן: אין משק סגור.
אבשלום וילן: יתרה מזה, יש שורה של החלטות ממשלה קודמות שמדברות על תמיכה בחקלאות כיעד לאומי, ובצדק.
אבשלום וילן: בכל העולם זה קורה.
אבשלום וילן: ומחיר המים שלנו נקבע בהסכם שאנחנו משלמים את חלקנו היחסי בהתפלה ועולים לא לתשעה שקלים – לעולם לא נגיע לזה – אלא לשניים ומשהו.
אבשלום וילן: אתה צודק במאה אחוז במה שאתה אומר.
אבשלום וילן: החלטת הממשלה הזאת נתקלת בשתי החלטות אחרות ויש פה בלוף אחד גדול כי אוצר המדינה צריך לממן את זה כחלק מהמדיניות שלו ולא על חשבון הצרכנים.
אבשלום וילן: מה שקורה פה זה דבר אנטי חברתי בעליל, אבל בידכם המחוקקים לשנות את זה כי זאת החלטת ממשלה שב-2005 התקבלה וממנה כל הבעיות.
אבשלום וילן: עכשיו לעצם העניין פה.
אבשלום וילן: תראה פה את התקנות: שתי תקנות באות לעשות צדק עם החקלאים, צדק עם החקלאים - - -
משה גפני: יש לי בקשה, רק רגע.
משה גפני: אם אני בעזרת השם אחרי הבחירות אהיה חבר כנסת ואהיה יושב-ראש ועדת הכספים, אני מבקש שתכיני הצעת חוק של הוועדה שתהיה בה רק שורה אחת שהסבסוד של החקלאות ושל התעשייה יהיה על חשבון תקציב המדינה כמו החוק הזה שהעברנו.
אבשלום וילן: הצעה מעולה.
משה גפני: אלון, תגיד את זה לבוסים שלך.
אלון מסר: אני אעביר את זה הלאה.
משה גפני: אם אתה יכול, תעבור את שר האוצר, את ראש הממשלה – עד אובמה.
קריאה: מה עם החזרת הפיקוח?
משה גפני: יש את החוק.
אבשלום וילן: אני מבין שלנכים יש הסכמה, ובצדק - - -
משה גפני: יש חוק שעבר ביום שני שעבר.
אבשלום וילן: יפה מאוד.
אבשלום וילן: עכשיו יש לנו עוד שתי נקודות, גם לתעשייה וגם לחקלאות שבהן מפיקים פרטיים שמשתמשים במים לצרכים ביתיים משלמים 70 אגורות יותר לקוב מאשר מי שמקבל ממקורות.
אבשלום וילן: זה אבסורד כלכלי ואת זה באות התקנות לתקן.
אבשלום וילן: ישנו ויכוח אחד לגבי היטל הקנס על ההפקה הפרטית ועל זה היו כל הדיונים ובזה צריך להגיע לפתרון.
אבשלום וילן: אנחנו אמרנו מההתחלה, כולל נציגי התאחדות האיכרים שהיו אתנו בדיונים, שאם ילכו לפתרון אזורי – אנחנו נלך לפתרון הזה.
אבשלום וילן: הוא הציע פה כרגע רק לגליל, שיצהיר שיעשו את זה בכל הארץ - - -
משה גפני: מה אתה מציע לנו בוועדה לעשות עם כללי המים, להצביע בעד או לא?
אבשלום וילן: אני מציע לאשר את כל הכללים, ועל הכלל האחרון שבמחלוקת אתנו, אני רוצה לשמוע שיתחייבו לא רק לגליל אלא לכל אזורי הארץ.
אבשלום וילן: אנחנו בנובמבר, אין בעיה של קנסות - - -
זאב אחיפז: לא.
זאב אחיפז: אני מסכים - - -
משה גפני: רק רגע, אני אאפשר לך לענות.
משה גפני: רק שאני אבין, הרי אני לא מבין כלום בעניין – בשום עניין אני לא מבין – זאת אומרת, אתם נותנים לאבו וילן תשובה שלילית על מה שהוא מבקש?
משה גפני: תיכף תגידו את הנימוקים.
זאב אחיפז: תן לי להשלים כי זה לא, מה לעשות, זה לא שחור-לבן.
זאב אחיפז: זה גם היה באותו דיון - - -
משה גפני: אבל הצבעה זה שחור-לבן.
זאב אחיפז: אני אסביר.
זאב אחיפז: באותו דיון שקיימנו גם עם הצוות המצומצם של ועדת הכספים הצגנו את זה.
זאב אחיפז: תמי הציגה את הרציונל של המהלך הזה.
זאב אחיפז: הרציונל של המהלך הזה הוא שלא יהיה תכנון ליצור את ה-10% אלא זאת תהיה התשובה מקרה שלא ירד גשם בנובמבר - - -
קריאה: ואז תשלם שישה שקלים?
קריאה: אתה קונס את החקלאי כשלא יורד גשם?
קריאה: אני רוצה להבין מה אתה עושה?
קריאה: אתה קונס - - -
שכיב מוראד שנאן: אז אני אשאל את השאלה במקומו.
משה גפני: תאפשרו לו להגיד.
משה גפני: באמת, זאת העבודה שלו.
זאב אחיפז: הכוונה היא לתת פתרון שלא בדרך של סגירת מים לאותם מקרים לא צפויים.
זאב אחיפז: זאת אומרת שהתכנון החקלאי צריך להיות למכסה כי זה החוק וככה צריך להתנהל.
זאב אחיפז: אבל יש תשובה גם במקרים לא צפויים והמטרה היא למנוע נזק ושהשיקול יהיה של החקלאי.
זאב אחיפז: כשעושים את זה על פול ארצי – זה צחוק מהעבודה כי כל אחד אומר: זה לא יהיה אצלי.
זאב אחיפז: אז מראש מתכננים ל-10% ואחרי זה עוד פעם באים עם הבעיה שאין מה לעשות ויש נזק.
יצחק וקנין: העובדות הן לא כאלו.
זאב אחיפז: לכן הנושא הזה צמוד לרישיון.
זאב אחיפז: מה שאמרנו – ואת זה אנחנו מתמרצים – זה ללכת לכיוון של רישיון אזורי, זאת אומרת התארגנות של כמה צרכנים יחד, ובתוך הרישיון האזורי, כמו שיש נכון לעכשיו בגליל העליון, בתוך זה אנחנו נאפשר את ההסתכלות הכוללת.
משה גפני: תראו, רבותי - - -
אבשלום וילן: אדוני, אני אתן רק דוגמה אחת כדי שתבין על מה הדיון: ב-2010 הייתה בעיה גדולה בנגב המערבי, ויושב-ראש רשות המים הקודם שעשה לנו את ההסכם ואמר ככה: תראו, אם בכלל הארץ לא תהיה חריגה – אתם תשלמו קנס סביר, אבל אם תהיה חריגה מעבר לזה אז תשלמו חמישה שקלים.
אבשלום וילן: אנחנו הסכמנו לזה בלית ברירה.
אבשלום וילן: בנגב לא ירד גשם ויש מחלוקת עד היום.
אבשלום וילן: כלומר, אפשר גם ללכת לקראתנו.
משה גפני: חבר הכנסת שנלר, בבקשה.
עתניאל שנלר: אני לא מציע להעלות עוד פעם לדיון את הנושא העקרוני של משק המים בכלל בארץ, את השאלות של החוק, תמיכה בחקלאות, הכנסות מאגרות ומשק סגור או לא.
עתניאל שנלר: זה לא הנושא שלנו היום.
עתניאל שנלר: אני בוודאי ובוודאי חושב שהממשלה צריכה לתמוך באופן דרמטי בנושא החקלאי.
עתניאל שנלר: לגבי הנושא של היום – הוקמה ועדה עם חברי כנסת, אני צודק?
עתניאל שנלר: הוועדה הזאת יצרה שיח והוחלט לחפש פתרון אזורי על מנת לתת גיבוי אחד לשני ברמה האזורית.
עתניאל שנלר: לא הוגש לוועדה איזשהו פתרון אופרטיבי, רק דקלרציה בעניין.
עתניאל שנלר: אז ממה נפשך, אם הפתרון הזה נכון מקצועית – יתכבדו החברים ויגידו באילו אזורים אפשר לארגן את הרישיון האזורי – אני לא יודע איך עושים את זה, אני לא בעל מקצוע – ולהציג לוועדה משהו שלם.
עתניאל שנלר: אני מציע לא להצביע ברגע זה כי איך שאני מבין – באתי מבחוץ לעניין הזה – יש כל-כך הרבה ויכוחים ופערים כאן שלכל הצבעה כאן יהיה לה תשלום מאוד-מאוד כבד.
עתניאל שנלר: או ערכי או כלכלי או על משק המים – וכל שלושת הדברים האלה סופר-חשובים.
עתניאל שנלר: החקלאות היא נכס, משק המים זה נכס והערכים של המדינה היהודית-ציונית הזאת, התיישבותית, זה ערך לא פחות חשוב.
עתניאל שנלר: לכן אני מציע לא להצביע, לגמור את שעורי הבית בדרך כזאת או אחרת כי אני לא מספיק בקי מה צריך לעשות ולדחות את ההצבעה.
אבשלום וילן: אבל למה אנשים צריכים לשלם - - -
משה גפני: אבו.
משה גפני: בבקשה, חיזקי.
חיזקי ישראל: אני רוצה להתייחס לגבי התעשייה.
חיזקי ישראל: בינואר 2013 צפוי לעלות תעריף המים - - -
משה גפני: אבל התעשייה לא נמצאת פה.
חיזקי ישראל: אנחנו גם הוזמנו היום לדיון.
משה גפני: בסדר גמור, בגלל הנושא הזה של התעריפים וכל מה שנילווה לזה, אבל בכללים אתם לא נמצאים.
תמי שור: הם נמצאים - - -
אבשלום וילן: הם נמצאים - - -
דויד הימן: למה על חשבוננו, אבו?
אבשלום וילן: תקשיב למה שאני מציע: ששני הסעיפים הראשונים - - -
דויד הימן: על חשבוננו אתה מציע.
דויד הימן: אתה מציע על חשבוננו.
אבשלום וילן: דוידי, אל תבלבל את המוח.
אבשלום וילן: אני מציע ששני הסעיפים הראשונים יעברו - - -
משה גפני: אם אפשר, בבקשה להפסיק להפריע.
עתניאל שנלר: אבו וילן, התשובה היא למה – זה בדיוק הוויכוח הזה.
קריאה: יש ויכוח את מי הוא מייצג אבו וילן.
קריאה: הוא עושה נזק לחקלאים.
קריאה: האדם שעשה הכי הרבה נזק בחמש שנים האחרונות, גם בתאילנדים וגם במים.
משה גפני: בבקשה לא להפריע.
חיזקי ישראל: תעריפי המים לתעשייה בינואר 2013 צפויים לעלות ב-17.5% ולהגיע ל-7.20, אני רוצה להבהיר שזה בנוסף למחירי החשמל שעלו והולכים לעלות ולארנונה.
חיזקי ישראל: התעשייה לא מסוגלת ולא תהיה מסוגלת לעמוד בדברים כאלה.
חיזקי ישראל: אחר-כך מתחיל מחול של העלאת מחירים וכדומה.
חיזקי ישראל: אנחנו מבקשים להקפיא את העסק הזה.
חיזקי ישראל: קורה משהו במשק.
חיזקי ישראל: אני מבין - - -
משה גפני: אתם נגד הצבעה על כללי המים?
משה גפני: את מה אתה מציע להקפיא?
חיזקי ישראל: זה לא קשור לכללים.
חיזקי ישראל: אני מציע להקפיא את תעריפי המים.
משה גפני: בוודאי, כן.
חיזקי ישראל: אני מציע להקפיא את תעריפי המים לתעשייה.
חיזקי ישראל: אנחנו לא מסוגלים לעמוד בזה.
חיזקי ישראל: יגידו תיכף שבזמנו דיברנו, אבל קורה משהו במשק.
חיזקי ישראל: אי אפשר לספוג העלאות כאלה.
חיזקי ישראל: פשוט מפעלים, ובמיוחד כאלו שהמים מהווים תשומה מרכזית אצלם, לא יוכלו לעמוד.
חיזקי ישראל: אנחנו מבקשים להקפיא את מחירי המים כי אנחנו לא מסוגלים לעמוד בכל גל ההעלאות הזה: פעם אחת מים, פעם אחת ארנונה, החשמל עולה, המים עולים בהמשך ואחד גורר את השני.
חיזקי ישראל: אנחנו מבקשים להקפיא את מחירי המים לתעשייה.
משה גפני: אתם מבקשים לא להעלות את התעריפים לתעשייה בגלל המצב הכלכלי שמתפתח ואנחנו לא יודעים לאיזו אי-ודאות אנחנו הולכים?
חיזקי ישראל: נכון, נכון.
משה גפני: נציגת הביטוח הלאומי, גברתי, את יכולה להתקרב לשולחן?
משה גפני: את יכולה לתת לנו דיווח לגבי הנושא הזה של ההנחות לנכים?
דבורה לילך יפת: מה שאנחנו עושים היום, לפי החלטת ועדת הכספים, זה להעביר את הרשימות כל חודש לרשות המים וזה אמור להתנהל בסדר.
משה גפני: לגבי נכי צה"ל, זה לא הביטוח הלאומי, נכון?
דבורה לילך יפת: לא הביטוח הלאומי.
משה גפני: יש לכם נתונים?
משה גפני: אתם יודעים על מה מדובר?
דבורה לילך יפת: על נכי צה"ל?
משה גפני: כן, סדרי גודל.
משה גפני: אתם לא יודעים?
דבורה לילך יפת: אין לנו מושג.
משה גפני: הנושא הזה עובד?
משה גפני: הנכים אכן מקבלים את ההנחות על פי - - -
דבורה לילך יפת: מתלונות שמגיעות אלינו עולה כי אנשים לא מקבלים את ההנחות.
דבורה לילך יפת: בתאגידי המים טוענים שהם לא ערוכים, שהם לא קיבלו את הרשימות.
דבורה לילך יפת: ברשות המים אומרים שהתאגידים אמורים לקבל מהם איזה קוד וסיסמה כדי לקבל – אני לא באמת יודעת איך זה עובד – אבל - - -
תמי שור: ממתי האינפורמציה שבידיים שלך?
דבורה לילך יפת: מהשבועות האחרונים.
תמי שור: אני יכולה לעדכן, אם אתה רוצה, אדוני היושב-ראש.
משה גפני: איציק, תחליף אותי רגע.
משה גפני: תעדכני את הוועדה, כן.
תמי שור: ב-1 ביולי נכנס לתוקף הנוהל שבמסגרתו אנחנו מאשרים הטבות ל-247 אלף זכאים היום על פי החלטת הממשלה, לפי הקריטריונים שאושרו.
תמי שור: רשות המים קיבלה את הרשימה של כל האנשים האלה, סיווגה אותם לפי הכתובות שניתנו והעבירה במנגנון של קוד ואפשרות גישה חשאית – כי יש שם נושא מאוד רציני של חסיון הפרט – אפשרות לספקים כדי לגשת לאותה רשימה ולהוציא את רשימת הזכאים שנמצאים אצלם.
תמי שור: נכון לעכשיו, מתוך ה-247 אלף זכאים, 70% זוהו על ידי ספקי המים באופן מוחלט.
תמי שור: זאת אומרת, היה זיהוי בין תעודת הזהות לבין הכתובת.
תמי שור: 70% בוודאות יקבלו את ההטבה בחשבון המים הקרוב אם לא קיבלו אותה עד עכשיו – זה חד משמעי וזאת התחייבות.
תמי שור: זה יתקבל רטרואקטיבית למי שמוכר מהיום שבו החוק עבר, מ-1 ביולי.
תמי שור: לגבי החלק שנשאר, לא בכל המקומות נעשה זיהוי בין תעודת הזהות לבין הכתובת ועדיין ההוראה שקיבלו ספקי המים הייתה להודיע לאותה כתובת שנמצאת בקובץ של הביטוח הלאומי, לשלוח לאותה הכתובת הודעה שהכתובת הזאת זכאית לקבל את ההטבה בחשבון המים.
יצחק וקנין: מה הצפי?
תמי שור: אנחנו מתקרבים היום לאחוזים מאוד-מאוד גבוהים.
תמי שור: יש מקרים שבהם זכאים לא מעוניינים לממש את ההטבה המגיעה להם, גם בדברים האלה נתקלנו, בדרך כלל לא בתאגידי המים אלא ביישובים היותר קטנים, בגלל הנושא הזה של החיסיון שכנראה יוצר קשיים שונים.
תמי שור: אבל בסך הכול, ביחס להיקף של הפעילות שמדובר בה, אני חושבת שההיערכות הייתה מאוד אינטנסיבית ואנחנו מדברים על 26 מיליון שקל שהוקצו לנושא הזה השנה – זה חצי שנה בעצם – שנמצאת בין התקציב הראשוני של 42 מיליון שדיברו עליו לבין התקציב שהזכיר היושב-ראש גפני על פי הצעת החוק.
תמי שור: בעצם, הנושא של הצעת החוק לא משנה את ההתארגנות של רשות המים כי החלטת הממשלה קוימה כלשונה גם לפני שהצעת החוק עברה.
שגית אפיק: החלטת הוועדה.
שגית אפיק: אז למה יש פניות למוסד לביטוח לאומי, ולמען האמת גם אלינו, על כך שזה לא מתבצע?
יצחק וקנין: אני רוצה לשמוע – עורך דין ישראל הבר מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
ישראל הבר: הבעיה שאנחנו התוודענו אליה במסגרת פניות ציבור שהגיעו לנציבות זה שמרד הביאות לא מקיים את החלטת הוועדה.
ישראל הבר: אני חושב שאולי ניתן למשרד הבריאות להתייחס לנושא הזה.
ישראל הבר: בעיה נוספת שאני שמתי לב אליה, אדוני, זה שאני מבין שהתעריף מתקציב המדינה הוא 42 מיליון שקל.
ישראל הבר: אבל לפי החישוב שעשיתי ההטבה לכל נכה היא 19 שקלים לחודש.
ישראל הבר: אני מבין שמדובר ב-42 מיליון שנתי, לא חודשי, נכון?
יצחק וקנין: אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות.
מיקי דור: ההחלטה שהתקבלה הטילה על משרד הבריאות משהו שלא ניתן לביצוע מבחינה רפואית או טכנית.
מיקי דור: אני לא יודע לפי איזה קריטריונים שם מחלקים את המים – מבחינה בריאותית אין דרך לרופא משפה להגדיר מהי צריכת המים למטופל.
מיקי דור: אני יכול להבין הנחה למי שיש לו 100% נכות בתחומים מסוימים, אבל כשאומים לי שלאדם יש מחלת עור או פצע כזה או אחר ממחלה, אני כרופא – אני רופא משפחה – לא יודע להגדיר את צריכת המים שלו.
מיקי דור: מעבר לזה, אגוד רופאי המשפחה הודיע שהוא לא רואה את תפקידו בחיים כקובע הנחות לצרכי - - -
יצחק וקנין: סליחה רגע.
יצחק וקנין: אני מבין שהחלטת הוועדה לא הייתה ללכת לרופא משפחה.
תמי שור: אלא אם הפרוצדורה שמדברים עליה היא לצורך רשימת הזכאות בביטוח לאומי, מעבר לרשימה של הביטוח הלאומי לא עושים שום בדיקה נוספת.
תמי שור: היא אוטומטית עוברת לתאגידי המים.
תמי שור: אני לא יודעת על מה מדובר.
קריאה: למה אתם ניגשים למשרד הבריאות אם זה בוטל בכלל?
תמי שור: לא דורשים ממשרד הבריאות.
יצחק וקנין: אבל רבותי, הנציבות אומרת במפורש שההחלטה בוטלה.
שגית אפיק: החלטת הוועדה הייתה על רשימת זכאים מוגדרת, רשימה סגורה של נכים.
שגית אפיק: היה סעיף נוסף, מעין סעיף סל, שלגביו השתתפה נציגת משרד הבריאות שאמרה שישנם חולים במחלת עור שיש להם זכאות לתוספת מים בשל מחלתם – זה סעיף הסל.
שגית אפיק: הייתה התייחסות ויש גם תכתובת ענפה בנושא הזה שמדובר ב-2,200 חולים שמכוח סעיף הסל הזה הם זכאים.
שגית אפיק: אין צורך בפנייה לרופא משפחה, הזכאות היא אוטומטית והכמויות קבועות, הכול קבוע.
שגית אפיק: עכשיו, מי אמר שמשרד הבריאות לא מקיים את ההחלטה?
ישראל הבר: זה על פי פניית ציבור שהגיעה לנציבות שוויון.
ישראל הבר: אנחנו גם בדקנו את הנושא עם משרד הבריאות והם אישרו שהם לא מסוגלים לקיים את ההחלטה.
מיקי דור: גם ועדת השיקום של משרד הביטחון נתנה תשובה זהה – היא לא מסוגלת - - -
תמי שור: זה לגבי נכי צה"ל.
תמי שור: בסדר, זה סיפור אחר.
יצחק וקנין: כל נושא הצריכה, אני מבין, איננו כבר - - -
משה גפני: רבותי, רק רגע.
משה גפני: חבר הכנסת וקנין, יש לך הצעה?
יצחק וקנין: יש לי הצעה לרשות המים לגבי מה שהם הביאו אלינו היום: שני הסעיפים הראשונים, הראשון והשני, אנחנו מוכנים להצביע עבורם.
יצחק וקנין: לגבי שאר הסעיפים – תנו לנו שבועיים לאותה ועדה, אולי נגיע איתם להסכמה.
יצחק וקנין: אני מעריך שנוכל להגיע איתם לסכמה.
יצחק וקנין: אני יודע שהם לא יסכימו.
יצחק וקנין: אבל אם לא – אני מציע שייקחו את כל הדבר הזה - - -
תמי שור: אדוני היושב-ראש, אנחנו - - -
משה גפני: רגע, אני מתנצל, יש לי בעיות גם עם תעריפי החשמל.
משה גפני: אני מבקש לדעת – תכף אני חוזר לעניין הזה – אני מבקש לדעת, הנושא של החוק ושל ההחלטות של ועדת הכספים לגבי הנושא של ההנחות בתעריפים לנכים וכל מה שנילווה לעניין, האם זה מתבצע או לא מתבצע?
תמי שור: הרגע סיימנו את הדיון בנושא.
משה גפני: אבל הם טוענים שלא.
יצחק וקנין: אין יותר משרד הבריאות, לא צריך.
יצחק וקנין: זה נאמר במפורש: יש רשימה שהולכת לביטוח הלאומי ובזה נגמר העניין.
שגית אפיק: דבורה, מה התלונות?
שגית אפיק: האם את יכולה - - -
משה גפני: מה אנשים אומרים?
דבורה לילך יפת: שהאנשים פונים לתאגידי המים ואומרים להם שהם לא מופיעים ברשימות או שהם לא קיבלו בכלל רשימות.
דבורה לילך יפת: כשאני מבררת עם רשות המים והם עושים בדיקה קצת יותר מעמיקה, מתברר שהם מופיעים ברשימות.
משה גפני: אז למה לא נותנים להם את ההנחות, אתם יודעים לענות?
תמי שור: אדוני היושב-ראש, 247 אלף זכאים יש בתוך ההסדרה הזאת.