GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: את גרה במצפה רמון?
מרגלית אדרי: לא, אני גרה בכפר ברוך.
יואל חסון: הסיפור של המתפרה הוא שהיא מספקת מוצרים למשרד הביטחון ומשרד הביטחון כל הזמן גם שוחק את יכולת התחרות של המתפרה במכרזים השונים.
יואל חסון: איך קראת לתוספות שהיו?
שי חרמש: העדפה לתוצרת פריפריה של עשרה אחוזים.
יואל חסון: גם היא נשחקה ונמנעה מהמפעל.
יואל חסון: מעמידים היום בסכנה את קיומו של המפעל הזה במצפה רמון.
יואל חסון: אם משרד הביטחון לא ישנה את דרכיו ולא יבין וייתן עדיפות, המפעל הזה פשוט ייסגר והעובדות יישלחו הביתה.
יואל חסון: הייתה כאן יוזמה חיובית מאוד שהתחילה בנשיא המדינה ובגורמים נוספים שקראו לגורמים במגזר הפרטי לבוא ולהציל את המפעל הזה.
יואל חסון: אכן יש איש עסקים בשם גרי היימן שלקח על עצמו את העניין הזה ללא שום ציפייה שייווצרו רווחים.
יואל חסון: אף אחד לא מצפה שיהיו כאן רווחים, אבל לפחות שהמפעל יצליח להחזיק את עצמו ולא להיכנס להפסדים.
יואל חסון: היום אנחנו נמצאים במצב שהמפעל מפסיד.
יואל חסון: הוא הפסיד במכרז מסוים שהיה במשרד הביטחון.
ציון פיניאן: מה החובות של המפעל?
יואל חסון: תכף ניכנס לזה.
יואל חסון: הבעיה שלי והטענה שלי, והייתי רוצה שוועדת הכספים תתערב, היא אל מול משרד הביטחון שיכול בהחלטה אחת להחזיק את המפעל הזה ולקיים אותו, מה גם שבעיניי יש גם צורך מבצעי לעובדה שתהיה מתפרה גם בדרום שתשרת את הצבא בכל הזמנים הנדרשים.
יואל חסון: דרושה כאן התערבות של הוועדה אל מול משרד הביטחון שהוא היחיד שיכול לגרום למפעל הזה להישאר, להתקיים ולספק את הפרנסה הזאת שהיא כל כך נדרשת בחבל ארץ הזה, במצפה רמון.
עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אני תמיד שמח להיות הזיכרון הארגוני של הוועדה בתוקף היותי כאן.
עמיר פרץ: אני הקמתי את המתפרה הזאת כאשר היא נסגרה.
עמיר פרץ: אז הייתי בתפקיד יושב ראש ההסתדרות ואנחנו למעשה מימנו את העובדות כדי שהן יהפכו לבעלים של המתפרה במשך תקופה ארוכה כאשר במשך תקופה ארוכה ההסתדרות גם סבסדה את הפעילות כדי שהמתפרה הזאת תיכנס לתהליך ולמודל שמאוד רציתי שיצליח, מודל של נשים בפריפריה שלוקחות על עצמן את האחריות, מקימות הנהלה ומקימות את כל המערך הנדרש.
עמיר פרץ: ברור שבעיית הבעיות היא ההזמנות וכך זה בכל מפעל ואפילו אם הוא המפעל היעיל ביותר.
שכיב מוראד שנאן: תמיד עמיר לוקח את המקום שלי.
עמיר פרץ: היה לי כבוד גדול לשבת על כיסאך וזה נראה לי דבר חשוב ביותר מבחינת העתיד.
משה גפני: אתה יכול להרחיב משהו לגבי העתיד?
משה גפני: אני באמת מתלבט בשאלה הזאת.
עמיר פרץ: הכול בידי שמיים.
משה גפני: שמעת מה אמר עמיר פרץ?
שי חרמש: כל מילה.
שכיב מוראד שנאן: אתה לא ידעת שעמיר אדם מאמין?
משה גפני: אני רוצה ששי ישמע את זה.
שי חרמש: אני לא נגד אמונה.
משה גפני: רק שאלתי אם הקשבת לו.
שכיב מוראד שנאן: עשרות שנים אני יודע שהוא אדם מאמין.
משה גפני: אנחנו ביחד הרבה זמן.
משה גפני: ליאור חורב אמר לכם להגיד את המילה השתמטות או משהו אחר?
יואל חסון: אתה מייחס לליאור חורב יותר מדי.
משה גפני: אז מישהו אחר אמר.
שי חרמש: מר גפני, אתה מבלה אתי כאן כבר שש שנים וחודשיים.
משה גפני: מופז אמר בקמפיין הבחירות שלו שהוא שונה מציפי לבני כי הוא יכול לשבת עם החרדים ולהגיע אתם להסכמה.
שי חרמש: הוא ניסה, אבל לא נתתם.
משה גפני: אפילו פגישה אחת הוא לא עשה אתי.
שי חרמש: הוא הלך אליכם לתוך הישיבה, שם יש מועמדים לשירות.
יואל חסון: דווקא מופז הוכיח את טענתה של ציפי לבני שלא היה סיכוי מהתחלה להיות אתכם בקואליציה ואם קדימה הייתה נכנסת לפני שלוש שנים, שום דבר לא היה קורה.
משה גפני: אז תחזירו את ציפי לבני, אבל השאלה היא לאן תחזירו אותה.
שי חרמש: הוא הלך לבני הישיבות.
יואל חסון: אתה ניצחת, חבר הכנסת גפני.
משה גפני: הנהגה שמולידה קמפיין על שנאה.
שי חרמש: אתה מוכן לטפל במתפרה?
שי חרמש: אתה מבין ש-36 אנשים בשבוע הבא יישארו בלי לחם?
שי חרמש: מה שמעניין אותך כרגע זאת קדימה?
שי חרמש: זאת הבעיה שלך כרגע?
משה גפני: אין לי שום בעיה.
שי חרמש: אז בבקשה טפל במתפרה.
משה גפני: עמיר פרץ אמר, לכן ביקשתי ממך שתקשיב, שהכל בידי שמים.
משה גפני: אני רגוע.
שי חרמש: אם הכול בידי שמים, סגור את הדיון.
משה גפני: השנאה הזאת לא מוסיפה מנדטים.
שי חרמש: תעצור.
שי חרמש: טפל במתפרה.
משה גפני: צריך להגיד את זה לליאור חורב.
שי חרמש: תכבד את עמיר.
עמיר פרץ: אני מרגיש בסדר.
עמיר פרץ: חברי שי חרמש, אני מאוד מרוצה מהיחס לו אני זוכה מיושב ראש הוועדה.
שי חרמש: את זה תגיד בסוף הדיון.
משה גפני: בבקשה, עמיר, אני מתנצל.
עמיר פרץ: יכול להיות מפעל עם הקונספציה הטובה ביותר, אבל אם אין הזמנות, אין מה לעשות.
עמיר פרץ: פעם אחר פעם אנחנו מתנהלים מול משרד הביטחון.
עמיר פרץ: ברור שהבסיס הוא צבר הזמנות מסוים שהוא התשתית.
עמיר פרץ: מעבר לכך, כמובן המפעל צריך לעשות מאמצים להשיג הזמנות נוספות במגזרים נוספים.
משה גפני: מתי ההסתדרות יצאה מהעניין?
עמיר פרץ: נדמה לי שלפני ארבע-חמש שנים היא יצאה מהעניין.
גיא שוורץ: לפני בערך שנתיים וחצי.
שי חרמש: לא תפקידה להפעיל מתפרות.
משה גפני: שאלתי מבחינה עובדתית.
שי חרמש: ההסתדרות עושה את שלה, אבל לא תפקידה להפעיל מתפרות.
עמיר פרץ: נאמר שזה קואופרטיב.
ציון פיניאן: בתקופת עמיר, ההסתדרות הייתה כלפי הפריפריה, מה שלא קיים היום.
עמיר פרץ: אני לא נכנס לזה.
עמיר פרץ: אמרתי את הדברים למענו של היושב ראש כדי להעשיר את ידיעותיו.
משה גפני: אני שאלתי עובדתית.
משה גפני: לא אמרתי שום פרשנות.
עמיר פרץ: עד כמה שאני יודע, המתפרה שמתחרה על תפירת המדים, נמצאת או באריאל או באלפי מנשה באיזשהו מקום.
גיא שוורץ: לא.
גיא שוורץ: רוב המתפרות נמצאות בגליל.
גיא שוורץ: בכפרים דרוזים, בקריית שמונה.
שכיב מוראד שנאן: צריך לסגור את המתפרות בכפרים הדרוזים.
גיא שוורץ: דרך אגב, זאת הייתה אחת ההטבות שהייתה למתפרה.
גיא שוורץ: הייתה לה הטבה שהשוותה אותה.
עמיר פרץ: מי זכה במכרז האחרון במקומכם?
גיא שוורץ: במכרז האחרון למדים שהם מעבר להקצאות, זכתה מתפרה של בורשטיין שיושבת בקריית שמונה ומפעילה עוד מתפרה בחורפיש, אבל היא זכתה על הבסיס שלה יש הטבה שהייתה לה מתפרה במצפה רמון עד היום שאנחנו קיבלנו את המתפרה.
שי חרמש: בעשרה אחוזים?
גיא שוורץ: ב-15 אחוזים.
עמיר פרץ: 15 אחוזים אתם לא קיבלתם במכרז האחרון?
גיא שוורץ: חד משמעית לא.
עמיר פרץ: אתם אזור פיתוח א'.
עמיר פרץ: באיזה זכות מישהו הוציא לכם את ה-15 אחוזים?
גיא שוורץ: את משרד הביטחון כנראה זה לא מעניין.
עמיר פרץ: עם כל הכבוד, זאת לא סמכות שלו.
יואל חסון: זאת הנקודה.
יואל חסון: לקחו להם את ההעדפה הזאת.
משה גפני: עמיר, בוא נתקדם.
עמיר פרץ: אני חושב שהעניין הזה של ה-15 אחוזים הוא קריטי.
עמיר פרץ: אני חשבתי שהצעת המחיר שלהם הייתה מעבר ל-15 אחוזים ולכן הם הפסידו את המכרז, אבל אם זה במתחם של ה-15 אחוזים, בהחלט אני חושב שצריך לשמוע את משרד הביטחון.
עמיר פרץ: אני מוכרח לומר שמשרד הביטחון במשך כל השנים עשה מאמצים מאוד גדולים כדי להמשיך ולייצב את ההזמנות האלה, ועובדה שזה עבד.
עמיר פרץ: אי אפשר להתעלם מהעובדה שמדינה שלא מצליחה לקיים מקומות עבודה בפריפריה, בכל זאת המודל הזה עבד כבר למעלה מעשר שנים.
גיא שוורץ: אנחנו מעורבים בזה בשנתיים האחרונות.
עמיר פרץ: זה כבר עשר שנים מאז המודל הקואופרטיבי.
עמיר פרץ: אלה לא רק המשפחות כי אל תשכח שלצד המשפחות האלה יש שירותים מסביב.
משה גפני: תאמר לי את הפרטים.
עמיר פרץ: נמצא כאן נציג משרד הביטחון?
משה גפני: לא הוזמן.
משה גפני: אני תכף אדבר עם המנכ"ל.
משה גפני: תגיד לי, מה גרם למשבר?
גיא שוורץ: למשבר שהיה לקואופרטיב או למשבר שלנו?
משה גפני: אני מדבר על מצפה רמון.
משה גפני: זה הנושא שיואל חסון ועמיר פרץ העלו.
עמיר פרץ: הוא שואל אותך האם המשבר הוא בקואופרטיב או במודל החדש של הבעלים.
משה גפני: אצלם.
גיא שוורץ: בקצרה.
גיא שוורץ: אני מנכ"ל חברת ערד, תעשיות טקסטיל בישראל.
גיא שוורץ: יש לנו מפעל בערד שכולם מכירים בשם מגבות ערד ויש עוד מפעל גדול במגדל העמק שעושה טקסטיל לבתי החולים בישראל.
גיא שוורץ: לפני שנתיים הייתה לתעשיינים פנייה של לשכת הנשיא וגרי היימן, שהוא הבעלים של החברה בארצות הברית, ביקש שאנחנו ניקח את המתפרה, ניתן שירותי ניהול, לא למטרת רווח, ונעמיד את המקום על הרגליים.
גיא שוורץ: דיברנו עם ההסתדרות, דיברנו עם משרד הביטחון, הראו לנו מה יש במתפרה ומה נפח ההזמנות.
גיא שוורץ: לקחנו על עצמנו את המתפרה ואני אומר כאן בצורה ברורה שזה נעשה לא כדי להרוויח כסף.
גיא שוורץ: אני צריך לכסות שם שכר מינימום פלוס הוצאות סוציאליות פלוס להפעיל מקום, חשמל, שכר דירה ודברים מהסוג הזה.
גיא שוורץ: יומיים אחרי שקיבלנו את המתפרה, קרו שני דברים.
גיא שוורץ: משרד הביטחון הוריד את התעריפים לפריט – זאת אומרת, חולצה, מכנס – וזה דרך אגב פוגע בכל המתפרות, גם בדרוזיות, גם ביהודיות בגליל ובכולן.
גיא שוורץ: הדבר השני היה שביטלו לנו הטבה של 15 אחוזים שאפשרה למתפרה להתחרות, כמו שאמרת, על מכרזים נוספים מעבר להקצאה.
משה גפני: למי נתנו את ההטבה הזאת?
שכיב מוראד שנאן: זה לפי אזורים.
עמיר פרץ: ההטבה היא בגין אזור פיתוח א'.
משה גפני: הייתה הזמנה שהייתה אמורה להגיע אליכם.
עמיר פרץ: חוק חובת המכרזים נותן העדפה של 15 אחוזים.
משה גפני: אני מכיר את החוק, אבל אני לא מכיר את הסוגיה הזאת לפני שהיא הועלתה כאן על ידי שני חברי הכנסת.
משה גפני: לו הייתם מקבלים את ההטבה שמופיעה, אתם הייתם זוכים במכרז של משרד הביטחון?
גיא שוורץ: חד משמעית כן.
משה גפני: היות שלא זכיתם, מי במקומכם זכה במכרז?
גיא שוורץ: זכתה המתפרה שממוקמת בקריית שמונה.
משה גפני: שהיא קיבלה את ה-15 אחוזים?
גיא שוורץ: בוודאי.
גיא שוורץ: הם הגישו הצעה יותר גבוהה מאתנו.
יצחק וקנין: קו עימות.
יצחק וקנין: אני מודע לזה מצד קו העימות.
יצחק וקנין: אני חושב שזה עוול, למרות שאני קו עימות.
משה גפני: הם היו צריכים לקבל 15 אחוזים.
יצחק וקנין: אין להם את זה.
יצחק וקנין: בהסדרים מול משרד הביטחון לגבי קו עימות, זאת החלטה ברורה שיש העדפה ב-15 אחוזים של אותם מפעלים.
יצחק וקנין: דרך אגב, כך זה בכל חתך ולא רק מתפרות.
יצחק וקנין: גם מפעלי אלקטרוניקה וגם מפעלים אחרים.
יצחק וקנין: קחו את הנעליים, מפעלי הנעליים שהיו בקריית שמונה, הייתה העדפה של אותם מפעלים.
יצחק וקנין: אני חושב שבמקרה הזה של מתפרה כזאת באזור הזה, היא הייתה צריכה לקבל לפחות את השוויון בדבר הזה ובשום פנים ואופן לא לעשות אפליה.
יצחק וקנין: אני חושב שכאן יש טעות למשרד הביטחון למרות שאני בצד השני, בדיוק ליד קריית שמונה.
יצחק וקנין: אני חושב שכאן באמת נעשה עוול.
יצחק וקנין: אין לי ספק בכך שמשרד הביטחון טעה ושגה בהחלטה שלו.
מגלי והבה: אדוני היושב ראש, קודם דיברנו על הזיתים ועכשיו אנחנו מדברים על המפעלים.
מגלי והבה: אני מכיר את המאבקים של המתפרות האלה כאשר כמעט ולא נשארו מתפרות.
מגלי והבה: הבעיה שלנו היא לא שיש מכונות ואנשים עובדים אלא הבעיה היא שיש משפחות שאין להן ממה להתפרנס ואת זה הגיע הזמן שיבינו.
יצחק וקנין: במגזר הדרוזי זה מאוד קריטי.
מגלי והבה: גם בדימונה.
יצחק וקנין: במגזר שלכם העבודה היחידה שניתנת לנשים, היא במתפרות ולכן זה קריטי.
מגלי והבה: לכן צריך להיות ראש ממשלה חברתי שיבין היכן אנחנו נמצאים.
מגלי והבה: אם היום לא יסייעו למפעלים האלה, המשמעות היא שהאנשים האלה, אותן 30-40 משפחות – ואתה יודע כמה ילדים יש למשפחות האלה – ילכו לאבטלה.
מגלי והבה: אנחנו שולחים אותם למקום בו אי אפשר להתפרנס.
יואל חסון: שולחים אותם להישען על המדינה.
יואל חסון: זה בסוף מה שיקרה.
יואל חסון: הם יעלו למדינה הרבה יותר ביוקר.
מגלי והבה: משרד הביטחון נתן סיוע ואכן היו מאבקים.
מגלי והבה: איך אנחנו כל הזמן נתקלים באותה תופעה?
מגלי והבה: זה מה שכואב.
מגלי והבה: אני רואה את הסבל של המשפחות.
מגלי והבה: אנחנו נוסעים למקומות האלה ושמחים שהם מחזיקים מעמד ומקיימים את מצוות המדינה ליישב כל מקום.
מגלי והבה: למה אי אפשר לפתור את זה?
מגלי והבה: דיבר ידידי וקנין על הסיוע הזה ואני שואל מה הבעיה להוסיף עוד ישוב אחד או שניים.
משה גפני: ליה.
ליה שמטוב: היושב ראש, אתמול הכנסת ציינה את יום הדיור בכנסת.
ליה שמטוב: שר השיכון עלה במליאה ודיבר על כל בעיות הדיור.
ליה שמטוב: הוא אמר שחסרות דירות אבל במצפה רמון, יש דירות ריקות.
ליה שמטוב: משלמים 3,000 שקלים שכר דירה, עובדים בעבודה נוספת כדי לשלם את שכר הדירה, רק לא להגיע למצפה רמון, אבל למה?
ליה שמטוב: מאיזו סיבה לא מגיעים לשם?
ליה שמטוב: במקום לעזור למקומות כאלה ולהביא לשם את האנשים כדי שיגורו שם ותהיה להם עבודה, סוגרים מפעל אחד ועוד ארבעים אנשים הולכים הביתה.
ליה שמטוב: אני זוכרת את שנות ה-90 בקריית שמונה, אז היו אלפי דירות ריקות אבל היום אי אפשר למצוא ולו דירה אחת.
ליה שמטוב: כנראה בקריית שמונה עשו משהו ואני מצפה שיעשו גם במצפה רמון.
ציון פיניאן: 15 אחוזים אלה ניתנים לקו עימות או לעיירות פיתוח?
שי חרמש: אין עיירות פיתוח.
שי חרמש: זה גיאוגרפיה.
שי חרמש: קריית מלאכי היא עיר פיתוח אבל היא לא תקבל כלום.
יואל חסון: קו עימות.
יואל חסון: זאת התשובה מדוע הם לא קיבלו.
שי חרמש: אזור א'.
שי חרמש: הכוונה הייתה לאזור פיתוח א' והעבירו את זה רק לקו עימות.
עמיר פרץ: לפי מיטב הכרתי, בשאלה של מכרזים שאלת קו העימות היא אולי תוספת.
משה גפני: למה אנחנו צריכים להתעמת?
משה גפני: משרד התעשייה, איתי יחזקאלי, אתה יכול להשכיל אותנו בעניין הזה?
משה גפני: אני שואל האם יש הטבה של 15 אחוזים.
איתי יחזקאלי: זה במכרזים של משרד הביטחון.
משה גפני: אתם לא בעניין?
איתי יחזקאלי: אני יודע שלמשרד הביטחון יש קו עימות כאשר ביישובי קו עימות הוא נותן העדפה של 15 אחוזים.
שי חרמש: זה רק משרד הביטחון.
עמיר פרץ: 15 אחוזים על פי חוק חובת המכרזים נתונים לאזור פיתוח א' וקו עימות.
עמיר פרץ: אני לא יודע מתי ביטלו למצפה רמון את ה-15 אחוזים.
עמיר פרץ: מצפה רמון, אפילו בהטבות מס, משווים אותה לקו עימות, כאילו הייתה קו עימות בגלל המיקום המיוחד שלה.
גיא שוורץ: אני רוצה לחדד עוד נקודה אחת שאני חושב שהיא קריטית לכל המתפרות.
גיא שוורץ: אנחנו הגשנו למשרד הביטחון, במרץ השנה, מסמך מסודר שמראה שהתעריפים נכון להיום לא מכסים שכר מינימום פלוס הוצאות סוציאליות.
גיא שוורץ: אמר לנו משרד הביטחון שאחרים מסתדרים.
גיא שוורץ: אני רוצה לומר שמשרד ביטחון והצבא מסתמך עלינו כי אנחנו תופרים לשוק האזרחי במתפרות אחרות שלנו- לא במתפרה הספציפית הזאת – מאות אלפי פריטים בחודש.
גיא שוורץ: משרד הביטחון והצבא הסמיך אותנו בכל הפריטים החדשים של הצבא להאריך את הזמנים, לנתח את המוצרים ולפתח אותם.
גיא שוורץ: זה מה שאנחנו עושים ובמגדל העמק אנחנו מפתחים את הדברים לצבא.
גיא שוורץ: כאן, כשאנחנו באים לעובדה, אף אחד לא מתכחש לעובדות וכולם יודעים שמה שמשלמים היום לפריט לא מכסה את השכר ולא מוכנים להשקיע.
יואל חסון: אתה מציג את הדוחות בצורה גלויה.
גיא שוורץ: אני מוכן שיבוא מישהו ממשרד הביטחון או ממשרד האוצר וישב אתי.
גיא שוורץ: אני לא מבקש להרוויח כסף.
גיא שוורץ: שיסתכלו ויראו שזה מודל למתפרה.
משה גפני: היו טענות על טיב העבודה שלכם?
גיא שוורץ: מעולם לא.
עמיר פרץ: מעולם לא.
עמיר פרץ: מה פתאום?
עמיר פרץ: מעולם לא היו טענות כאלה.
מרגלית אדרי: יש שקיפות מלאה של הנתונים.
מרגלית אדרי: הראינו להם את זמני התקן, הם ביקרו והם מאוד מרוצים מהאיכות.
משה גפני: מול מי אתם עומדים במשרד הביטחון?
עמיר פרץ: מול ההנהלה.
מרגלית אדרי: למרות כל זה הם לא ששים להעלות את השכר לפריט כי הם אומרים שהמתפרות מסתדרות.
עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, ההערה שהעירו כאן היא הערה מאוד רצינית.
משה גפני: איזו הערה?
עמיר פרץ: לגבי חישוב העלויות, האם העלויות האלה משקללות בתוכן יכולתם לשלם שכר מינימום.
עמיר פרץ: היום החוק מחייב כל גורם ממשלתי שמוציא מכרז לוודא שלא ישלמו פחות משכר מינימום.
עמיר פרץ: זה לא שמישהו יבוא וייתן לך חצי מחיר ואחר כך תשאל אותו איך הוא עושה את העובדה, ואז מסתבר שבגלל שהמתפרה נמצאת במגזר הדרוזי, מאלצים אותם לרשום שהם עבדו רק שש שעות ולא שמונה כאשר בפועל הם עבדו שמונה שעות.
עמיר פרץ: כלומר, עכשיו בחקיקה מחייבים את המזמין לוודא שהתוצאה לא יכולה להיות פחות משכר מינימום.
עמיר פרץ: לכן מה שהוא אומר תקן של שעת עבודה מול חולצה או מול מכנסיים, זה אומר שמשרד הביטחון עובר על החוק.
משה גפני: אבל מה שהוא אמר, הוא אמר דבר יותר פשוט כי את זה הוא יכול לעשות את זה גם במפעל בקריית שמונה.
משה גפני: הוא אמר ששם קיבלו את ה-15 אחוזים ואילו הוא לא קיבל.
עמיר פרץ: זאת נקודה אחת שכבר סיכמנו.
גיא שוורץ: צריך לחדד.
גיא שוורץ: העבודה למשרד הביטחון נחלקת לשניים.
גיא שוורץ: יש הקצאות בהן המתפרה במצפה רמון מקבלת הקצאה והמתפרה בקריית שמונה מקבלת ואחרי כן יש מכרזים על פריטים נוספים.
גיא שוורץ: במכרזים, אני מסכים לכל מילה שאמרת, אין לנו שום יכולת להתחרות.
משה גפני: אין לכם יכולת כי לא קיבלתם את ה-15 אחוזים.
גיא שוורץ: בגלל ה-15 אחוזים.
משה גפני: בעבר קיבלתם.
גיא שוורץ: בעבר קיבלו.
גיא שוורץ: בהקצאות השכר לא מכסה.
משה גפני: מתי זה בעבר?
גיא שוורץ: עד היום שאנחנו קיבלנו את המתפרה לרשותנו.
מרגלית אדרי: לפני שנתיים וחצי.
גיא שוורץ: כקואופרטיב הם קיבלו.
גיא שוורץ: ביום שהמתפרה הועברה לרשותנו, ביטלו את ההטבה.
יואל חסון: אני לא יודע מה עשו ולמה עשו.
משה גפני: רבותיי, ברשותכם, אני עוצר את הדיון כאן.
משה גפני: אני מנסה לתפוס את מנכ"ל משרד הביטחון.
משה גפני: יכול להיות שאני אזמין אותו לישיבת ועדה כי יש לנו עסק עם משרד הביטחון גם לגבי נעלי בריל.
משה גפני: אתמול אישרנו במהירות את הכסף של המטוס האיטלקי.
שי חרמש: לא נשאר יותר כסף.
שי חרמש: שישה מיליארד הלכו.
משה גפני: חשבתי שלא צריך לעכב את זה, אבל יש העברות אחרות של משרד הביטחון אליהן נזמין את האנשים הנוגעים בדבר.
משה גפני: אני עוד לא החלטתי מה אני עושה אבל קודם אני אדבר עם מנכ"ל משרד הביטחון ואבדוק את הנתונים אותם שמעתי לראשונה.
משה גפני: אנחנו נמשיך את הדיון לאחר שיתקבלו תשובות מהמשרד.
משה גפני: על סדר היום הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 8) (שיעור מזערי של דמי ניהול), התשע"ב-2012.
משה גפני: אני מבקש להחזיר את הדיון לוועדה.
משה גפני: חידוש הדיון לפי סעיף 89 לתקנון הכנסת.
משה גפני: זאת הצעת החוק הפרטית שאישרנו של חבר הכנסת אמנון כהן.
משה גפני: חבר הכנסת חיים כץ שהוא חבר הוועדה ויושב ראש ועדת המשנה מבקש דיון חוזר בעניין הזה ואני נעתר לבקשתו.
משה גפני: לכן אני מבקש להחזיר את הדיון לוועדה לפני שאני מביא אותו למליאת הכנסת.
משה גפני: אנחנו מצביעים על אישור חידוש הדיון.
משה גפני: בעד אישור חידוש הדיון – פה אחד הבקשה אושרה
משה גפני: הבקשה אושרה וחידוש הדיון יתקיים כאשר מחר ננסה להגיע להסכמות.
משה גפני: בינתיים הסיפור לא קל.
משה גפני: אנחנו מתחילים את הדיון בנושא: מעקב אחר התקדמות הרפורמה ברשות השידור.
משה גפני: יש דיון מהיר של חברי הכנסת אופיר אקוניס, נחמן שי וציון פיניאן.
משה גפני: אופיר אקוניס כבר מגיע.
משה גפני: נחמן שי יגיע?
משה גפני: ציון, נתחיל בך, עד שיגיעו החברים שביקשו את הדיון המהיר.
ציון פיניאן: תודה רבה, אדוני היושב ראש על שהכנסת את הנושא של הרפורמה ברשות השידור וזכויות העובדים לסדר-היום.
ציון פיניאן: לצערי, האוצר קושר בין הרפורמה לבין זכויות העובדים, ולא הא בהא תליא.
ציון פיניאן: יש רפורמה, צריך לעשות אותה, היא תיקח זמן.
ציון פיניאן: למרות שחתמו, האוצר מעכב את הנושא הזה, אני לא יודע משום מה.
ציון פיניאן: הוא רוצה את הראש של העובדים אז הוא קיבל גם את הנושא של הפורשים מרצון.
ציון פיניאן: אבל הרפורמה תקועה.
ציון פיניאן: נציג האוצר פה, שיספר לנו למה היא תקועה.
ציון פיניאן: אבל אני רוצה לדבר יותר על זכויות העובדים ברשות השידור.
ציון פיניאן: אנחנו כל הזמן שומעים וגם רואים את עבודתם הטובה ונפלאה של העובדים, אבל זכויות העובדים שם – במקום הראשון במדינה שצריך לשמור עליהן - הן לא נשמרות, וזה לא בגלל המנהלים או בגלל האנשים שם אלא פשוט בגלל האוצר.
ציון פיניאן: יש עובדים עם משכורות רעב – עם 4,000 ו-5,000 שקלים.
ציון פיניאן: יש רשת מורשת, שם הנושא של העובדים בכלל הוא מכה קשה.
ציון פיניאן: אתן דוגמאות.
ציון פיניאן: ב-17 באפריל 2008 היתה צריכה להיות תוספת של 5% מכוח ההסכם הקיבוצי – היא לא ניתנה; בינואר 2008 – 16%, לא קוים; בדצמבר 2008 – 36%, לא נמצא; בנובמבר 2010 היה צריך להיות מענק של 2,000 שקלים - לא קיבלו; מינואר 2011 – תוספת שכר של 2.25%, גם לא קיבלו; תוספת מעונות החל מספטמבר 2011 – 300 שקלים לילד אחד ו-500 שקלים לשני ילדים, גם לא קיבלו.
משה גפני: גם תוספת מעונות הם לא קיבלו?
ציון פיניאן: לא קיבלו.
ציון פיניאן: ההסכם של הפרישה נחתם ב-29 במרץ 2009.
ציון פיניאן: הסכם שכר קיבוצי טכנאים נחתם ב - - -
משה גפני: מי נמצא פה מהאוצר?
משה גפני: תוספת מעונות גם לא קיבלו?
קריאות: לא, שום דבר.
ציון פיניאן: דרך אגב, אני מדלג כי יש יותר.
ציון פיניאן: גם 2,000 השקלים שאושרו פה ב-2010, כולם קיבלו והם לא קיבלו.
משה גפני: אז למה לא עשיתם על זה כתבה ברדיו?
קריאה: עשו הרבה מאוד כתבות.
ציון פיניאן: יש רפורמה שעולה כמיליארד שקלים.
ציון פיניאן: תפרידו בין הרפורמה לבין זכויות העובדים.
ציון פיניאן: את הרפורמה, ירצו – יבצעו, לא ירצו – לא יבצעו.
ציון פיניאן: הזכויות של העובדים זה חוק, צריך לשמור על החוק.
ציון פיניאן: אם הם לא שומרים על החוק, אז מי ישמור על החוק?
משה גפני: מי מרשות השידור מבקש להתייחס?
אמיר גילת: חבר הכנסת פיניאן צודק.
אמיר גילת: העובדים של רשות השידור, שחתמו לפני שנה וחצי על הסכמי הרפורמה, לא קיבלו את התוספות.
אמיר גילת: אני לא נכנס לכל הפרטים, אבל בעיקרון הוא צודק.
אמיר גילת: אנחנו חושבים שלעובדים מגיעה התוספת הזאת, רצינו לתת להם.
אמיר גילת: תיכף אתייחס לבעיות שיש בהקשר הזה, אבל אנחנו מוגבלים בהחלטות האוצר, אנחנו גוף מתוקצב על-ידי חוק יסודות התקציב.
אמיר גילת: כרגע רשות השידור מתקשה למלא את כל המחויבויות שלה בחוק - אם זה הפקות מקור שהתקציב הוגדל ל-74 מיליון שקלים השנה, עם זה כמובן תשלום השכר לעובדים.
אמיר גילת: אני שוב אומר, העובדים הם הנכס העיקרי של רשות השידור.
אמיר גילת: מדברים הרבה על נדל"ן, מדברים על דברים אחרים, אבל העובדים הם הנכס העיקרי של רשות השידור וצריך לתת להם את מה שמגיע להם, ואולי גם מעבר לזה.
אמיר גילת: אנחנו בשלבים האחרונים של הרפורמה.
אמיר גילת: פה אנחנו באמת יכולים להיות אנשי בשורה – הרפורמה היא כבר במרחק נגיעה.
אמיר גילת: יש כבר תאריך של 5 באוגוסט, שהוא היום שבו אנחנו אמורים לחתום על הסכם המימון עם האוצר ועם משרד ראש הממשלה, שהוא המשרד הממונה, וכבר רואים את השינוי באופק, עם תאריך ושעה.
אמיר גילת: אני מקווה שנשלים בימים הקרובים את המשא ומתן.
אמיר גילת: נשארו ניסוחים אחרונים של ההסכם.
משה גפני: מה התאריך?
אמיר גילת: 5 באוגוסט הוא המועד לחתימת ההסכם.
ציון פיניאן: אם זה לא ישתנה.
יוני בן מנחם: הוא צודק לחלוטין - אם האוצר יקבל רגליים קרות ברגע האחרון.
יוני בן מנחם: מבחינת הרשות, אנחנו נחושים לעמוד בתאריך הזה.
ציון פיניאן: לצערי, זה לא אתם.
אמיר גילת: ביום רביעי שעבר היתה ישיבה אצל מנכ"ל משרד ראש הממשלה, סוכמו העקרונות האחרונים שעוד היו נתונים במחלוקת ומפה זה רק עניין של ליטושים אחרונים.
אמיר גילת: אנחנו מקווים שכולם יכבדו את ההסכם, שמבוסס גם על מתווה המימון שנחתם.
משה גפני: אני פחות מכיר את הרפורמה.
משה גפני: העובדים הם חלק מהעניין?
משה גפני: זאת אומרת, הם מודעים לכל מה שנעשה ברפורמה?
אמיר גילת: האבסורד הוא שהעובדים חתומים כבר שנה וחצי על הסכמי השכר, גם הסכם הפרישה נחתם עוד קודם, הם חתומים על כך שיהיה שינוי בהסכמי השכר, שינוי בכל המהות – הולכים להיות סלי עבודה חדשים, הולך להיות שעון נוכחות.
אמיר גילת: כל הדברים האלה כבר מוסכמים על 11 הוועדים ברשות השידור.
משה גפני: כבר שנה וחצי.
אמיר גילת: כבר שנה וחצי.
משה גפני: אז מה קרה בשנה וחצי?
אמיר גילת: הם גם מסכימים לפרישה של 700 עובדים.
אמיר גילת: זאת אומרת, העובדים הם בהחלט שותפים מלאים לכל התהליך.
אמיר גילת: מה שקרה הוא שהמתווה המקורי של הרפורמה היה אמור להיות ממומן כך: 90 מיליון מענק של משרד האוצר; 240 מיליון הלוואה; היתרה היתה אמורה להיות מהעלאת האגרה.
אמיר גילת: מאחר שמסיבות שונות האגרה לא עלתה, היא אפילו פחתה, נותרנו עם מחסור של סכום שהיום הוא 400 מיליון שקלים.
אמיר גילת: זה היה פחות, בגלל שהאגרה ירדה זה עלה.
אמיר גילת: לפני שלושה חודשים מצאנו את המקור ל-400 המיליון האלה, וזה באמצעות נכסים של רשות השידור.
אמיר גילת: ואני מדגיש: לא ה-נכסים, אלא נכסים.
אמיר גילת: אנחנו מפנים את רוממה ואת בניין הרדיו הסמוך, מה קוראים רוממה רבתי לצורך העניין.
שכיב מוראד שנאן: מפנים זה מוכרים.
אמיר גילת: מוסרים למדינה.
אמיר גילת: זה לא בבעלותנו.
משה גפני: זאת אומרת, אתם תישארו שם?
אמיר גילת: לא, אנחנו מפנים את רוממה.
אמיר גילת: הכסף משם ישמש לבניית קריית רשות שידור חדשה במתחם שערי צדק.
אמיר גילת: 400 מיליון.
אמיר גילת: כל הנכסים יוצרים 400 מיליון, פלוס קריית שידור מודרנית במתחם שערי צדק, על שליש מהמתחם.
אמיר גילת: יהיה בניין של 24 קומות שבו נרכז את כל הפעילות בירושלים.
אמיר גילת: אנחנו גם מפנים את הקריה בתל-אביב ובונים מתחם שידור חדש בלוד.
משה גפני: כמה כסף זה תל-אביב?
אמיר גילת: עבור הקריה אנחנו מקבלים 150 מיליון: 110 מיליון כהחזר - - -
משה גפני: ירושלים זה 400 מיליון ותל-אביב זה 150 מיליון?
ציון פיניאן: לא, הכול יחד.
אמיר גילת: אעשה לך סדר.
אמיר גילת: הסכום בכללותו הוא 400 מיליון; 150 מיליון זה הקריה והשאר זה ירושלים.
אמיר גילת: ירושלים בנוי מ-290 מיליון ממתחם שערי צדק - אנחנו מפנים שני שליש ממתחם שערי צדק ובונים על שליש; יש לנו עוד נכס ברחוב ירמיהו, ויחד זה מביא אותנו ל-290.
אמיר גילת: הקריה בתל-אביב זה 150 מיליון – מתוכם 110 מיליון הולכים להחזר הלוואה למדינה.
אמיר גילת: יחד זה נותן לנו את ה-400 מיליון שקלים.
אמיר גילת: 40 מיליון שנותרו מהקריה בתל-אביב הולכים לבניית מתחם רשות השידור בלוד.
אמיר גילת: הפינוי של רוממה ובניין החוטים הסמוך יממן את הבנייה של אותו בניין בשערי צדק.
משה גפני: זה לקח זמן.
אמיר גילת: עקב אי העלאת האגרה, שהיה אמור להיות המתווה הנוכחי, התהליך נתקע במשך כמה חודשים.
אמיר גילת: בפברואר היתה פריצת דרך כשחתמנו על המתווה שמסכם את העקרונות שאמרתי עכשיו.
אמיר גילת: מפברואר ועד היום סוכמו הפרטים של העקרונות ועכשיו אנחנו לקראת חתימה על הסכם.
משה גפני: מה זה שחבר הכנסת ציון פיניאן סיפר באריכות, שהעובדים לא מקבלים מה שמגיע להם?
משה גפני: מי יודע לענות על זה?
משה גפני: דני, בבקשה.
דני זקן: הסיבה העיקרית שלא מקבלים היא כי נמצאים איפשהו באמצע – כן עובדי מדינה, לא עובדי מדינה – אז בכל פעם שיש הסכמים ציבוריים הם צריכים להתחנן לקבל את מה שמקבלים כל העובדים במגזר הציבורי.
דני זקן: לאורך שנים היו מאבקים על העניין, מאבקים משפטיים ואחרים.
דני זקן: האוצר וכל מי שאמור לאשר אישר את זה שסוף-סוף נהיה חלק מהמגזר הציבורי באופן מלא ונקבל את כל ההסכמים.
דני זקן: אבל במהלך המשא ומתן, בין היתר כאמצעי לחץ, נקבע שתוספות השכר וכל מה שהמגזר הציבורי קיבל מ-2008 ישולמו רק כאשר תיכנס הרפורמה לתוקף.
דני זקן: כלומר, הפכנו להיות בני ערובה של הרפורמה - אם יש רפורמה אנחנו עובדי ציבור, אם אין רפורמה אז אנחנו עדיין נמצאים באותו תחום אפור.
דני זקן: זה עיקר הבעיה.
משה גפני: כמו במערך הכבאות.
דני זקן: נכון, יש הרבה דמיון .
משה גפני: מה הייתם נחשבים עד היום, עד החתימה על ההסכם?
דני זקן: אנחנו עובדי רשות ממלכתית ציבורית, אני לא יודע איך לקרוא לזה.
יונתן רזניק: רשות סטטוטורית.
קריאות: עובדי ציבור רק בחובות, לא בזכויות.
משה גפני: רגע, רבותי.
משה גפני: דני, מבחינת העובדות, מה הייתם נחשבים עד חתימת ההסכם?
משה גפני: אתם לא עובדי מדינה, אתם מקבלים את שכרכם מהתאגיד, מרשות השידור.
דני זקן: נכון, אבל מצד שני עם כל החובות של עובדי המדינה.
דני זקן: למשל, נציבות שירות המדינה יושבת לנו על הצוואר עם כל הכללים של הנציבות.
דני זקן: למשל, עבודה פרטית.
דני זקן: מיליון דברים אחרים.
משה גפני: זאת אומרת, חלים עליכם כל הכללים של עובדי המדינה לחובה אבל לא לזכויות.
משה גפני: זה מוכר לי.
משה גפני: אתם מודעים לזה שהחובות חלים עליהם והזכויות לא?
יונתן רזניק: נתייחס בהמשך.
שכיב מוראד שנאן: אם אפשר, שיסבירו לנו גם מה צורת ההעסקה, מי מקבל איזה חוזה.
משה גפני: זו העסקה עם התאגיד, עם רשות השידור.
שכיב מוראד שנאן: מי מקבל 5,000 שקלים ומי מקבל 80,000.
משה גפני: אני לא חושב שאנחנו צריכים - - -
שכיב מוראד שנאן: חשוב לי להבין.
משה גפני: בסדר, תבקש והם יגידו לך.