GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר שטרית: לא יספיקו לרשום את זה.
אנה שניידר: נאמר כאן "בכפוף לאמור בכל דין" זאת אומרת – שאם אין אפשרות, אז כמובן - -
סמדר אלחנני: אז צריך לדעת את זה.
סמדר אלחנני: הקרקע העירונית מסודרת בטאבו.
סמדר אלחנני: הקרקע החקלאית בקדסטר לא מסודרת בכלל.
אנה שניידר: יש לנו את המילים "בכפוף לאמור בכל דין".
אנה שניידר: אם על פי הדין אי אפשר אז אי אפשר לאכוף את ה- 24 חודשים.
אנה שניידר: עדיין אפשר להאריך את התקופה גם ל- 36 חודשים.
מאיר פרוש: או.
מאיר פרוש: קיי, אז נאריך ל- 36 חודש.
ישראל כץ: למה להאריך?
ישראל כץ: לתת לביורוקרטיה פרס?
מאיר שטרית: זה מזיק לחוק?
מאיר פרוש: שיהיה 36 חודש.
אנה שניידר: אני ממשיכה: "זכויות חוכר ממוסד מיישב 5.
אנה שניידר: (א) הוראות סעיפים 2,3 ו- 4 יחולו גם על חוכר שהוא בר רשות של מוסד מיישב.
אנה שניידר: (ב) להבטחת פירעון יתרת ההלוואות של חוכר כאמור בסעיף קטן (א) רשאי המוסד המיישב לדרוש כי עם רישום הזכויות במקרקעין לפי סעיף 4 תירשם לזכותו משכנתא כמשמעותה בחוק המקרקעין.
אנה שניידר: עד לרישום הזכויות כאמור, רשאי המוסד המיישב לדרוש מהחוכר התחייבות בכתב לרישום המשכנתה".
מרק איסמאלוב: אני קודם כל רוצה להזכיר מה שנאמר בתזכיר של אנה שניידר לוועדה – שיש לשקול את מנגנון הפיצוי שהסוכנות הציבה.
מרק איסמאלוב: אני רוצה להזכיר שב- 96, הצעת החוק של הוועדה הזו כללה מנגנון פיצוי.
מרק איסמאלוב: אם אותו מנגנון ייכלל עכשיו – באנו על סיפוקנו.
אנה שניידר: עקרונית הסכימו לזה, עד כמה שזכור לי, ב – 3 (ב).
מרק איסמאלוב: סעיף 5 מדבר על כך, בעיקרון.
מרק איסמאלוב: 3 (ב) זה נושא נוסף.
אנה שניידר: אני אקרא את סעיף 5: "מבלי לפגוע בזכויות החוכר על פי כל דין, לרבות על פי הוראות.
אנה שניידר: ." –
מרק איסמאלוב: שיהיה: "...
מרק איסמאלוב: על פי הוראות חוק זה", כדי שיהיה ברור לחלוטין.
אנה שניידר: מקום שהקרקע החקלאית הושכרה, במועד כלשהו, בהסכם שכירות למוסד מיישב, יהיה המוסד המיישב זכאי לקבל מהמינהל שווין של זכויותיו, והשקעותיו בקרקע בכל מקרה של סיום חוזה, שינוי ייעוד, הפקעה, שינוי גבולות וכיוצא בזה".
שלום שמחון: זה מאד גורף.
שלום שמחון: אתם, בהחלטות שלכם מדברים על 2 אחוז.
שלום שמחון: איך זה נהיה פתאום כל כך גורף?
מרק איסמאלוב: קודם כל אני מזכיר שזה היה אז, ב- 96.
ישראל כץ: הסוכנות רוצה את מלוא זכויותיה בקרקע, לא 27 אחוז.
ישראל כץ: זו המשמעות.
שלום שמחון: אבל גם להם יש כבר החלטות אחרות.
אנה שניידר: אפשר לקבוע שזה יהיה בכללים, באישור ועדת הכספים.
מרק איסמאלוב: הסעיף הזה אומר שזה בלי לפגוע בזכויות החקלאים.
מרק איסמאלוב: דבר נוסף – הוועדה הזו אמרה לפני שבועיים או שלושה, שמה שייקבע בגישור בין הסוכנות לבין הממשלה יישקל בחיוב כדי להיכלל.
ישראל כץ: מה שאתה אומר לא קשור בכלל לחוק הזה.
ישראל כץ: כאן מדובר רק על זכויות החקלאים.
מאיר פרוש: נציגת היועץ המשפטי הלך מהדיון.
מאיר שטרית: הם צודקים.
מאיר שטרית: הם טוענים שזה לא חוקתי.
מאיר פרוש: אז מה, אנחנו צריכים להפסיק לעבוד?
אבשלום וילן: אם יתקבל הסעיף, כפי שאתה קראת אותו, המשמעות היא שהסוכנות היהודית בעצם דורשת את השווי הריאלי של כל השקעותיה.
אבשלום וילן: זה דבר מרחיק לכת, ולא במקרה בית המשפט גלגל אותו לגישור.
אבשלום וילן: זה אומר שכל ההשקעה שהעם היהודי עשה בהתיישבות בקרקע הופכת כרגע ל – pure business, והסוכנות מבקשת את הכסף חזרה.
אבשלום וילן: אין בזה היגיון.
ישראל כץ: אתה לא מבין את הסעיף.
ישראל כץ: מדובר בזכויות על הקרקע, לא בשום השקעה.
מרק איסמאלוב: אם אין לנו זכויות, ממילא לא נקבל פיצוי.
ישראל כץ: לא אמרתי שאין.
ישראל כץ: זה ביניכם לבין המדינה, זה לא קשור לחקלאים.
אבשלום וילן: אני מכיר את הנושא היטב.
אבשלום וילן: אתה יכול להגיד, כחקלאי, שאם להם יש זכויות אז ודאי שלחקלאי יש.
שלום שמחון: גם בדיור הציבורי זה לא היה כל כך גורף.
אבשלום וילן: לא במקרה בית המשפט העליון שלח אותם לגישור.
אבשלום וילן: אין לסוגיה הזו פתרון משפטי.
אבשלום וילן: צריך להגיע להבנה כאן, בין המדינה לסוכנות.
אבשלום וילן: לכן הייתי מנסח פה שכל הפתרון של מוסד מיישב יהיה כפוף להסכם שיושג בין רשויות המדינה והמוסד המיישב.
ישראל כץ: אתה רוצה שזה ייאמר בחוק?
שלום שמחון: הם בהליך של גישור עכשיו.
אנה שניידר: אני הייתי מנסחת איזשהו סעיף מסגרת שמקבל באופן עקרוני את הזכות של המוסדות המיישבים לקבל פיצוי, כאשר הפיצוי ייקבע באישור ועדת הכספים של הכנסת, כפי שכתבנו לגבי שינוי הייעוד.
ישראל כץ: זה חוק אחר לגמרי.
ישראל כץ: סליחה, זה לא קשור לחקלאים.
ישראל כץ: זה בינם לבין המדינה.
ישראל כץ: הם בעצמם אומרים שזה לא קשור לזכויות החקלאים, והשאלה היא אם זה צריך להיכלל בחוק.
מאיר שטרית: יש למישהו מושג במה מדובר?
אבשלום וילן: מדובר ב- 6 מיליארד דולר, לפחות.
אבשלום וילן: זה החשבון שהם עשו.
מרק איסמאלוב: מדובר בסך ההשקעות של הסוכנות.
מרק איסמאלוב: לגבי זכויות – ההנחה היתה שאין לנו זכויות, ולכן אין לנו פיצוי.
מרק איסמאלוב: אנחנו סבורים שיש לנו זכויות, ויש על כך ויכוח משפטי.
מרק איסמאלוב: אני מוכן להציע פתרון אחד: להוריד את הנושא של זכויות על הקרקע, ונשאיר רק את הנושא של ההשקעות.
ישראל כץ: אז זה כתוב כאן, על ההלוואות והדברים האלה.
מרק איסמאלוב: לא, זה משהו אחר: הלוואה לחוד והשקעה לחוד.
ישראל כץ: החקלאי לא יוכל להתייחס לעולם לקרקע.
ישראל כץ: תמיד תטען שההשקעה של הסוכנות היא 6 מיליארד.
מרק איסמאלוב: החקלאי לא צריך לשלם.
מרק איסמאלוב: הממשלה צריכה לשלם, לפי ההצעה הזו.
מרק איסמאלוב: המינהל צריך לשלם, לא החקלאי.
מרק איסמאלוב: בפירוש כתוב כך.
שלום שמחון: זה לא משנה, אלה משחקי מילים.
מאיר שטרית: אני הייתי בסוכנות ואני מכיר את העניין לפניי ולפנים.
מאיר שטרית: אני חושב שאי אפשר להתייחס לעניין אגב אורחא, ולומר שאנחנו מעבירים חוק כזה או אחר, כולם יהיו שבעי רצון מלבד המדינה, וכך העסק ירד לטמיון.
מאיר שטרית: צריך להבין במה מדובר.
מאיר שטרית: כשמדברים על זכויות, הסוכנות הרי יטענו שיש להם זכויות, ויש גישור לגבי העניין.
מאיר שטרית: מה שאתם טוענים הוא שזה ייאמר בחוק.
מאיר שטרית: אתה מוכן להוציא את עניין הזכויות מהחוק, ולשמור את האופציה לתבוע את המדינה לגבי הזכויות.
מאיר שטרית: אתם מדברים על ההשקעות של הסוכנות בקרקע.
מאיר שטרית: אני חושב שכדי לקבל החלטה מושכלת הוועדה צריכה לדעת מכם למה אתם קוראים השקעות בקרקע: מה ההערכה שלכם לגבי גובה הסכום.
מאיר שטרית: אתם טוענים שזה 6 מיליארד.
מאיר שטרית: מחר יקום מישהו וירצה לדעת מה מקור המימון לסכום הזה.
ישראל כץ: זה לא כתוב בחוק, ואני מסרב להכניס את העניין הזה.
מאיר שטרית: אני מציע להבהיר, כדי שלא תיעשה חקיקה מבלי לדעת מה מחוקקים.
מאיר שטרית: תעשו הערכה, ותנו את הנתון, כדי לקבל מושג אמיתי.
מאיר שטרית: זה יכול להיות עם דוגמאות מיישוב מסוים.
מאיר שטרית: למה אני אומר את זה?
מאיר שטרית: כי חשוב שהוועדה, כאשר היא מחוקקת, תדע את המשמעויות של הדברים.
מאיר שטרית: הסוכנות רוצה שבחוק ייאמר שאנחנו מחייבים את המדינה לשלם לסוכנות סכום כסף מסוים.
שלום שמחון: הם רוצים 100 מיליון ₪ בשנה ל- 10 שנים.
מאיר שטרית: אני מציע שהדבר הזה ייאמר בוועדה על ידכם, אחרי שאתם תכינו נייר עבודה.
ישראל כץ: זה לא כתוב בחוק, הדבר הזה.
ישראל כץ: זה גם לא יכול להיכלל בחוק.
מאיר שטרית: אבל בשביל זה הם יושבים פה.
מאיר פרוש: אתה מציע שהם יגבשו לעצמם נייר ויאמרו את זה בוועדה.
מאיר שטרית: כדי שהוועדה תוכל להתייחס צריך לקבל נייר כדי לדעת מה מחוקקים.
מאיר שטרית: דבר נוסף – אני יודע שחלק ממסגרת הסדר הגישור כברי רשות עם הסוכנות היהודית, הסוכנות מקבלת החזרים מסוימים של חלק מההשקעות שנתנו בזמנו לאנשי המושבים בחלק מהמקומות.
מאיר שטרית: אני לא יודע מה הסדר עם הקיבוצים.
ישראל כץ: על חלק הסוכנות ויתרה.
ישראל כץ: למשל – בקו העימות.
מרק איסמאלוב: ננכה את ההחזרים האלה מהסכום שבו מדובר.
מאיר שטרית: לכן אני חושב שאתם צריכים להגיש איזשהו נייר לוועדה, עם פירוט על כך: מה השקעות הסוכנות, מה ההחזרים, וכן הלאה.
ישראל כץ: מה שחבר הכנסת מאיר שטרית אומר היה נכון אם היינו מגישים כאן הצעת חוק הסוכנות היהודית מול מדינת ישראל.
ישראל כץ: כאן נמצאת טכניקה ברורה וסבירה לעקוף את ההתעסקות בין הסוכנות לבין המדינה.
ישראל כץ: אין צורך בכלל להיכנס לדבר הזה, משום שכתוב כאן: " (ב) להבטחת פירעון יתרת ההלוואות של חוכר.
ישראל כץ: רשאי המוסד המיישב לדרוש כי עם רישום הזכויות.
ישראל כץ: .", וכן הלאה.
שלום שמחון: בקיצור – אתה אומר להוריד את (א) ולהשאיר את (ב).
ישראל כץ: לא, מה פתאום?
ישראל כץ: (א) – מדבר על כך שזה חל על חוכר שהוא בר רשות של מוסד מיישב.
ישראל כץ: (ב) מסביר שרשאי המוסד המיישב לדרוש כי עם רישום הזכויות במקרקעין, לפי סעיף 4, תירשם לזכותו משכנתה כמשמעותה בחוק המקרקעין ועד לרישום הזכויות רשאי המוסד המיישב לדרוש התחייבות בכתב לרישום המשכנתה.
ישראל כץ: זה קשור למה שבינך לבין החקלאי, ואתה מדבר על דברים שבינך לבין המדינה, שלא ייכללו בחוק הזה בכל מקרה.
ישראל כץ: הם נמצאים בבוררות, הם נושאים כבדים שלא קשורים אלינו.
ישראל כץ: אני מגיע למצב שהחקלאי לא יוכל לעשות שינוי ייעוד, בבוא העת, אם זה יקרה, ללא אישור של הסוכנות היהודית, כי תהיה לו משכנתה על העניין.
ישראל כץ: אבל, כל עוד מדובר על צורך חקלאי - -.
ישראל כץ: יותר מזה אני אומר לכם:
ישראל כץ: לגבי חובות של חקלאים לסוכנות בקו העימות, ב- 160 מיליון ₪, החלטה הסוכנות למחוק את החובות האלה.
ישראל כץ: במושבים, שיש להם את החוזה המשולש – בינם לבין הסוכנות, בחלק מהמקומות יש לסוכנות טענה לגבי פירעון חובות.
ישראל כץ: עכשיו אומרים שמאחר ואנחנו לא יכולים בטרם חקיקת החוק לקבוע סכומים והגדרות בין החקלאי לבין הסוכנות, אנחנו נותנים להם באופן כללי לרשום את מה שהם צריכים לרשום.
ישראל כץ: זה לא קשור בכלל לתביעה של הסוכנות, אם היא מוצדקת או לא, לגבי הזכויות שלה בקרקע מול המדינה.
ישראל כץ: אין אפשרות וגם אין צורך, בניגוד למה שאמר חבר הכנסת מאיר שטרית, להיכנס לסוגייה הזו בתוך החוק.
ישראל כץ: לעניין המשפטי – אני לא רוצה להכניס סיעף שנכנס למהות היחסים שבין הסוכנות לבין המדינה.
ישראל כץ: אני מכניס סעיף שלא פוגע בזכויות הכספיות העקרוניות של הסוכנות מול אותו מתיישב.
ישראל כץ: זה הכל.
אנה שניידר: הסוכנות מעלה כאן בעצם טענה שהעברת הזכויות לחקלאים פוגעת בזכויות כלשהן שיש לה כמוסד מיישב.
אנה שניידר: אני לא נכנסת כרגע לשאלה איזה סוג של זכויות, אבל הם טוענים שיש כאן פגיעה.
אנה שניידר: לדעתי, אם אכן יש פגיעה – ואני מניחה שיש פגיעה – אם לא יוסדר בחוק איזשהו מנגנון שיסדיר את הפיצוי שהם יהיו זכאים לקבל, תיטען טענה שיש כאן פגיעה מעל לנדרש.
מאיר פרוש: יש לך איזשהו מנגנון שאת רוצה להציע?
אנה שניידר: אין לי, כרגע.
אנה שניידר: אתם צריכים לשקול להכניס כאן איזשהו פתרון.
מאיר פרוש: נצא מתוך הנחה כזו, שאנחנו צריכים להכניס כאן פתרון.
מאיר שטרית: אני רוצה לומר שבסעיף הזה, שנוגע לסוכנות, אני לא אשתתף בהצבעה.
מאיר שטרית: לא אצביע בגלל חשש של ניגוד עניינים, כי הייתי גזבר הסוכנות.
מאיר שטרית: על פי החוק אני חייב להודיע על כך.
סמדר אלחנני: איזה ניגוד עניינים יש לך כאן?
סמדר אלחנני: זה לא ברור לי.
סמדר אלחנני: היית גזבר הסוכנות, אבל זה היה בעבר.
אבשלום וילן: הבעיה עם ההגדרה דנן היא שכיוון שחלק גדול מקרקעות הלאום הם בחוזה משולש בין המתיישב, המינהל והסוכנות, הם טוענים על פגיעה בזכויות.
אבשלום וילן: אין לזה פתרון משפטי.
אבשלום וילן: חבר הכנסת ישראל כץ צודק, זה לא יכול להיכנס לתוך החוק.
אבשלום וילן: עם זאת, יכולה להיכנס אמירה שתאמר שכל מה שיוכרע פה יהיה כפוף להסדר גישור או פישור עתידי שיהיה בין רשויות המדינה לבין הסוכנות.
ישראל כץ: מה שייקבע שמגיע להם הם ייקחו ממך, כי הם רושמים לך על המשכנתה.
אבשלום וילן: אם אני ממשיך בחוק ואני כותב משהו כזה, פירושו של דבר שאם הם לא הגיעו להסכם, זה לא תקף.
אבשלום וילן: ברגע שהם הגיעו – זה תקף.
מאיר פרוש: אז שם ייגרמו לכך שלא יהיה שום הסדר.
ישראל כץ: שאנה שניידר תוסיף לנוסח הזה שזו היתה כוונתו – מצד אחד ליישם את החוק, ומצד שני לא לפגוע בזכויות הפוטנציאליות שלהם.
מאיר פרוש: אנה שניידר אומרת שצריך שיהיה איזשהו מנגנון, רק שהיא עדיין לא יודעת איך לבנות אותו.
שלום שמחון: כי המנגנון שהוא הציע כאן הוא מנגנון גורף מידי.
מאיר פרוש: היא לא אמרה שהיא מקבלת את העמדה שלו.
מאיר פרוש: היא אמרה שאנחנו צריכים להתייחס לעניין הזה.
מרק איסמאלוב: יש לי בקשה אחת.
מרק איסמאלוב: מאחר ומר בנט אהרון נמצא – האם אפשר רק להתייחס למנגנון הפיצוי לגבי הדיור הציבורי ?
אבשלום וילן: זה נושא מאד כבד.
אבשלום וילן: אני מעריך שכשם שבחוק הדיור הציבורי תגיעו לפתרון הולם, גם פה נגיע לפתרון הולם.
מאיר שטרית: במה נוגע הדיור הציבורי לחוק הזה?
ישראל כץ: ודאי שנוגע.
אנה שניידר: נוגע.
מאיר פרוש: אנחנו עוד נגיע לזה.
מאיר פרוש: אני מודה לכולכם, הישיבה נעולה.
שלום שמחון: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.
שלום שמחון: על סדר היום צו היטל סחר (היטל בטחה על יבוא טובין להגנה על הייצור המקומי) (הוראת שעה) (שמנים וכוספאות).
צבי הנדל: אני מבקש לקבל את הפרוטוקול של הישיבה האחרונה.
שלום שמחון: הנושא הזה עלה לדיון בישיבות הקודמות והיו לגביו סיכומים.
שלום שמחון: מאחר ובימים האלה נערכים כל מיני שינויים במבנה הכנסת והממשלה, ואם תקום ממשלה אני עתיד לכהן כשר החקלאות, ולכן לא יהיה נכון שאני אנהל את הדיון הזה.
שלום שמחון: אני אבקש מחברי חבר הכנסת צבי הנדל לנהל את הישיבה.
נחום לנגנטל: אדוני יושב ראש החדש, אני מבקש להעלות הצעה לסדר.
נחום לנגנטל: הסוגיה הזו עלתה עד למעלה מהראש, והשמן הזה צף בדיונים שהתקיימו פה על המכסים אין ספור פעמים.
נחום לנגנטל: אנחנו עשינו פה פשרות, התווכחנו עם כל מיני אנשים, יצאנו מופסדים מכל הצדדים, גם מצד היצרנים ומצד ועדי העובדים וגם מצד משרד התעשייה והמסחר.
נחום לנגנטל: בסופו של דבר הגענו לאיזשהי נוסחה שלדעתנו הייתה נוסחה נכונה.
נחום לנגנטל: אנחנו אמרנו שאנחנו לא מוכנים לאשר כזה צו, ולכן ביקשנו ממשרד התעשייה והמסחר להגיש צו בהתאם למה שוועדת הכספים ממליצה פה אחד.
נחום לנגנטל: זה היה בחדרו של יושב ראש הוועדה הקודם, אלי גולדשמידט, וזה היה על דעת כולנו.
נחום לנגנטל: הפשרה הזו נראתה לכולנו סבירה ושאפשר לחיות איתה לפחות במצב ביניים שכזה.
נחום לנגנטל: מונח בפנינו צו כמו הצו הראשוני שהגיע לדיונה של ועדת הכספים.
יעקב ליצמן: נחום, אתה שכחת שהם צפצפו עלינו כמה חודשים.
נחום לנגנטל: היה כלפינו איום שאם לא נאשר את הצו לא יגישו בכלל צו לתיקון, ואם לא יגישו צו לתיקון אז זה יהיה 0%.
נחום לנגנטל: כלומר, גם קצת מאיימים עלינו.
נחום לנגנטל: אדוני המנכ"ל, אני חושב שאם אמרנו פה משהו אז התכוונו לכך ברצינות, וקיימנו על כך הרבה מאוד דיונים.
נחום לנגנטל: לעשות כזה דבר כלפינו זה קצת עלבון מבחינה מקצועית.
נחום לנגנטל: אני מבקש מאנשי משרד התעשייה והמסחר לחזור לנוסחת הפשרה שכולנו הצענו כאן פה אחד.
נחום לנגנטל: קבלו אותה, אל תנצלו את יכולת הכוח שלכם.
נחום לנגנטל: בנוסף לכך, מיום רביעי יהיה שרה או שר חדש במשרד הזה ומן הראוי שנחכה להנחייתה בנושא הזה אם הם לא יכולים לעשות את הדבר הזה היום.
נחום לנגנטל: בואו נחכה עד ליום רביעי, ביום רביעי או ביום חמישי ניפגש איתה, וביום ראשון או ביום שני נתכנס פה כדי לדון בסוגיה הזו.
אנה שניידר: אני רציתי להסב את תשומת ליבה של הוועדה שהצו הזה פורסם באחד בפברואר 2001, והוא בתוקף עד אחד באפריל 2001.
אנה שניידר: כלומר, אתם צריכים לדעת שכרגע יש צו שהוא בתוקף.
יעקב ליצמן: על כמה אחוזים?
ראובן חורש: 3%-5%.
יעקב ליצמן: זאת אומרת, פחות ממה שאנחנו אישרנו.
ראובן חורש: אתם לא אישרתם, אתם המלצתם.
צבי הנדל: כמה אחוזים היו בצו לפני הצו האחרון?
צביה דורי: לפני ההורדה הנוכחית היה 7% ו- 6%.
ראובן חורש: כלומר, הדבר הזה לא נולד אתמול או שלשום, אלא נולד בהסכמה.
ראובן חורש: יתרה מזו, מונח לפניי מכתב של חברת שמן תעשיות בע"מ אל הממונה על ההגבלים העסקיים.
ראובן חורש: הממונה על ההגבלים העסקיים התנה את אישור המיזוג בין "שמן תעשיות" ל"שמן מילומור".
ראובן חורש: יש כאן מכתב בחתימת "שמן" והם כותבים: על בסיס הודעתנו לא נסתייג מהשיעורים הנקובים בצו האמור.
יעקב ליצמן: זה שמענו בישיבה הקודמת, זה לא חידוש.
ראובן חורש: אני לא בא לחדש כלום, אני רק בא לספר את השתלשלות העניינים.
יעקב ליצמן: בסדר, אבל על אף זה החלטנו.
ראובן חורש: עם כל הכבוד לוועדת הכנסת בוא נבין את רוח הדברים.
ראובן חורש: רוח הדברים הוא שהשר רשאי להטיל היטל באישור ועדת הכספים.
ראובן חורש: באופן עקרוני המדיניות של מדינת ישראל היא לא להטיל היטלים, ואם השר מטיל כדי להגן על תעשייה, הוא צריך אישור ועדת כספים.
ראובן חורש: בהורדה של שיעורים אנחנו לא צריכים אישור ועדת כספים.
ראובן חורש: זאת אומרת שברור מה עומד מאחורי הרעיון.
ראובן חורש: המשרד לא מטיל היטלים ואם הוא מטיל אז זה רק באישור ועדת הכספים, כי זה חורג ממדיניות החשיפה הכללית של מדינת ישראל.
יעקב ליצמן: ואז הוא הלך הביתה.
ראובן חורש: אני מנכ"ל, אני פקיד, אני מקבל שכר, צביה היא סמנכ"לית, ואני רוצה לומר לכם שיש חתימה של שר על צו.
צבי הנדל: אני רוצה להפנות שאלה ליועצת המשפטית שלנו.
צבי הנדל: המנכ"ל אמר שהוועדה מאשרת העלאת מכסים או הטלת מכסים.
צבי הנדל: היא לא צריכה לאשר הורדה, האם אכן כך הם פני הדברים?
אנה שניידר: החוק קובע שצווים לפי חוק היטלי סחר דינם כמו צווי מכס, ובצווי מכס רק העלאה טעונה אישור ועדת הכספים.
אנה שניידר: צריך תוך החודשיים לאשר ולהניח על שולחן הכנסת.
צבי הנדל: אם כן, למה הגיע לשולחננו הדיון של הורדת ההיטל ל- 3% אם אנחנו לא צריכים לאשר זאת?
אנה שניידר: פג תוקפו של הצו והיום יש פה הטלה של צו חדש ועדיין אין 0%.
אנה שניידר: כלומר, מתחילים כאילו מחדש והוועדה צריכה לאשר.
חנה מרגליות: תוקפו של הצו הקודם פג ב- 31 לדצמבר.
חנה מרגליות: מה- 1 לינואר לא היה צו עד ה- 1 בפברואר כשהצו הזה פורסם.
חנה מרגליות: זאת אומרת שזה צו שמטיל היטל מחדש והוא טעון אישור ועדת הכספים.
צבי הנדל: אני מציע שנקבל את ההצעה שמסתכמת פה שתחילתה בהצעתו של חבר הכנסת לנגנטל וסיומה הוא פה.
צבי הנדל: אם אתם מסכימים אז נוותר על כל הדברת באמצע, ואנחנו נעלה את זה לפני תום חודש אפריל פעם נוספת.
צבי הנדל: עד אז, נצטרך ליזום פגישה עם השרה שתיכנס לתפקיד.
ראובן חורש: אני לוקח על עצמי לעדכן את השרה ברגע שהיא תיכנס לתפקיד על כך שהנושא הזה הוא נושא צף.
צבי הנדל: חבר הכנסת פרוש, אתה לא מוכן לוותר על רשות הדיבור?
מאיר פרוש: אני רוצה לשאול למה משרד התעשייה והמסחר בא אלינו כאשר הוא ידע מה אנחנו המלצנו לפני חודש וחצי?
ראובן חורש: הוא חייב לפי חוק.
מאיר פרוש: צבי, אתה לא רוצה שחברי הוועדה יביעו את דעתם בנושא הזה?
צבי הנדל: יש לוועדה המלצה והיא רשומה בפרוטוקול הקודם.
צבי הנדל: הוועדה ממליצה שההיטל על השמן ירד מ- 7% ל – 5.5%, וההיטל על הכוספאות ירד מ- 6% ל – 4.5%.
צבי הנדל: למעשה זו המלצת הוועדה שהיא המלצת פשרה.
שלום שמחון: כרגע לפי ההצעה שלהם זה 3% ו- 5% והשיעורים האלה ימשכו לפחות עד חודש יוני בגלל שתי סיבות.
שלום שמחון: ראשית, לוח הזמנים של הוועדה בתקופה הקרובה, ואי אפשר יהיה להכין זאת בתקופה הקרובה.
שלום שמחון: שנית, לאחר מכן יוצאים לפגרה של חודשיים.
שלום שמחון: ממילא אתם לא תוכלו לעשות
אנה שניידר: אתם יכולים רק לאשר או לאשר, ואז אתם מחזירים אותם עם צו חדש.
ד"ר אוריאל צגלה: אני מבקש להגיב על כמה דברים בכדי שהרושם לא יישאר חד-צדדי וגם כי מר חורש לא דייק בדבריו.
ד"ר אוריאל צגלה: מר חורש הזכיר כאילו שהיה בג"ץ בתקופה האחרונה, כאילו שהייתה הסכמה להורדה ההדרגתית של ההיטלים מצד התעשייה.
ד"ר אוריאל צגלה: זה פשוט לא נכון.
צבי הנדל: אנחנו דיברנו על זה בישיבה הקודמת וחבל לחזור על זה.
צבי הנדל: אני מבקש ממך לומר לי האם אתה רוצה להתייחס להצעה שלי שלא לדון היום?
ד"ר אוריאל צגלה: בעקבות המצב הביטחוני והכלכלי כאשר חלק מהשוק שלנו נפל, ובמקום להתייעל ולעבוד כמו שצריך אנחנו רצים אחרי הכסף בשטחים.
ד"ר אוריאל צגלה: אנחנו נמצאים בברוך רציני כפי שנמצאת כל תעשיית המזון.
ד"ר אוריאל צגלה: אני חושב שמן הראוי היה להאריך את הצווים של שנת 2000 עד חודש יוני או לכל השנה, ולדון כאשר יהיה זמן.
ד"ר אוריאל צגלה: מה שקרה לנו בפועל הוא שקודם כל כתוצאה כאילו של כל מיני לקונות היינו באפס במשך יותר מחודש, מפני שעד שהצו פורסם שתחולתו מהראשון לפברואר, בפועל בגלל כל העיצומים והעיכובים הוא פורסם רק בהתחלת פברואר.
ד"ר אוריאל צגלה: אנחנו היינו במצב בלתי נסבל.
ד"ר אוריאל צגלה: בנוסף לכך, אנחנו סבלנו מייבוא שהתפרץ בחמשת השבועות האלה.
צבי הנדל: חבר הכנסת ליצמן, בבקשה.
יעקב ליצמן: אני רוצה להפנות שאלה לאנה שניידר.
יעקב ליצמן: המנכ"ל אמר קודם שעל הורדה אין צורך באישור, ועל העלאה יש צורך באישור.
יעקב ליצמן: הצו שהיה הסתיים ב- 31 לדצמבר.
יעקב ליצמן: כלומר, שבינואר היה אפס.
יעקב ליצמן: זאת אומרת שהאישור ל – 3% היה העלאה, ולא היה אישור ועדת כספים.
אנה שניידר: על פי החוק השר רשאי להטיל צו שתוקפו לחודשיים.
אנה שניידר: בתוך החודשיים האלה הוא צריך לבוא לוועדת הכספים ולקבל את האישור.
אנה שניידר: אם הוועדה לא מאשרת אז תוקפו של הצו פג.
אנה שניידר: אם הוועדה מאשרת הוא הופך לצו קבוע.
אנה שניידר: עד 31 בדצמבר היה הצו הקודם, ובמשך תקופה של חודש ינואר לא היה כלום.
אנה שניידר: באחד בפברואר פרסמו את הצו הזה.
אנה שניידר: משמע, מאפס ל – 3% זה בעצם העלאה.
אנה שניידר: עכשיו הם באים לוועדת הכספים לקבל את אישורה.
אנה שניידר: עד אחד באפריל, במשך החודשיים, הצו בתוקף, ולכן הדיון מתקיים כאן בוועדה.
יעקב ליצמן: ולכן, אם הבנתי נכון, אני כן הייתי רוצה להצביע היום.
יעקב ליצמן: תוך שלושה שבועות צריכה להיות החלטה חדשה.
יעקב ליצמן: אני לא רואה שהיא תהיה.
חנה מרגליות: בראשון לאפריל הצו בטל אוטומטית.
אמנון כהן: אני חושב שהדיון שמתקיים היום הוא מיותר.
אמנון כהן: אני חושב שגם אנשי מקצוע ומנכ"לים צריכים להתחשב בוועדת הכספים.
אמנון כהן: אנחנו קיימנו ארבעה דיונים ובדקנו את הדברים והגענו להמלצה שהם צריכים לקבל אותה.
אמנון כהן: לא ייתכן שאנחנו נעביר איזשהי המלצה ובניגוד להמלצת ועדת הכספים השר מוציא הנחייה חדשה.
אמנון כהן: אני חושב שאנחנו לא צריכים לאשר היום את הצו הזה, ואין צורך בקיום עוד ישיבה בנושא.
אמנון כהן: אנחנו צריכים להתעקש על העמדה שלנו.
אמנון כהן: יש להמשיך את הצו שפג בשנת 2000.
אנה שניידר: אבל עכשיו אין צו.
אנה שניידר: זה אפס עכשיו.
אנה שניידר: אתה לא יכול להכריח את השר להביא צו.
אמנון כהן: הוא גם לא יכול להכריח אותנו לקבל את מה שהוא רוצה.
אמנון כהן: זה מה שיוצא.
יצחק וקנין: אני שומע כל מיני דיבורים מאחוריי, ואני מציע לאנשי משרד התעשייה והמסחר לא להיות גיבורים על ועדת הכספים.
יצחק וקנין: יש גבול לדיבורים שאני שומע מאחוריי.
יצחק וקנין: אז שזה יהיה אפס, האם אתם מפחידים מישהו?
אמנון כהן: אני מרגיש שלא מכבדים את הוועדה שלנו, וזה לא הפעם הראשונה.
אמנון כהן: אני חושב שאנחנו צריכים לומר לשר או לשרה החדש שימלאו את התפקיד הזה, שאנחנו ממליצים או לקבל את ההצעה שלנו או לאלתר להמשיך את ההיטל של שנת אלפיים עד שיהיה דיון, וניתן לה את הזמן ללמוד את הנושא.
משה גפני: אדוני היושב ראש, אני מצטער שאיחרתי לישיבה, היו פקקים בדרך, אבל אני רוצה לומר לך שהיה דיון מעמיק בוועדת הכספים לגבי עניין ההיטלים.
משה גפני: אני לתומי חשבתי שאני חבר רגיל בוועדת הכספים ואני צריך לדון לגופו של עניין.
משה גפני: אמרתי את דעתי כמו חלק החברים.
משה גפני: חלק אמר כך, חלק אמר אחרת.
משה גפני: באמת, אני דנתי לגופו של עניין כפי שאני משתדל לעשות בכל תחום שעולה כאן בוועדה.
משה גפני: פתאום התברר לי, ואני הבנתי שזה הגיע ממשרד התעשייה והמסחר, אלא אם כן המנכ"ל יאמר אחרת, שמה שאמרתי בעניין ההיטלים הוא בגלל היישוב היהודי בחברון.
משה גפני: אתה, אדוני היושב ראש, הרי יודע שאני דן פה דברים לגופם ולא תמיד אני חושב על היישוב היהודי בחברון.
משה גפני: הרי בזה אתה מאשים אותי הרבה פעמים, נכון?
צבי הנדל: אני לא הבנתי מה אתה מנסה לומר.
משה גפני: בעיתון "גלובס" נכתב שאני הייתי נגד הצו שהביא משרד התעשייה והמסחר בגלל שאני רציתי לעזור לחברת "שמן" שהבעלים שלה עוזר ליישוב היהודי בחברון.
צבי הנדל: הרי אתה שמאלני ידוע.
משה גפני: היות ואני חרדי, עם כיפה וזקן, אני בטח תומך ביישוב היהודי בחברון.
משה גפני: דרך אגב, אני באמת תומך.
משה גפני: אני תומך בכל יהודי בכל ארץ ישראל.
משה גפני: בדיונים שהתקיימו פה אני נימקתי למה אני חושב שהצו של משרד התעשייה והמסחר הוא לא נכון.
משה גפני: הסברתי זאת לגופו של עניין תוך כדי התייחסות של עידוד התעשייה בארץ, הפגיעה שתהיה בעובדים, וכן שחברות השמן בארץ לא יכולות להתחרות שווה כוחות מול הייבוא של השמן.
משה גפני: אני נימקתי את כל הנימוקים האפשריים, לעניות דעתי הנמוכה מיני כל החברים פה, אבל הסברתי את העניין הזה.
משה גפני: פתאום התברר לי שאני עושה את זה בגלל שאני תומך ביישוב היהודי בחברון.
צבי הנדל: אתה משמן את ההתנחלויות.
משה גפני: אפשר להאשים בהרבה דברים.
משה גפני: אני מבקש לדעת מי הוציא את זה לעיתון, עם כל הכבוד.
משה גפני: זה דבר שאני לא עובר עליו לסדר היום.
משה גפני: אני באמת אומר שאני דן כל דבר לגופו של עניין לפי השקפת עולמי.
נחום לנגנטל: בטוח שמשרד התעשייה והמסחר לא הדליף את זה.
ראובן חורש: נחום, אני אגיב.
יעקב ליצמן: זה סתימת פיות.
יעקב ליצמן: רוצים לאיים עלינו לא להצביע.
משה גפני: אני ממש ממש דנתי בעניין לגופו של עניין.
משה גפני: המחוקק קבע שמשרד התעשייה והמסחר הוא עושה את הצווים בעניין הזה והוא צריך את אישורה של ועדת הכספים.
משה גפני: הסיבה שהמחוקק קבע זאת היא מאוד פשוטה.
משה גפני: את החלק המקצועי של העניין עושה המשרד הייעודי, במקרה זה משרד התעשייה והמסחר.
משה גפני: את החלק הציבורי, את המדיניות של המדינה בעניין הזה קובעת ועדת הכספים שהיא ועדה נבחרת, ועדה ציבורית.
משה גפני: דנו בעניין הזה ואנחנו אומרים שהצו של משרד התעשייה והמסחר הביא לא נכון, וקיבלנו החלטה.
משה גפני: משרד התעשייה והמסחר מצפצף עלינו צפצוף ארוך בלי כל קשר לגופו של עניין.
משה גפני: הוא מתעלם ממה שהחלטנו, והוא בעזות מצח מביא עוד צו בדיוק כמו שהוא אמר קודם, כאילו שאנחנו אוויר.
משה גפני: אנחנו נוכיח למשרד התעשייה והמסחר שאנחנו לא אוויר.
משה גפני: בבחירות אפשר לסלק אותנו, לא דקה לפני זה.
ראובן חורש: אני מוותר על זכות התגובה.
צבי הנדל: אני חייב להגיד שיש פה פלונטר וייתכן שיצטרכו לתקן את החקיקה.
צבי הנדל: אולי זה מעורר אותנו לתיקון חקיקה, אבל נכון לעכשיו זה המצב וזה מאוד מתסכל.
צבי הנדל: חבר הכנסת גפני, אתה לא היית כאן בישיבה כשהוסבר לנו שכשרוצים להעלות מסים צריך אישור ועדה, ולהוריד מסים לא צריך אישור ועדת הכספים.
מוסי רז: למה לתקן חקיקה?
מוסי רז: זה סביר וזה טוב.
מוסי רז: אם אתה שואל את דעתי, כל הנושא הזה בכלל לא צריך לבוא הנה.
מוסי רז: זה צריך להיות בסמכות בלעדית של המשרד.
שלום שמחון: זה אולי צריך להיות בוועדת הכלכלה, אבל זה בטוח צריך להיות בכנסת.
צבי הנדל: עניין של העלאה והורדת מכסים כשמדברים על כן הגנת התוצרת הישראלית או לא הגנה, זה בדיוק עניין לאנשי ציבור.
מאיר פרוש: למה המשרד לא יכול להוציא צו כמו שאנחנו אישרנו?
מאיר פרוש: למה שהוא לא יתאים את ההצעה החדשה למה שאנחנו מבקשים?
צבי הנדל: התרגיל שנעשה פה עם ההורדה, בניגוד למה שאנחנו דיברנו, הוא באמת מקומם.
צבי הנדל: אם אנחנו צריכים לאשר עכשיו צו, אז אנחנו רוצים לאשר צו בגובה ההיטל כפי שכתוב בפרוטוקול הישיבה האחרונה.
צבי הנדל: לכן אני מבקש, בלי כל קשר לשרה חדשה או לא חדשה, לתקן את הצו לגובה ההיטל שנאמר פה, מ – 6% ל – 4.5%, ומ- 7% ל- 5.5%, ואת ההיטל הזה נאשר.
צבי הנדל: אחר כך נקיים את הדיונים.
צבי הנדל: משרד התעשייה והמסחר קבע היטל שאנחנו לא הסכמנו לגביו.
צבי הנדל: אני רואה את תוצאות ההצבעה של הישיבה הקודמת של ועדת הכספים היו רוב של שמונה חברים נגד חבר אחד, כאשר היו תשעה חברי ועדה.
צבי הנדל: למעשה, זה רוב מוחלט.
נחום לנגנטל: הם עבדו בשיטה לפיה הם אמרו: בואו נתפשר כמו שאנחנו אומרים.
צבי הנדל: אני מציע שלא נצביע.
צבי הנדל: אני מציע שיובא צו מתוקן עד לדיון עם השרה.
ראובן חורש: רבותיי, זה צריך להיחתם על ידי שר.
ראובן חורש: אני אמרתי שאני אמליץ לשרה החדשה את אותו שיעור היטל מבחינה כלכלית.
צבי הנדל: אני רק מבקש מהמנכ"ל שכשהוא יישב עם השר או השרה המיועדים, הוא יראה לה את הפרוטוקול של ועדת הכספים.
צבי הנדל: בפרוטוקול כתוב שאם יקבלו את ההיטל הזה כבר לא צריך להביא את זה לוועדת כספים כי אנחנו אישרנו את זה.