GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אתם רוצים להיכנס לעניין?
משה גפני: יהיה לכם עוד כוח.
משה גפני: כונס נכסים על כל הנכסים ההרוסים.
אריאל יוצר: אני רוצה לעשות הצעה פשוטה, אבל צריך להבין, אין נכס בארץ שהערך שלו הוא שלילי.
אריאל יוצר: אם מישהו לא יודע לתחזק את הנכס הזה ולמצות אותו, ירד מספיק במחיר וימכור אותו למישהו אחר.
משה גפני: ציון, מה ההצעה?
חזקיה ישראל: הממשלה מוכנה לקנות את הנכס?
משה גפני: חזקי, אני לא מסכים.
משה גפני: סתם אנחנו טוחנים מים.
ציון פיניאן: ההצעה שלי היא שנה וחצי פלוס חצי – פטור, לאחר מכן במשך שלוש שנים 50%.
משה גפני: לא, שנה וחצי זה מעט.
ציון פיניאן: זה שנתיים.
ציון פיניאן: שנה וחצי ועוד חצי.
ציון פיניאן: ולאחר מכן יש לו במשך עוד שלוש שנים פטור 50%.
משה גפני: ואחרי זה מה?
משה גפני: הוא לא מצליח למכור.
פניה קירשנבאום: כונס נכסים.
ציון פיניאן: כונס נכסים.
משה גפני: מה פירוש המלה?
פניה קירשנבאום: שמישהו יעזור לו למכור את הנכס הזה.
אריאל יוצר: מה זה לא מסכימים?
אריאל יוצר: זה לא שאני מתנגד, פשוט אני לא רואה מצב - - -
שגית אפיק: לא, זה לא ישים, זה לא דבר שהוא אפשרי.
ציון פיניאן: אולי במקום שלוש, ארבע שנים, שיהיה שש שנים.
ציון פיניאן: ארבע שנים 50%, שנה וחצי פלוס חצי.
פניה קירשנבאום: אז שגית, מה את מציעה?
פניה קירשנבאום: הרי הכול עניין של מחיר.
פניה קירשנבאום: הוא פשוט מחזיק את זה, הוא לא משלם ארנונה, הוא פטור מארנונה, איזה תמריץ יש לו למכור את הנכס הזה?
שגית אפיק: אני מציעה להגביל את התקופות.
שגית אפיק: אחרי תקופה מסוימת, כפי שהציע היושב-ראש, הוא ישלם למשך מספר שנים ארנונה.
משה גפני: חצי.
ציון פיניאן: מופחתת.
שגית אפיק: אבל אם עברנו שש-שבע שנים, שזו תקופה יחסית ארוכה אחרי שהוא שילם, והוא לא יכול למכור והוא לא יכול לעשות עם זה כלום, אין מה לעשות.
אריאל יוצר: שגית, את לא פותרת פה את התמריץ הכלכלי לא לשפץ את הנכס.
שגית אפיק: ומה התמריץ לפי מה שאתה מציע?
אריאל יוצר: אני מציע שהוא ישלם ארנונה.
שגית אפיק: ומה זה יגרום לו לעשות?
אריאל יוצר: זה יגרום לו להפנים את הערך הכלכלי.
משה גפני: מירב כהן מעיריית ירושלים, בבקשה, בקצרה.
מירב כהן: אני חברת מועצת עיר.
מירב כהן: אני לא פקידה.
משה גפני: אני לא אמרתי שאת פקידה.
משה גפני: אגב, שתדעי, שיש פקידים מצוינים, יותר טובים מנבחרים.
מירב כהן: לא, פוליטיקאי זה יותר גרוע מפקיד.
משה גפני: אני לא יודע אם את יודעת, יש פוליטיקאים מצוינים.
משה גפני: אלה שלא מופיעים בתקשורת, שעושים עבודה.
מירב כהן: בסדר גמור.
מירב כהן: לא, אני אמרתי רק כדי שידעו שאני לא מייצגת את העמדה המקצועית.
מירב כהן: יש פה את עורך-דין שפט שייצג, אם תרצו.
משה גפני: לא, אם יש מחלוקת ביניכם, אני יכול להרחיב בעניין.
מירב כהן: לא, אנחנו מיושרים לחלוטין.
מירב כהן: אני יכולה להגיד מה הבעיה בירושלים.
מירב כהן: בירושלים יש לנו סדרי גודל של 1,600 נכסים, וכשאני אומרת נכס זה בניין או דירה, זה היקף מאוד משמעותי.
מירב כהן: עכשיו, כמו שחברת הכנסת פאינה אמרה, זה גם מפגע בטיחותי, זה גם אסתטי.
מירב כהן: זה גם יוצר מצב שאני משלמת ארנונה מלאה והשכן שלי שלא משלם בנכס שלו ויש שם נרקומנים שאני סובלת מהם, אני מממנת לו את הארנונה, אני משלמת ארנונה בזמן שהוא מקבל פטור.
מירב כהן: והכי גרוע, זה ניצול רע מאוד של הקרקע, שבירושלים לפחות אני יכולה לומר שהיא מאוד מאוד יקרה ונדירה, גם לעסקים וגם למגורים, שניהם חשובים לנו.
מירב כהן: עכשיו, היום באמת המערכת היא עקומה.
מירב כהן: בדקנו וחשפנו את רשימת הנכסים ונתנו ליזמים עסקיים אפשרות לפנות אליהם ולהציע להם לרכוש את הנכסים.
מירב כהן: ברוב המקרים זה לא התאפשר, מהמדגם שאנחנו עשינו, משתי סיבות עיקריות: האחת, ריבוי בעלים שמסוכסכים ביניהם ולא מצליחים להגיע להבנות, והשנייה, שיש הרבה מבנים שחושבים שאולי יקבלו עוד אחוזי בנייה בעתיד והם ישביחו את הקרקע שלהם.
מירב כהן: מעט מאוד מקרים היו של אנשים שירדו מנכסיהם ואין להם שקל, ולכן הם נאלצים להשאיר את הנכס כפי שהוא.
מירב כהן: את זה אני יכולה להגיד על ירושלים.
מירב כהן: אנחנו העברנו לטרכטנברג את ההצעה הזאת, אחרי שלמדנו מודלים שקורים בעולם כולו.
מירב כהן: זה הכיוון שאליו הולכים בעולם, אפילו יותר חמור.
משה גפני: מה שייך טרכטנברג?
מירב כהן: את ההצעה של להגביל לחצי שנה התארגנות.
מירב כהן: דרך אגב, כמו שיש בסעיפים אחרים בארנונה, מי שעושה שיפוץ יש לו באוטומט חצי שנה.
משה גפני: ואחרי תשעה חודשים?
מירב כהן: חצי שנה התארגנות, עוד שלושה חודשים במקרים חריגים, ולאחר מכן - - -
משה גפני: הוא ענה לכם, טרכטנברג?
מירב כהן: הוא אימץ את זה.
אריאל יוצר: הוא אמר: אני מקבל.
אבישי ברוורמן: מה התפקיד של טרכטנברג?
אבישי ברוורמן: הוא גם ראש ות"ת, הוא גם - - -
משה גפני: מה אתה רוצה שהם יעשו בעיריית ירושלים?
משה גפני: משמעם להם, הם שולחים לטרכטנברג.
מירב כהן: אני יכולה להגיד שהנכסים האלה לרוב מקבלים פטור ללא מגבלת זמן.
מירב כהן: יש שם נכסים שכבר 20 שנה מקבלים כל שנה 100% פטור בארנונה ולא משלמים שקל, ואנחנו סובלים מזה מאוד.
משה גפני: את הולכת?
נועה בן אריה: אני מסכימה להצעה של שגית.
מירב כהן: אני רק אשלים את הדברים שלי, אם אפשר.
מירב כהן: שמעתי את הדוגמאות מהפריפריה, שאני מבינה ששם הדברים הם שונים.
מירב כהן: אבל גם לומר, שניתן לו פטור ונשאיר את הפריפריה עם נכס נטוש זה לא פתרון.
מירב כהן: אולי צריך להטיל עליו מגבלות אחרות.
משה גפני: תודה, הבנתי, בסדר.
משה גפני: טרכטנברג לא ענה לכם?
מירב כהן: ענה.
אבישי ברוורמן: אימץ בחום.
מירב כהן: והממשלה גם אימצה.
משה גפני: אבישי, אתה ביקשת.
אבישי ברוורמן: כן, רק בקצרה.
משה גפני: לא לדבר עכשיו.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להתייחס למה שנאמר, וכמה שאני וחזקי כבר כל כך הרבה שנים מכירים, אני קצת חולק עליו.
אבישי ברוורמן: אני מקבל מה שאמרו ראשי ערים, שמפעם לפעם ישנם פרויקטים שישנה בעיה.
אבישי ברוורמן: אבל הבעיה הזאת של כל כך הרבה נכסים שאם אנחנו לוקחים אותם לשלוש שנים, היא בעיה שצריך לקצוב אותה.
אבישי ברוורמן: אם חצי שנה ותשעה חודשים הרעיון לא מספיק, אז שיהיה שנה, שנה ושלושה חודשים, צריך לקצוב אותה.
אבישי ברוורמן: ובמקביל לשים על ידה, בכל זאת יש פה אנשים עם איזשהו שיקול דעת, ועדת חריגים, שבאמת כשדברים זועקים לשמיים, שכונה גדולה או דברים שהדעת סובלת שיש פה שינוי, שיקבלו החלטה.
אבישי ברוורמן: שלוש שנים זה כאילו לא עשו דבר.
אבישי ברוורמן: והנקודות שמירב ואריאל אמרו לדעתי זועקות כבר לשמיים, וחברת הכנסת קירשנבאום גם הגדירה את זה.
אבישי ברוורמן: אם לא תקבל על זה החלטה, או שלא נקבל החלטה, לדעתי שלוש שנים כאילו לא קרה דבר.
כפיר כהן: אני עורך-דין ממרכז השלטון המקומי.
משה גפני: אתם מסכימים להצעה שלי?
כפיר כהן: אנחנו מסכימים, בהסתייגות.
משה גפני: הסתייגות כבר?
כפיר כהן: הסתייגות.
כפיר כהן: אנחנו מבקשים שגובה התעריף לא יהיה מחצית, אלא גובה התעריף הנמוך ביותר האפשרי על-פי התב"ע.
כפיר כהן: במענה לחבר הכנסת ברוורמן, אנחנו גורסים שפטור קצר – היום אין פטור, בוא נתחיל מזה, זאת אומרת שכל המגמה הזאת היא מבורכת בעינינו.
שגית אפיק: היום יש פטור מלא.
כפיר כהן: סליחה, אין הגבלה על הפטור.
כפיר כהן: אין הגבלה בזמן, אני מחדד.
אבישי ברוורמן: רק בהערה אחת לך.
אבישי ברוורמן: אתה יודע שבמתמטיקה, יש דבר שנקרא מקסימיזציה תחת אילוצים.
אבישי ברוורמן: כשהאילוץ שאתה שם עליו לא תקף, זה כאילו שאין אילוץ.
אבישי ברוורמן: הטענה שלי היא ששלוש שנים זה לא אילוץ.
אבישי ברוורמן: הוא מבין כל מלה שאני אומר.
אבישי ברוורמן: הוא איש פיקח.
אבישי ברוורמן: הוא מתחזה לצנוע.
כפיר כהן: בין העדר ההגבלה להגבלה שהיא לא ישימה במבחן המציאות, דהיינו שמה שהיא תוליד בסופו של דבר אלו ועדות ערר ותביעות מנהליות, אנחנו מבינים בשלטון המקומי, שנדרשת איזושהי תקופה ונדרש איזשהו פרק זמן שהוא סביר יותר.
כפיר כהן: ולכן אנחנו מוכנים ללכת לאיזושהי הצעה, שאולי לא עושה פה שכל לחלק מהגורמים, ללכת על תקופת זמן שהיא קצת יותר ארוכה, אבל שהיא יותר ישימה במבחן המציאות, בהינתן שאותו תשלום ארנונה בתום התקופה הזאת יהיה התשלום הנמוך ביותר האפשרי על-פי התב"ע ולא מחצית הסכום.
כפיר כהן: ואני גם מוכן ללכת על כך שאחרי שלוש שנים, זאת אומרת שאחרי פרק של שש שנים, והיה ולא קרה דבר עם הנכס ובאמת המקרה הוא חריג עד כדי כך, אפשר לחזור ולדון באיזושהי אפשרות של פטור.
כפיר כהן: אבל איזושהי ועדת חריגים לעניין הזה, זה מבחינתנו ייהרג ובל יעבור.
כפיר כהן: אני חושב שגם מבחינתכם.
משה גפני: כידור, אתה ביקשת?
מרדכי כידור: אני מנכ"ל התאחדות "בוני הארץ".
מרדכי כידור: הבעיה היא לא רק בנכסים מסחריים או במפעלים, היא בעיה שנוגעת גם במבני מגורים.
מרדכי כידור: המצב שתואר בירושלים הוא מצב אבסורדי.
מרדכי כידור: כלומר אם יש דירה ש-20 שנה עומדת לא מטופלת ומוכרזת כנכס נטוש, זה בהחלט לא סביר.
מרדכי כידור: מצד שני, החצי שנה, שלושה חודשים, במקרים שגם יש בניין שלם, שאתה רוצה עכשיו לשפץ ולהכשיר אותו למגורים, זה לא לוח זמנים אפשרי.
מרדכי כידור: ולכן מה שדובר פה, והלוחות זמנים שננקבו פה ומנגנון הארנונה שהוצע, לדעתי הם נכונים.
מרדכי כידור: צריך לתת פה משהו סביר, שגם יזם, בן-אדם פרטי, קבוצת אנשים עם נכס שמאפשר הכשרת דירות למגורים, יידע ויכול לעשות את זה.
מרדכי כידור: אני יכול להגיד לכם היום, שבמצב הקיים כרגע, מי שיש לו בניין ורוצה לשפץ אותו עם 20 דירות, לא מסוגל לעשות את זה.
מרדכי כידור: אין לו פועלים, כמו שאתם יודעים, אין לו חומרים.
משה גפני: כן, אבל אם הוא ישלם ארנונה, אז לא תהיה לו ברירה, והוא ישפץ.
מרדכי כידור: הוא לא יוכל.
מרדכי כידור: כי לא יהיה לו עם מה.
קריאה: מה ההצעה שאתה מציע?
מרדכי כידור: אני מדבר על לוחות זמנים, שלא בין שישה חודשים לשלושה חודשים.
ציון פיניאן: ירדנו מזה.
מרדכי כידור: אני לא חושב ששלוש שנים זה לא סביר.
רונית פלג: אני עורכת-דין פלג מהתאחדות התעשיינים.
רונית פלג: הבעיה בסעיף הזה שהוא חובק בתוכו מקרים שונים לחלוטין.
רונית פלג: אנחנו עלולים פה לשפוך את התינוק עם המים.
רונית פלג: יש בגדול שלושה סוגי מקרים שעד היום, מתקופת המנדט, זה לא סעיף חדש, נהנים ממנו.
רונית פלג: הראשון זה באמת המקרים הבעייתיים שעיריית ירושלים מדברת עליהם, של דברים שעומדים כאבן שאין לה הופכין.
רונית פלג: השני והגדול מכולם זה המשפצים האמיתיים.
רונית פלג: הסעיף הזה נועד ומשמש ביום יום לנכס לא ראוי שעובר את תהליך השיפוץ, שאותו אנחנו הכי רוצים לעודד, ואת זה אתם שוכחים.
רונית פלג: עכשיו, היום במגבלות של חוקי שימור המבנים, במגבלות של תכנון ובנייה, מי יכול לאמוד את אורכו של השיפוץ הזה?
רונית פלג: זאת אומרת, אנחנו על הדרך פוגעים במשפצים האמיתיים, ואם צריך נביא דוגמאות.
רונית פלג: שיפוץ יכול לארוך שנה, ויכול גם לארוך ארבע וחמש שנים.
רונית פלג: זהו המקרה השני.
רונית פלג: המקרה השלישי זה אותם מקרים בפריפריה, שמה שהם לא יעשו לא לאל ידם לפתור את הבעיה.
רונית פלג: לכן ייתכן שמה שהוצע על-ידי חבר הכנסת אדרי עושה שכל בממוצע, זאת אומרת שלוש פלוס שלוש נותן תשובה ממוצעת.
רונית פלג: מרבית השיפוצים יסתדרו עם זה, הנכסים ההרוסים יקבלו את מה שצריך כדי לקבל את התמריץ לצאת מזה, אבל אותם נכסים בפריפריה שיש להם או בעיה תכנונית או בעיה של חוסר בדרישה, יעמדו כאבן שאין לה הופכין וגם יצטרכו לשלם ארנונה.
רונית פלג: ולכן, אם בכלל להסכים לתהליך הזה, חייב להימצא סעיף שפוטר נכסים שיוכיחו שתכנונית או מסיבה אובייקטיבית לא יכולים לעמוד בזה.
רונית פלג: אותם אנחנו בוודאי לא רוצים להעניש.
רונית פלג: גם לא עיריית ירושלים שהגתה את הסעיף, לא רוצה להעניש נכס באור-עקיבא או בדימונה.
משה גפני: איתיאל, לגבי מה ששאלנו אותך על גמלת ניידות שכאילו זאת הכנסה.
איתיאל מלאכי: פניתי לביטוח הלאומי גם בנושא הזה וגם בנושא השני שעלה בדיון הקודם.
איתיאל מלאכי: יש שני נושאים.
משה גפני: כן, אחד זה גמלת ניידות.
איתיאל מלאכי: הנושא של ניידות ושירותים מיוחדים, אנחנו עושים בדיקה על המשמעות של הסיפור הזה, ייקח קצת זמן.
איתיאל מלאכי: פנינו לביטוח הלאומי כבר.
איתיאל מלאכי: צריך לראות מה המשמעות של זה לפני שאני בודק מה העמדה של המשרד.
איתיאל מלאכי: הנושא השני היה הסיפור של השוואת מעמדו של נכה מהעבודה לנכות כללית.
איתיאל מלאכי: גם פה מיד אחרי הדיון פניתי לביטוח הלאומי בסדרה של שאלות כדי להבין מה המשמעויות.
איתיאל מלאכי: טרם קיבלתי תשובה.
איתיאל מלאכי: אני צריך "לשבת על" הביטוח הלאומי.
משה גפני: "לשבת על" הביטוח הלאומי זה דבר מעניין.
משה גפני: זה יכול לקחת 20 שנה.
איתיאל מלאכי: כמה שבועות.
ציון פיניאן: עד שממשלת הביטוח הלאומי תתחלף.
משה גפני: אוקיי, רבותי, אנחנו מציעים ככה:
משה גפני: המגמה היא של שלוש שנים ושלוש שנים.
משה גפני: אני גם לא בטוח בעצמי בעניין הזה, אני חושב שצריך לעשות גם שוני בין הפריפריה למרכז.
משה גפני: צריך למצוא גם פתרון לחריגים, שאין לנו.
משה גפני: הרי אין פה איזה עניין פוליטי של מישהו.
משה גפני: זה לא שיש למישהו איזה נכס הרוס, והוא רוצה.
משה גפני: המגמה שלכם ברורה.
משה גפני: יש לכם סדרה של חוקים, שאתם בסוף תגידו: פתרנו את בעיית הדיור במדינת ישראל.
משה גפני: העברנו למוסדיים, פטרנו ממס שבח דירות של משרדים.
אריאל יוצר: הורדנו את הריבית ל-3%.
משה גפני: כן, אני יודע, את מה שאנחנו עושים בוועדה, אתם לוקחים קרדיט לעצמכם.
משה גפני: נכסים הרוסים הוצאנו לשוק.
משה גפני: אצלכם זה בסדר, אני מכבד את זה.
משה גפני: אבל אנחנו לא בטוחים שנכס הרוס יפתור את בעיית הדיור במדינת ישראל.
משה גפני: אני מסכים שצריך למצוא לזה פתרון.
משה גפני: אני אומנם פיצלתי את זה מחוק ההסדרים, אבל ברבות הימים, אמרנו שנקיים את הדיון הזה, אני רוצה לקיים את הדיון.
משה גפני: מה שקרה עם טרכטנברג באמצע זה קצת מצחיק, אבל אני בימים האחרונים כבר לא צוחק, אז אני לא צוחק.
משה גפני: טרכטנברג הגיע והוא אמר שלא צריך.
משה גפני: מאיפה הוא מבין בזה, עם כל הכבוד.
אריאל יוצר: ייעצנו לו.
משה גפני: לא יעצתם לו, זאת ועדה שלכם.
משה גפני: הרי כותבי העתים יגידו את זה, אתם לקחתם את טרכטנברג בתור קישוט.
משה גפני: כל המדיניות שלכם נמצאת שם, מהראשון ועד האחרון.
משה גפני: אני הרי יודע מה המדיניות שלכם.
משה גפני: רק יש לזה כיסוי, טרכטנברג.
משה גפני: אני מבקש שתחזרו למשרד.
משה גפני: אה, בתי כנסת אתם צריכים לתת לי תשובה, אם אנחנו יכולים להכניס את הסיפור של הכנסיות.
משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לעניין.
שגית אפיק: זה איתיאל.
איתיאל מלאכי: ב-27 יהיה דיון על זה.
משה גפני: אה, זה לא אתם?
אריאל יוצר: הפעם לא.
משה גפני: כל הכבוד, יש משהו במדינה שזה לא אתם.
משה גפני: זה הם התנגדו.
משה גפני: אבל אני מכבד אותם, הם אומרים: זה לא אנחנו.
משה גפני: זה הכול הם.
משה גפני: לא, זה אמרתי לה, לא התכוונתי.
איתיאל מלאכי: זה לא התחום שלהם, ולכן הם לא מעודכנים.
משה גפני: זה לא התחום שלהם.
משה גפני: מה לא התחום שלהם?
איתיאל מלאכי: לא, הם לא מעודכנים בסיפור הזה של בתי הכנסת.
שגית אפיק: בוועדת שרים לא היה נציג אגף תקציבים?
איתיאל מלאכי: אם היה פה נציג אחר, הוא היה יודע על מה מדובר.
איתיאל מלאכי: אני רוצה פה לסנגר קצת.
משה גפני: אני נגד אגף התקציבים, אבל אני בעד זה שהם מעודכנים.
איתיאל מלאכי: כשצריך.
משה גפני: אז גם תשובה?
איתיאל מלאכי: בעוד שבועיים יהיה דיון על זה.
משה גפני: אוקיי, הבנתי.
משה גפני: אני מבקש תשובות על כל הדברים האלה.
משה גפני: אני מבקש שתחזרו למשרד, תבדקו את הדברים האלה.
משה גפני: זה לא ילך על חצי שנה, זה לא ילך על שנה וחצי.
לאריאל יוצר: רק כדי להבהיר: לבדוק מה?
משה גפני: שלוש שנים ושלוש שנים.
צחי דוד: ואחרי זה מה?
משה גפני: ואחרי זה הוא יהיה פטור.
אריאל יוצר: מה עשינו בזה?
משה גפני: מה אתם רוצים שהאיש יעשה?
משה גפני: הוא שלוש שנים משלם ארנונה.
צחי דוד: אחת הדוגמאות הכי משמעותיות שעלתה בסביבת נכסים עסקיים בפריפריה, אזורי תעשייה בפריפריה ודברים כאלה.
צחי דוד: יודעת הוועדה, היא מעבירה פניות כאלה מעת לעת, מפתחים היום אזורי תעשייה גם בפריפריה.
צחי דוד: לא רק פריפריה כמו אור-עקיבא אלא פריפריה הרבה יותר רחוקה: קרית-שמונה, ירוחם.
צחי דוד: אזורי תעשייה חדשים מפותחים.
צחי דוד: יש ביקושים לתעשייה בפריפריה.
צחי דוד: כלומר הטענה שבמשך שלוש שנים או ארבע שנים או חמש שנים אי-אפשר למכור מפעל כי אין מפעלים שרוצים לבוא, היא לא מדויקת.
צחי דוד: מוקמים מפעלים חדשים, אפשר למכור.
צחי דוד: יש פה שיקול אדיר גם מבחינת הרשות המקומית, לא לפתח שטחים נוספים, לא להאריך קווים של ביוב.
צחי דוד: יש פה תועלת משקית אדירה בניצול של אזורי תעשייה קיימים ושיפוצם ולא לבנות אזורי תעשייה חדשים.
אריאל יוצר: גפני, רק לגבי ההצעה שלך.
אריאל יוצר: יש חלופה אחת כמו שהצגת – שלוש ועוד שלוש – שהיא אומנם מאריכה את התקופה, אבל אני חושב שבדרך אנחנו מפסידים הרבה נכסים שדווקא כן היינו רוצים להטיל עליהם ארנונה.
אריאל יוצר: חלופה אחרת שיש איתה בעיה יישומית היא לעשות תקופה קצת יותר קצרה אבל לתת איזשהו פתרון לחריגים.
אריאל יוצר: אני מציע, אם זה מקובל עליך, שאנחנו נבחן גם את החלופה השנייה, שבה נחשוב על תקופה קצת יותר קצרה.
משה גפני: בבקשה, חריגים מקובל עלי.
משה גפני: הבעיה שאי-אפשר משפטית.
משה גפני: מה זה חריגים?
משה גפני: מי מחליט חריגים?
אריאל יוצר: בסדר, אני אנסה למצוא מנגנון.
משה גפני: אריאל, תחפש את המנגנון.
משה גפני: אנחנו פתוחים לכל דבר שהוא הגיוני, ולא לפגוע באלה שהם בלאו הכי סובלים.
משה גפני: על סדר היום מינוי מנהל כללי למשרד מבקר המדינה בהתאם להוראות סעיף 12 וסעיף 41(3) לחוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט-1959.
משה גפני: אני מקדם בברכה את מבקר המדינה החדש, יוסף חיים שפירא.
אבישי ברוורמן: כבוד המבקר, האם קיבלת את השם הזה כשנולדת?
יוסף שפירא: קיבלתי את זה בתעודת הלידה ובגיל 16 הוצאתי תעודת זהות ובה כתבו יוסף שפירא.
יוסף שפירא: בגיל 20 רציתי להוציא דרכון כדי לצאת לחוץ לארץ, אמרו לי שאני לא יכול, זה ייקח עשרה ימים, אלא אם כן בדרכון יהיה כתוב יוסף שפירא.
יוסף שפירא: כך הדברים נשכחו ונשאר השם יוסף שפירא.
יוסף שפירא: אמי המנוחה, לפני מותה, לפני מותה שאלה אותי אם אני זוכר שקוראים לי יוסף חיים שפירא, אמרתי לה כן והלכתי ושיניתי את השם במשרד הפנים.
משה גפני: במשרד הפנים שינו?
משה גפני: כי אנחנו מנסים לעשות כל מיני שינויים במשרד הפנים אבל זה לוקח הרבה זמן.
משה גפני: אנחנו מברכים אותך אדוני המבקר על כניסתך לתפקיד החשוב הזה.
משה גפני: אנחנו בירכנו אותך במליאת הכנסת וגם באופן אישי, אבל עכשיו ועדת הכספים מברכת אותך.
משה גפני: התפקיד הזה הוא אחד התפקידים החשובים ביותר שקיים במערכות השלטוניות במדינת ישראל.
משה גפני: הביקורת היא אבן בוחן או בעצם אבן דרך שאנשים יודעים שהם נתונים לביקורת וצריכים לעשות את הדברים הנדרשים מהם ולפעול בנושאים ובתפקידים לשמם את נבחרו.
משה גפני: אנחנו מאחלים לך הצלחה.
יוסף שפירא: תודה.
משה גפני: אתה מבקש מוועדת הכספים למנות מנכ"ל למשרדך, את אלי מרזל, ואני מבקש, אדוני המבקר, להציג ולנמק את הבקשה.
יוסף שפירא: קודם כל, תודה על הברכות.
יוסף שפירא: אני נמצא כאן בחברה טובה.
יוסף שפירא: לשמאלי נמצאת שגית שבעבר הייתה מתמחה שלי.
ציון פיניאן: רק לך מרשים להתחיל את דבריך עם בשמאלך כי זאת שגית.
ציון פיניאן: כולם מתחילים בימינם.
יוסף שפירא: גם בעלה עודד עבד במשרדי.
שכיב מוראד שנאן: יש לנו פרוטקציה רצינית מאוד.
שכיב מוראד שנאן: ברכה כפולה.
יוסף שפירא: מכל מקום, אני רוצה לומר לכם שתהליך הבחירה של המנכ"ל לא היה קל לי.
יוסף שפירא: היו לי כעשרים מועמדים, כולם אנשים מצוינים שמעוניינים, כמו רבים אחרים, לשרת את המדינה במשרד מבקר המדינה ורואים בזה שליחות.
יוסף שפירא: היה לי קשה לברור את האדם המתאים ביותר לתפקיד מפני שלא כולם היו מתחום הניהול או מתחום הביקורת.
יוסף שפירא: בסופו של יום בחרתי באלי מרזל מפני שיש לו את היתרון שהוא גם איש ניהול וגם איש ביקורת ותיק מאוד, זאת בנוסף לתכונותיו האישיות, יושרה.
יוסף שפירא: אני מכיר גם את אחיו שהוא שופט בית המשפט המחוזי, יגאל מרזל, והיה רשם בבית המשפט העליון.
יוסף שפירא: כמו שאומרים באידיש, משפחה טובה.
יוסף שפירא: אני בטוח שהבחירה תהיה מצוינת.
משה גפני: מר מרזל, במה עסקת קודם?
אלי מרזל: אני מכהן עד לימים אלה כסמנכ"ל בחברת מקורות בתפקיד המבקר הפנימי.
אלי מרזל: לפני כן הייתי מבקר פנים בבתי החולים של הדסה.
אלי מרזל: אני בעל תואר שני בביקורת ותואר שני נוסף בניהול.
אלי מרזל: אלה התחומים מהם אני בא.
משה גפני: איך אתה רואה את מערכת היחסים של משרד מבקר המדינה עם משרדי הממשלה?
אלי מרזל: את מערכת היחסים יקבע המבקר.
אלי מרזל: הוא זה שקובע את המדיניות במשרד.
אלי מרזל: אני בא כדי לסייע לו להוציא את המדיניות הזאת לפועל באופן הטוב ביותר.
אלי מרזל: לכן, ברשותך, אני לא רוצה להיכנס לנושא הזה.
משה גפני: רבותיי, אני מבקש להצביע.
משה גפני: אם מישהו ירצה אחר כך לומר מספר מלים, בבקשה.
משה גפני: בעד אישור בקשת המבקר למינוי המנכ"ל אלי מרזל – פה אחד הבקשה אושרה
משה גפני: פה אחד אושרה בקשתו של המבקר למינוי המנכ"ל.
משה גפני: אדוני המבקר, מינוי המנכ"ל אושר ואנחנו מאחלים למנכ"ל הצלחה.
משה גפני: אנחנו מאחלים למשרד המבקר הצלחה בתפקיד החשוב הזה אם מישהו רוצה לומר מספר מלים, בבקשה.
שכיב מוראד שנאן: אדוני המבקר, אני מאחל לך הצלחה מכל הלב.
שכיב מוראד שנאן: הייתי רוצה להפנות את תשומת לבך לדבר אחד בתוקף תפקידך כאחד שאמור לבקר את מה שקורה במשרדי הממשלה.
שכיב מוראד שנאן: תבקר גם את משרדך בנושא של שילוב בני מיעוטים בתוך משרדך.
שכיב מוראד שנאן: מספר העובדים במשרד מבקר המדינה לא מתקרב ליעד הממשלתי וחשוב מאוד שממך תבוא הישועה ואתה תהווה דוגמה אישית.
שכיב מוראד שנאן: דוגמה פשוטה.
שכיב מוראד שנאן: לפני תקופה קצרה המבקר הקודם הגיש רשימה של נציגי ציבור לוועדות בחירת עובדים למשרד המבקר.
שכיב מוראד שנאן: לצערי הרב בין כל השמות לא היה אפילו שם אחד של חרדי שמתקרב להיות דומה לשם של בן מיעוטים.
יוסף שפירא: אם שמעת את דבריי בכנסת, לכך כיוונתי.
שכיב מוראד שנאן: דברי הביעו הרבה תקווה.
יוסף שפירא: זה נכון.
יוסף שפירא: יש איושים של תפקידים שהם לא מיידיים אלא הם תלויי מכרזים אבל אני רוצה לומר לך שבתקופה הקרובה אני עומד לקבוע ועדות מסוימות שהן חיצוניות ושם אני משבץ גם מהמגזר הערבי וגם מהמגזר החרדי.
פניה קירשנבאום: אני מקווה שגם דוברי רוסית אתה משבץ שם.
משה גפני: בואו לא ניגרר לעניין הזה.
אבישי ברוורמן: רק מילה אחת, בהצלחה.
משה גפני: אנחנו מאחלים לכם הצלחה.
יוסף שפירא: אני רוצה להודות לכם בשמי ובשם הצוות שנמצא כאן.
משה גפני: צוות טוב מאוד יש במשרד מבקר המדינה.
משה גפני: אתה מקבל צוות מצוין.
יוסף שפירא: לפי סדר הישיבה – צחי סעד, , שלמה רז והלל שמגר.
משה גפני: הלל שמגר הוא בן בית כאן ואנחנו מכירים אותו.
משה גפני: תודה אדוני המבקר.
משה גפני: על סדר היום דיון מהיר בנושא בחינה מחדש של בקשות סיוע מסלולי תעסוקה שהוגשו בשנים 2010 ו-2011 וסורבו בגלל מגבלת תקציב במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, הצעה לסדר של חברת הכנסת פניה קירשנבאום וחבר הכנסת מוחמד ברכה.
פניה קירשנבאום: כבוד היושב ראש, אני אהיה קצרה.
פניה קירשנבאום: לא פעם אחת דנו כאן בוועדה על הנושא של האבטחה והמענקים למפעלים בפריפריה שחייבים לתחזק אותם.
פניה קירשנבאום: דיברנו בוועדה על מפעל ספציפי ואני מדברת על מפעל טלדור באשקלון שמעסיק עובדים.
פניה קירשנבאום: היו דיונים עם מרכז ההשקעות והובטחו להם מענקים למסלול נוסף, לקבלת עובדים נוספים והרחבת הצוות.
פניה קירשנבאום: למרות כל ההבטחות, הנושא הזה נמשך ולא נפתר והמפעל שוקע בחובות ובבעיות.
פניה קירשנבאום: במקום להוסיף עובדים, בקצב הזה המפעל פשוט ייסגר.
פניה קירשנבאום: למרות הפניות האישיות שלי למשרד התעשייה ובקשה לקדם את העניין הזה ולטפל, נתקלתי – אני לא יכולה לומר קיר אטום כי כן ענו לי אבל לא הצלחתי להזיז את העגלה הזאת אפילו במילימטר.
פניה קירשנבאום: לכן ביקשתי להעלות את הנושא לדיון בוועדה ואולי במאמצים משותפים נוכל לקדם את העניין הזה כי אחרת נמצא עוד כ-300 עובדים בחוץ מחפשים עבודה.
משה גפני: מה התשובה שהם נותנים לך?
פניה קירשנבאום: מתוכננים אצלנו, והנה אנחנו כבר נפגשים וכולי.
פניה קירשנבאום: אני אומרת לך שאני יכולה להראות את ההתכתבות שלי עם חזי צאיג במקרה הזה.
פניה קירשנבאום: הובטח לי שהשבוע ייפגשו אתם, בשבוע הבא ייפגשו אתם, כן ידאגו לתמיכה וכולי, אבל זה לא מתקדם לשום מקום.
פניה קירשנבאום: אני מדברת עם החברים שמלווים את המפעל הזה ופשוט החלטתי שאין דרך אלא להביא את זה לדיון כאן בוועדה.
שטרית: אשר שטרית, סמנכ"ל מרכז ההשקעות.
שטרית: הקצאת המענקים, יש לה איזשהו הליך שהוא הליך מכרזי.
שטרית: היזמים השונים מגישים את הבקשות שלהם ולפי פרמטרים מסוימים אנחנו קובעים את הניקוד, לפיו הם מקבלים את הקצאות הכספים.
שטרית: החברה טלדור הייתה אחרונה מבין כלל החברות שהגישו את הבקשות והיא זכתה בשלוש נקודות מתוך מאה.
שטרית: לפניה יש הרבה מאוד חברות אחרות שלא זכו למרות הניקוד הגבוה שלהן.
שטרית: אנחנו מבחינת ההליך המשפטי לא יכולים לתת מענק לחברה שזכתה במקום האחרון כאשר לפניה יש עוד הרבה מאוד חברות שלא זכו.
פניה קירשנבאום: למה לא אמרתם לי את זה במשך חודשיים?
פניה קירשנבאום: במשך חודשיים אמרתם שהם הולכים לקבל את המענק הזה, שהם הולכים למענק של הרחבת צוות העובדים, שהם הולכים לקבל והכל רק עניין של שבוע וכי תיפגשו אותם ותסכמו.
פניה קירשנבאום: למה את התשובה הזאת לא קיבלתי לפני חודשיים?
שטרית: במקרה אני גם מנהל מסלולי התעסוקה, מנהל את המסלול הזה, אני נותן לך תשובה מוסמכת לעניין הזה.
שטרית: לא פנית אלי ואף פעם לא שמעתי ממך.
שטרית: זאת התשובה.
שטרית: מבחינת החוק, אנחנו לא יכולים לתת מענק לחברה שזכתה במקום האחרון כאשר לפניה ש עוד הרבה חברות שלא זכו.
שטרית: פירוש הדבר שאם מישהו יחליט לתת לחברה הזאת, לטלדור, יצטרך משהו כמו עשרות מיליוני שקלים כדי לספק את הביקוש של אותן חברות שזכו והניקוד שלהן גבוה לפני טלדור.
משה גפני: את פנית בקשר לחברות ספציפיות?
פניה קירשנבאום: אני דיברתי על החברה הספציפית הזאת.
פניה קירשנבאום: לי נמסר שהחברה הזאת נמצאת במסלול תעסוקה.
פניה קירשנבאום: נמסר לי שכבר השבוע קובעים אתם פגישה.
פניה קירשנבאום: אם זאת הייתה התשובה, היינו מחליטים שאנחנו לא מחכים לפגישה במסלול תעסוקה אלא אולי מעלים את הנושא הזה ואולי חושבים.
משה גפני: יכול להיות שתהיה השבוע פגישה בעניין?
שטרית: אני לא יודע אם השבוע, אבל אולי בשבוע הבא - אולי השבוע ואולי תחילת שבוע הבא – נזמן אותם לשיחה, נסביר להם את העניין ונציע להם להגיש בקשה להקצאה הקרובה בעוד חודש.
פניה קירשנבאום: אבל הם חברה אחרונה ולכן מה אתם מציעים להם?
פניה קירשנבאום: בניקוד הם לא זכו.
פניה קירשנבאום: אני מנהלת אתכם שיחות מעל חודשיים.
פניה קירשנבאום: למה לא אמרתם שלא מגיע להם?
פניה קירשנבאום: זאת התשובה הכי ישרה שיכולתם לתת.
פניה קירשנבאום: המילה הזאת – לא מגיע להם – לא נאמרה פעם אחת במשך חודשיים.
פניה קירשנבאום: במשך חודשיים נאמר לי שיפגשו אותם, יסבירו, מגיע להם מסלול תעסוקה, מגיע להם הרחבה של צוות העובדים והם כמעט התחילו לגייס עובדים על סמך הדברים האלה.
משה גפני: פניה, היות שאנחנו מוגלים בזמן, היות והנושא צריך בירור יותר משמעותי, אני מבקש לעקוב אחרי הדבר הזה.
משה גפני: נראה מה הולך לקרות בימים הקרובים.
משה גפני: תעדכן את חברת הכנסת פניה קירשנבאום ותעדכן גם אותי.
משה גפני: יכול להיות שנמשיך את הדיון הזה כי זאת לא הטענה היחידה וצריך לברר אותה ולנסות להגיע לפתרון.
שטרית: קח בחשבון שפתרון חיובי, קרי, מתן מענק לחברה, יחייב מתן מענקים לחברות שזכו בניקוד גבוה לפני החברה הזאת.
שטרית: מדובר על עשרות מיליוני שקלים.
משה גפני: יכול להיות שגם להם מגיע.
שטרית: מה זאת אומרת מגיע?
שטרית: המסלול הזה מנוהל על פי מכרז.
שטרית: אלה שמקבלים את הניקוד הכי גבוה, יקבלו את הכספים על פי אותו תקציב קיים.
נועם שטרן: אגף התקציבים.
נועם שטרן: צריך להגיד שלתת מענקים לחברות אחרות גם יבוא על חשבון חברות אחרות.
נועם שטרן: בכל שנה יש תקציב.
משה גפני: אפשר לקחת את ה-250 מיליון שקלים של האלקטרוניקה הבידורית ולתת לכולם.
משה גפני: מה זה יבוא על חשבון?
משה גפני: אנחנו מכירים את הסיסמה המטופשת הזאת שאומרת יבוא על חשבון.
נועם שטרן: זה לא משנה כרגע מה התקציב של המסלול, אם הוא חמישים מיליון, מאה מיליון או סכום אחר.
משה גפני: אני נותן לכם עכשיו 250 מיליון.
משה גפני: תנו לכולם.
נועם שטרן: אני רוצה להתייחס לעניין כללי בלי שאלה של גובה התקציב.
משה גפני: מגיע או לא מגיע, רוצים לעודד את זה או לא רוצים לעודד את זה – זאת השאלה המרכזית.
נועם שטרן: יש תקציב ומעודדים את הנושא.