GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שוקי שטרן: מר ברנט אומר: אם הממשלה תורה להם אז כך וכך.
שוקי שטרן: בואו לא ניקלע לפינה של עשיית הטעות שהרגולציה היא שתקבע לספק הגז X, Y או Z ולהסיר כל אחריות מספק הגז.
שוקי שטרן: אנחנו לא נהיה במצב הזה, לא נלך בנתיב הזה.
שוקי שטרן: האחריות על אספקת הגז בהתאם להסכמים שנחתמים ושיאושרו תהיה על הספק.
שוקי שטרן: לא ניתן לו את הנוחות שהוא יעמוד בתנאים רגולטיביים כאלה או אחרים - - -
משה גפני: לא יהיו מפעלים.
רוחמה אברהם-בלילא: אתה סותר את עצמך.
שוקי שטרן: לא, לא.
שוקי שטרן: סליחה, רבותי.
שוקי שטרן: לכן אנחנו נדרשים לעבודה קשה יותר, מורכבת יותר, על מנת לדאוג שמאפריל - -
ציון פיניאן: לא תהיה לכם עבודה יותר.
ציון פיניאן: מרגע שתגידו "לא" הם ייסגרו, אז אין מה לספק.
שוקי שטרן: - - שמאפריל 2013 גם למפעלים שחתמו הסכמים ויחוברו למערכת התשתית יהיה גז.
פסח ברנט: ומה עם 2015?
שוקי שטרן: וגם ב-2015, מר ברנט.
משה גפני: מי נמצא מהרשות להגבלים עסקיים?
מורן מיארה: אני רוצה להצטרף לדברים שאמרו כאן של אורן ושוקי.
מורן מיארה: ההחלטות של הממונה על ההגבלים עסקיים פורסמו לפני שבוע, להערכתי, לגבי שלושה הסכמים שנחתמו והובאו לאישורו.
מורן מיארה: הרשות להגבלים עסקיים, מטבעה כרשות תחרות, כשהיא קיבלה את ההסכמים האלה היא שקלה שיקולים של תחרות משני היבטים: גם בשוק של ספקי הגז - כלומר שהשוק לא יהיה חסום בהסכמים ארוכי טווח שלא יהיה כדאי לספקי גז אחרים להתחרות בהיבט הזה של גז טבעי; וגם הסתכלה על ההיבט התחרותי במה שנקראה בחוליות התחתונות - איך צרכני הגז יוכלו להתחרות.
מורן מיארה: ההסכמים האלה מאוד מורכבים.
מורן מיארה: הבעיה מורכבת בגלל קיבולת הצינור.
מורן מיארה: הבעיה העיקרית היא קיבולת הצינור מ"תמר".
מורן מיארה: במסגרת הזאת ניסו כל הרגולטורים שישבו על המדוכה לעשות כמיטב יכולתם ובמין מלאכת מחשבת ליצור כל מיני חללי זמן שבהם ניתן יהיה לרכוש גז.
משה גפני: זה מסובך, מסובך בשבילי.
משה גפני: את יכולה להסביר בדיוק?
משה גפני: למה אי-אפשר?
משה גפני: אני חושב שזה התפקיד שלכם.
משה גפני: אולי לא הבנתי כל כך, דיברתי עם דיוויד גילה.
משה גפני: למה לא נותנים שווה לכולם?
מורן מיארה: כפי שאמר אורן, למעשה זו החלטת מדיניות של איך מנהלים.
משה גפני: זה לעשות מונופול.
משה גפני: המשמעות של העניין היא שהחברות הגדולות יקבלו את מלוא הגז והחברות הבינוניות והקטנות לא יקבלו כלום.
משה גפני: מותר להשאיר את זה ככה?
שוקי שטרן: כן, אבל אנחנו לא רוצים להוריד אחריות מהספק.
משה גפני: עם כל הכבוד, אתה מתערב בעבודתה של עורכת הדין מההגבלים העסקיים.
מורן מיארה: ההחלטה איך לנהל את משק האנרגיה של מדינת ישראל היא החלטה - - -
משה גפני: אבל זה יוצר מונופול.
משה גפני: מישהו קיבל החלטה דרקונית שיוצרת מונופול על הגז.
משה גפני: הדוגמה הטובה ביותר היא מפעלי הנייר.
משה גפני: יש מפעל נייר אחד בחדרה שמקבל גז ויש מפעל נייר באופקים שלא מקבל גז.
משה גפני: זה בסדר מבחינת ההגבלים העסקיים?
משה גפני: בחנתם את זה?
מורן מיארה: אנחנו מתסכלים על ההסכם הזה מכיוון שגם ההסכם של "נייר חדרה" הוגש לפתחנו ונבדק.
מורן מיארה: הסכמי הגז מותנים באישור שלנו, אז הוא נבחן.
מורן מיארה: הסיפור שמדובר כאן במונופול לכאורה - יצאנו בשימוע לקראת הכרזה על מונופולין על מאגר "תמר" על מנת שנוכל לבצע פיקוח של רשות ההגבלים העסקיים מכוח הכלים של הממונה לפיקוח על מונופולין בהיבט הזה.
מורן מיארה: לכשיסתיים ההליך, ואם אכן יוכרז המונופול הזה, נוכל לעשות כלים בפיקוח הזה.
מורן מיארה: אבל ההצעה שמציעים כאן החברים, של אחוזים שוויוניים לכולם, זו החלטת ממשלה שהיא כבדה, היא מעבר להחלטה של רשות תחרות.
מורן מיארה: זו החלטה איך לנהל את משק האנרגיה של מדינת ישראל: האם אני רוצה שאזרחי מדינת ישראל ישלמו יותר על חשמל כיוון שחברת החשמל מקבלת פחות?
מורן מיארה: זו החלטה שאפשר לקבל.
משה גפני: בקיצור, הישועה לא הגיעה היום מההגבלים העסקיים.
משה גפני: לפעמים כן, היום לא.
מורן מיארה: נעשו ניסיונות גם בפטורים שניתנו ליצרני החשמל הפרטיים, ואפשר לראות בהחלטות שמפורסמות באתר.
מורן מיארה: אמר הממונה שלפחות 15% מהגז שהן רוכשות ולא משתמשות בו הן יכולות למכור הלאה לחברות שיווק על מנת שיתפתח שוק משני של גז טבעי.
רוחמה אברהם-בלילא: יש מצב כזה הלכה למעשה?
קריאה: יספסרו בגז.
משה גפני: לא כל כך הבנתי מה שאת אומרת.
משה גפני: אני אקנה גז ואמכור את זה הלאה?
רוחמה אברהם-בלילא: כמו שספסרו במים, ככה יספסרו בגז.
משה גפני: אני מקבל גז, השני לא מקבל.
מורן מיארה: 15% מזה תוכל למכור.
משה גפני: אמרתי בהתחלה, כנראה לא הבנת, שאני לא מבין מהר.
משה גפני: תתקני אותי אם אני טועה: אני מקבל גז.
משה גפני: השני לא מקבל גז בכלל.
משה גפני: אני מקבל גז מעבר למה שאני צריך, ואז אומרים לי שאני יכול למכור את זה למישהו אחר.
מורן מיארה: זה תיאור קצת לא נכון של המצב.
משה גפני: אז תסבירי לי איך אני מוכר גז אם אני צריך אותו.
מורן מיארה: זה ניתן בשתי החלטות לשני יצרני חשמל פרטיים.
מורן מיארה: נכתב שם שאם כמות הגז שהם התחייבו לרכוש – הרי בחוזה גז מתחייבים לרכוש כמות מסוימת של גז - לא הצטרכו אותה בגלל הצרכים שלהם, זמינות משתנה וכדומה, הם יוכלו למכור 15% מתוכה הלאה על מנת לפתח שוק משני של גז טבעי.
משה גפני: אבל אם אני לא צריך שלא ימכרו לי.
משה גפני: למה מוכרים לי ואני מוכר את זה הלאה?
יעקב אדרי: מראש הם לוקחים כמות גדולה יותר כדי שאחר כך ירוויחו על זה.
מורן מיארה: הוא לא יכול לדעת.
יעקב אדרי: ברור שלוקחים יותר.
אלי שלטון: אני רוצה שנבין משהו.
אלי שלטון: כל האדונים הנכבדים האלה אמורים לקבל את הגז שלהם דרך חברות שיווק לגז.
אלי שלטון: המפיקות, מטעמים נוחים מאוד, מכרו את כל הגז מלכתחילה לכל הגדולים.
אלי שלטון: כשרצית גז הם אמרו: אנחנו צריכים לגמור עם חברת החשמל.
אלי שלטון: בהתחלה אמרו שצריך לגמור עם החלטת הממשלה, איך יהיה הגז.
אלי שלטון: אחר כך גמרו עם החברות הגדולות ועכשיו כשמגיעים לרכוש גז הם אומרים שאין גז, אין קיבולת.
אלי שלטון: אפשר לקבל עד 2014 ומ-2014 אין גז.
אלי שלטון: מה יעשה משה וקסלר?
אלי שלטון: מה יעשו "שניב"?
אלי שלטון: הם יעבדו עד 2014 עם גז ומ-2014 יעברו חזרה למזוט ולגפ"ם.
אלי שלטון: לא ברור לי גם הסיפור של האפשרות לכאלה שרכשו יתר גז למכור אחר כך.
משה גפני: מה אתה קשור לעניין?
אלי שלטון: אני משווק גז.
אלי שלטון: אני רוצה לחתום עם המפיק, לקנות ממנו גז ולמכור לאדוני האלה.
אלי שלטון: הם רוכשים את הגז דרכי, הם לא קונים את הגז ישירות מהמפיק.
אלי שלטון: אני לא יכול, כי אין קיבולת היום.
אלי שלטון: אין גז.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל באפריל 2013 יהיה לך.
אלי שלטון: כן, עד 2014.
אלי שלטון: זאת אומרת הם יוכלו לעבוד חצי שנה או שלושת רבעי שנה.
מירי רגב: ואחר כך?
אלי שלטון: אחר כך כבר אין גז.
אורן הרמבם: אני חושב שהמפעלים שנמצאים כאן העבירו את המסר בדבר חשיבות הגז בצורה יפה.
אורן הרמבם: אני רוצה לפתוח את המניפה ולהדגיש שהנושא הזה רלוונטי לא רק למפעלים בנגב אלא תוך זמן קצר, שנתיים-שלוש, הוא יהיה רלוונטי גם למפעלים באזור הדרום – אשדוד, אשקלון, קרית גת – גם באזור המרכז.
אורן הרמבם: מדובר בעשרות מפעלים, אם לא מאות, שהם צרכני אנרגיה מאוד גדולים.
אורן הרמבם: אמנם הם מוגדרים כמפעלים קטנים ובינוניים לצורך העניין, אבל הם צרכני אנרגיה משמעותיים, שתשומות האנרגיה שלהם יכולות להגיע עד 20% או 30% מסל ההוצאות.
אורן הרמבם: אני רוצה גם להדגיש שאנחנו נמצאים בדיאלוג עם חברת "דלק", כמו שאמר מנכ"ל "שניב".
משה גפני: אתה מהתאחדות התעשיינים?
אורן הרמבם: כן.
משה גפני: בצפון אין בעיה?
אורן הרמבם: בצפון הבעיה תהיה, אבל רק החל מ-2015–2016 כי בצפון אין עדיין זכיין שיבנה את מערכות החלוקה.
משה גפני: אז מה עושים בצפון?
אורן הרמבם: אני חושב שרשות הגז יכולה לתת מענה גם לשאלה הזאת.
מירי רגב: אבל איזה מענה אתם מציעים?
משה גפני: מה קורה כרגע?
אורן הרמבם: כדי למנוע דיון דומה שנעשה לגבי המרכז והדרום - - -
משה גפני: לא ביקשתי עצה, שאלתי עובדה.
משה גפני: מה קורה היום במפעלים בצפון?
משה גפני: איך הם עובדים?
אורן הרמבם: המפעלים הגדולים בצפון, כמו למשל במפרץ חיפה, מחוברים כבר למערכת ההולכה.
אורן הרמבם: יש להם בעיה אחרת, של מחסור בגז.
אורן הרמבם: זו בעיה נפרדת מהבעיה שאנחנו מדברים כרגע, זה בגלל הבעיה ב"ים תטיס" והספק המצרי.
אורן הרמבם: יש מפעלים גדולים אחרים, באזור הגליל התחתון בעיקר, שיתחברו למערכת ההולכה ב-2014.
אורן הרמבם: אבל המפעלים הבינוניים שם אפילו לא רואים את הגז מעבר לפינה כי אין עדיין זכיין חלוקה שיבנה את מערכות החלוקה שאליהן מתחברים הצרכנים הקטנים והבינוניים.
אורן הרמבם: יש כאן תחושה שכל אחד זורק אותנו, את הצרכנים הקטנים והבינוניים, כמו כדור מאחד לשני.
אורן הרמבם: "דלק" אמנם מוכנה לנהל דיאלוג, אבל חד-משמעית הפתרון שיינתן על-ידם, בין אם זה דרך חברות השיווק ובין אם זה ישירות למפעלים, הוא לא פתרון של מאת האחוזים.
אורן הרמבם: כמו שנאמר כאן, מי שמכיר את התעשייה יודע שאין פתרון שהוא לא של מאת האחוזים.
אורן הרמבם: צריך אספקה אמינה וסדירה של גז טבעי 24 שעות ביממה.
אורן הרמבם: לכן נדרשת כאן התערבות של הרגולטור – של רשות הגז, של אגף התקציבים, של הממונה על ההגבלים - כדי להבטיח את זמינות הגז לתעשייה הקטנה והבינונית.
אורן הרמבם: פנינו בשבוע שעבר גם לרשות הגז וגם לאגף התקציבים, בפנייה שלנו ביקשנו להבטיח אחוז מסוים מתוך הקיבולת לטובת התעשייה.
רוחמה אברהם-בלילא: המשמעות של כל הדיון הזה היא אחת - חוסר אספקת גז למפעלים האלה זה גזר דין מוות למפעלים, לעובדים וכמובן שזה גורר את כל הרשויות, את ראשי הרשויות.
רוחמה אברהם-בלילא: ואנחנו לא מדברים על רשויות חזקות, אנחנו מדברים על ירוחם, שאנחנו זוכרים את הירידה של מצנע לשם בניסיון להעלות אותה על המפה, ועכשיו יש את מיכאל ביטון שעושה שם עבודה נפלאה.
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו זוכרים את אופקים, את שריפת הצמיגים.
משה גפני: מיכאל ביטון עושה עבודה טובה?
משה גפני: אבל השאירו לו גירעון גדול.
רוחמה אברהם-בלילא: נכון, אבל הוא מתמודד.
רוחמה אברהם-בלילא: הוא צריך עזרה גדולה מאוד, גם של הוועדה הזו.
רוחמה אברהם-בלילא: זה לא סותר את העובדה - -
מיכאל ביטון: זה יהיה בדיון הבא בוועדת הכספים.
רוחמה אברהם-בלילא: - - זה לא סותר את העובדה שעוד מעט, למרות שהוא סובל מגירעון מאוד גדול וחוסר יכולת קיום, עוד מעט הוא יצטרך להתמודד עם עוד 1,000 עובדים שיהיו ללא שכר.
רוחמה אברהם-בלילא: ועל איזה עובדים אנחנו מדברים?
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו מדברים על עובדים שמשתכרים 20,000, 30,000 ו-40,000 שקל, שיש להם חסכונות שאפשר לחיות מהם?
רוחמה אברהם-בלילא: מה ממוצע השכר – 5,000, 6,000?
משה וקסלר: יותר גבוה.
משה וקסלר: מעל 10,000.
רוחמה אברהם-בלילא: זה לא משנה את העובדה שהם נמצאים באזור פריפריאלי, שקשה להשכר שם.
רוחמה אברהם-בלילא: כשאני שומעת את כל הגורמים אני מבינה שהעוגה היא עוגה מסוימת, שכל מה שצריך לעשות – כמו בתקציב המדינה - זה לעשות חלוקה אחרת, לומר איך מחלקים את העוגה.
רוחמה אברהם-בלילא: תסלח לי, לפטור את אותו זכיין מאחריות בעצם העובדה שאתה אומר לו איך לחלק – אני לא בטוחה שזה נכון.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל אנחנו רואים שמתחיל להיווצר פה גוף מפלצתי, שאם הממשלה מדברת על הפרטת המונופולים ואת כל הפירמידות למיניהן, אז פה אנחנו הולכים לקראת מצב של חוסר תחרות, של יצירת גופים מונופוליסטיים.
רוחמה אברהם-בלילא: אז יש פה ניגוד עניינים מובהק.
רוחמה אברהם-בלילא: אי-אפשר להגיד: אני מסכים עם המצב הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: באוצר אומרים: אנחנו רואים את המצב, זה הולך ונעשה ברור יותר, אבל אין לנו יכולת להתמודד עם זה.
רוחמה אברהם-בלילא: כל הסוגיה הזו זה זריקת תפוח האדמה הלוהט הזה ממגרש אחד לשני – מהמגרש של הממונה למגרש של משרד התשתיות, למגרש האוצר, למגרש העסקים הקטנים, שבסופו של דבר יפשטו את הרגל.
רוחמה אברהם-בלילא: ציפיתי, לאור העובדה שאמרת זה לא הדיון הראשון, שיבואו הגורמים המקצועיים - - -
משה גפני: למען הדיוק, בדיון הראשון היה הנושא של התשתיות.
משה גפני: הנושא של התשתיות התקדם.
משה גפני: הם אמרו את זה.
משה גפני: הדיון הזה הוא אחרי שהתקבלה ההחלטה של חלוקת הגז באופן לא שוויוני.
רוחמה אברהם-בלילא: יופי, אז תשתיות יש בדרום - - -
משה גפני: עוד אין.
משה גפני: מתקדם.
רוחמה אברהם-בלילא: בצפון עדיין אין תשתיות, בירוחם אומרים שאין אפילו כיוונים להנחת הצינור.
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו מדברים על תחילת החלוקה בעוד עשרה חודשים, ואלה תשתיות לא פשוטות.
רוחמה אברהם-בלילא: מה שמפריע לי בסדר העבודה הזה זה שאין יצירת פתרון כולל.
רוחמה אברהם-בלילא: כולנו יודעים שתצטרך להיות חלוקה של גז בסוף התהליך.
רוחמה אברהם-בלילא: כולנו יודעים שכדי לחלק את הגז אנחנו נדרשים להנחת צנרת נאותה.
רוחמה אברהם-בלילא: אז אומרים שמניחים את התשתית לגז, אבל לא יודעים איך לחלק אותו.
רוחמה אברהם-בלילא: אין משנה סדורה של גוף אחד שיבוא ויציג לוועדת הכספים את האופן של החלוקה.
רוחמה אברהם-בלילא: מישהו שיאמר שיכולת האספקה של מדינת ישראל לחמש השנים הבאות היא X; היכולת של מדינת ישראל לחלק את הגז למפעלים הגדולים, למפעלים הקטנים ולמפעלים הבינוניים היא Y, ועכשיו נראה איך אנחנו מתווכחים.
רוחמה אברהם-בלילא: זה שזורקים את הכדור הזה מאחד לשני לא פותר את הסוגיה הזו.
רוחמה אברהם-בלילא: הזכרת את "פרי הגליל".
רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שמה שחווינו ב"פרי הגליל" יכול להיות היומן של הסרט לעומת מה שיקרה בעוד עשרה חודשים או בעוד שנה.
רוחמה אברהם-בלילא: לכן יש עוד את הזמן הזה כדי שתתכנסו כולכם, תראו איך בכל אופן ניתן לעשות חלוקה כדי שכולם יוכלו לחיות ממנה.
אבישי ברוורמן: מעבר לבדיחותא, אני רוצה לחזק את דבריה של חברת הכנסת אברהם ואני רוצה להסביר שלושה דברים.
אבישי ברוורמן: עכשיו אנחנו דנים בדוגמה שבישראל יש ניהול קלוקל של משרדי הממשלה.
אבישי ברוורמן: אתן הערה אחת לקונטקסט והערה אחת לגבי הדברים שקורים כאן.
אבישי ברוורמן: היה פה דוח מבקר המדינה לגבי הכרמל.
אבישי ברוורמן: היו מבקרי מדינה שלא העלו נושאים פרסונליים – אף אחד לא התייחס אליהם.
אבישי ברוורמן: בא מבקר מדינה שהעלה את העובדה שמשרד האוצר בישראל – בלי שום קשר שאגף התקציבים הוא נהדר והכול - הוא משרד שלא מסוגל לפתור את הבעיות.
אבישי ברוורמן: מצד אחד הוא מנהל כל דבר אבל אין לו אחריות, כמו שראינו פה.
אבישי ברוורמן: אמרו לו: מה אתה עושה?
אבישי ברוורמן: תלך הביתה כבר.
אבישי ברוורמן: יש פה כשל ניהולי, וכאן זה עוד דוגמה.
אבישי ברוורמן: כרגע זה לא הגיע לכרמל, אבל זה אותו דבר.
אבישי ברוורמן: לגבי העסקים הקטנים והבינוניים - התחרות בישראל, כמו שהיא מנוהלת, מפלה מול העסקים הקטנים והבינוניים.
אבישי ברוורמן: זו לא תחרות משוכללת, זו לא תחרות הוגנת.
אבישי ברוורמן: אורן אמר שלא מתערבים בבנקים.
אבישי ברוורמן: נכון, הבנקים נותנים לשחקנים הגדולים אשראי, ולכן העסקים הקטנים והבינוניים בישראל תרומתם לתוצר הרבה יותר נמוכה מכיוון שאין שוק תחרותי באשראי.
אבישי ברוורמן: במקביל, גם בדוגמה הזאת, הם לא יקבלו את חלקם.
אבישי ברוורמן: יושבים פה כל הגופים ואומרים: לפי כללי המשחק אנחנו רוצים תחרות, אנחנו לא רוצים להתערב, ובעזרת השם זה יקרה.
אבישי ברוורמן: מודיעים את זה לידידי, חבר הכנסת גפני, שאין שום תפקיד לוועדות כספים במדינות מתוקנות.
אבישי ברוורמן: זה תהליך ניהולי פרופר.
אבישי ברוורמן: חצי הדברים מגיעים לוועדת הכספים, שצריכה להמריץ את הפקידים שיישבו אחד מול השני.
אבישי ברוורמן: התהליך המעוות הזה, שבו חלוקת התקציב בסופו של דבר נסגרת בהתחלה ורק חלקים קטנים נסגרים פה בדרמות, הוא כישלון טוטלי.
אבישי ברוורמן: לכן כאן ישנו סיפור מאוד פשוט; אם היה בעל בית, אם היה ניהול בישראל, אם שר האוצר או ראש הממשלה באמת היה אחראי, היה אומר: רבותי, הבעיה היא ברורה.
אבישי ברוורמן: המפעלים האלה הולכים להיסגר, אין גז שמגיע.
אבישי ברוורמן: אתם מוצאים פתרון תוך שבוע, אבל אם אתם לא נותנים פתרון – מכיוון שברור שאני לא רוצה להביא לאבטלה בדרום, מכיוון שההקצאה היא לא נכונה - אני מפעיל את סמכותי כראש ממשלה ומעביר הוראת שעה, בגלל הפלונטר הבירוקרטי-הפוליטי-תחיקתי, אני עושה את זה פרורטה עד שיימצא פתרון.
אבישי ברוורמן: אני לא מכיר שום פתרון אחר.
אבישי ברוורמן: הבעיה היא שיושבים כל הפקידים, שהם נהדרים, אבל כל אחד אומר: אני רוצה תחרות, אני לא רוצה להשתתף.
אבישי ברוורמן: מערכת שלא בנויה לביצועים.
אבישי ברוורמן: מה הבעיה של ישראל?
אבישי ברוורמן: הבעיה של ישראל היא שהצמיחה שלה לא מחלחלת למטה; הגירעון, ברור שימומן על-ידי המעמד הבינוני.
אבישי ברוורמן: סיפרתי פעם לגפני, ותסלח לי שאני חוזר פעם שניה.
משה גפני: זה תמיד מעניין כשאתה מספר.
אבישי ברוורמן: שכשהיה "מבצע שלמה" המלצתי לסנאט של אוניברסיטת בן-גוריון לתת דוקטור כבוד לאורי לוברני שהיה מהמובילים.
אבישי ברוורמן: פניתי לטדי קולק זכרונו לברכה, שהיה חבר של אורי, ואמרתי לו להיות אורח כבוד בטקס.
אבישי ברוורמן: הוא אמר לי: בסדר.
אבישי ברוורמן: אמרתי לו: תצטרף אליי גם לקבר בן-גוריון.
אבישי ברוורמן: יש שם טקס ממלכתי, שבגלל החוק הגנרלים, ראש הממשלה והנשיא הולכים אליו.
אבישי ברוורמן: אמר לי טדי: כף רגלי לא תדרוך במקום הזה.
אבישי ברוורמן: אני, שהייתי מזכירו של בן-גוריון, לא יכול לשמוע את כל אלה שבאים עם ההליקופטרים ועם הנאומים הנבובים שלהם ואחר כך חוזרים.
אבישי ברוורמן: והנה הדוגמה כאן – נאומים מכאן ועד להודעה חדשה על המיליארדים שבנגב, שכבר לפני שנים יכלו להעביר את עיר הבה"דים.
אבישי ברוורמן: ועכשיו, כשיש כבר מפעלים, יש אנשים, אז מה אומרים?
אבישי ברוורמן: יש לנו פלונטר ביורוקרטי-פוליטי-תחיקתי.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים להבטיח שהגוף יעשה את זה, אבל מה קורה לנו?
אבישי ברוורמן: כל אחד עסוק בפקידות שלו ומחכים למשיח.
אבישי ברוורמן: דקה לפני הסוף תהיה פה דרמה, ירד הרב גפני מן השמיים, יצלצל ראש הממשלה, שר האוצר יופיע - -
משה גפני: צריך קודם לעלות לשמיים בשביל לרדת.
אבישי ברוורמן: - - ויבוא לציון גואל.
אבישי ברוורמן: כי אנחנו דרמות לתקשורת.
אבישי ברוורמן: אין עבודה מסודרת ורצינית.
אבישי ברוורמן: לכן יש פה רק פתרון אחד.
אבישי ברוורמן: אם היה שר אוצר בישראל היה נותן הוראה שאתם יושבים ותוך שבוע מביאים פתרון, או שמיישמים הוראת שעה שמביאים לממשלת ישראל לחלוקה פרורטה כדי שתביאו פתרון.
משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב, ואחריה חבר הכנסת יעקב אדרי.
מירי רגב: תודה רבה לך, כבוד היושב-ראש.
מירי רגב: בעניין ירוחם ביקשנו ואושר לנו דיון מהיר נקודתי בנושא ירוחם בכלל, ולכן לא נפתח את סוגיית ירוחם.
מירי רגב: כן ניגע בשני נושאים עקרוניים, שגם באחד מהם צריך לעשות כאן דיון – בעניין התחרות.
מירי רגב: נכון אמר חבר הכנסת ברוורמן - מדברים על תחרות אבל בסוף גם הבנקים וגם המשק כולו הולכים לקראת הגדולים.
מירי רגב: בכל מה שקשור לפריפריה, כולם מדברים על הפריפריה וחיזוק הפריפריה, ובסוף כשמגיעים לפריפריה סביב השולחן הזה, כמעט תמיד, בכל דיון, זו הפריפריה שנפגעת.
משה גפני: את יושבת-ראש ועדת משנה על הפריפריה.
משה גפני: את מוכנה להחליף אותי חמש דקות?
מירי רגב: לסכם או לחכות לך?
משה גפני: אני כבר חוזר.
מירי רגב: אז אמשיך את הדברים.
מירי רגב: כדי לקצר את הדברים, גם בנושא הפריפריה וגם בנושא התחרות גם חבר הכנסת אדרי שותף, ודאי בנושא הפריפריה, לאורך כל התקופה הזאת.
מירי רגב: אני מציעה דבר מאוד פשוט: או שנביא מדיניות ברורה בעניין החלוקה השווה, ואם לא - נלך על הוראת שעה.
מירי רגב: אנחנו נקבע איך תהיה החלוקה, לפי מה החלוקה מתבצעת, כי מדיניות הממשלה לא אומרת איך מחלקים, מה הנגזרות של החלוקה, מי מפסיד מהחלוקה ואיך האוצר ישלם על ההפסד הזה.
מירי רגב: הרי כשיהיו פיטורים של אלפי אנשים מישהו יישא בנטל הזה.
מירי רגב: לפחות שנדע: זאת המפה, אלה המקומות שאנחנו מחלקים, אלה המקומות שאנחנו לא מחלקים.
מירי רגב: במקומות שאנחנו לא מחלקים - אלה המפעלים שנסגרים; מתוך המפעלים שנסגרים - אלה האנשים שמפוטרים וכיצד אנחנו דואגים להם.
מירי רגב: לפחות שנדע מה הנגזרת.
מירי רגב: הרי מתוך הדיון הזה נבוא לדיון אחר, של פיטורים.
מירי רגב: אנחנו כבר מכירים את זה.
מירי רגב: זה נכון מה שאומרים, שיד ימין לא יודעת מיד שמאל.
מירי רגב: ובסוף, בואו נגיד את האמת, בעל הבית על כל מה שקורה פה זה האוצר, זה פקידי האוצר ושר האוצר.
מירי רגב: אז או שיבוא עם מדיניות ברורה - גם ככה חברת החשמל, כל המונופול שלה, ולא אחזור על ששינסקי ועל דעתי ששינסקי.
מירי רגב: הרי אמרו שאני יושבת עם בכירי המשק, כשלא ישבתי אתם אפילו פעם אחת.
מירי רגב: הרי זאת הסיבה של ששינסקי, שאנחנו צריכים להיות תלויים במצרים או באחרים בנושא הגז, זאת בדיוק הסיבה שבסוף אנחנו משלמים יותר, כי אנחנו מגיעים למונופולים כי לא אנחנו לא יוצרים תחרות אמיתית והגונה לאורך שנים.
מירי רגב: כל הזמן, כדי לסגור בעיה קטנה באותה שנה, אחרי חמש-שש שנים אנחנו נתקלים בבעיה רצינית ורחבה יותר.
מירי רגב: זו כן בעיה של האוצר וזה חונה אצלכם.
מירי רגב: מישהו צריך לשלם את המחיר הזה, מישהו מכל הפקידים האלה צריך לשלם את המחיר הזה.
מירי רגב: כל הזמן אנחנו נמצאים פה, בסוף עשרות ומאות אנשים מפוטרים, אנשים הולכים הביתה, בעלי עסקים קטנים ובינוניים שמשקיעים את כל החיים שלהם ואת הכסף שלהם בתחום מסוים פתאום מוצאים את עצמם בלי מה שהם צריכים לקבל ובסוף ככה אנחנו רוצים לנהל את העניין.
מירי רגב: אז מר גפני, לפני שאני מחזירה לך את הכיסא שלך, אני אומרת דבר מאוד פשוט - בסוף הכול חונה באוצר.
מירי רגב: באגף התקציבים, ובוודאי כל מה שקשור לחברת החשמל.
מירי רגב: אני לא רוצה לחזור לנושא ששינסקי כי דעתי בנושא ששינסקי היתה ברורה.
מירי רגב: אני גם לא הצבעתי בעניין ששינסקי בדיוק בגלל זה, בגלל שאנחנו לא יכולים להיות נתונים למצב שלא תהיה לנו אפשרות של עצמאות לא בנושא גז, לא בנושא דלק, לא במים וכדומה - בדברים בסיסיים.
מירי רגב: אני אומרת דבר מאוד פשוט: אם האוצר לא יבוא במידי בשבוע הבא ויגדיר לנו מה החלוקה, מדוע היא לא שוויונית, מי לא מקבל ומה הנגזרות של אלה שלא קיבלו, צריכה להיות הוראת שעה נקודתית בעניין הזה כדי שלא נמצא את עצמנו במושב הבא לקראת סגירת התקציב דנים פה בפיטורים של אלפי אנשים מהפריפריה כי פתרון אחד יוצר לנו בעיה שניה.
מירי רגב: בעניין הזה אנחנו צריכים לקבל החלטה וללכת אתה עד הסוף.
משה גפני: תודה רבה, מירי.
משה גפני: בבקשה, יעקב.
יעקב אדרי: אני חושב שזה הדיון השלישי שאנחנו מקיימים בנושא, אדוני היושב-ראש.
משה גפני: שני.
יעקב אדרי: לא, נדמה לי שהשתתפתי בעוד איזה דיון, אני לא זוכר איפה.
יעקב אדרי: נדמה לי בוועדת הפנים.
יעקב אדרי: מה שברור הוא שנושא התשתיות מתקדם, לשמחתנו.
יעקב אדרי: אבל יהיו תשתיות ולא יהיה גז, הצינורות יהיו מונחים וזהו.
יעקב אדרי: עוד יותר מתסכל שפה הממשלה עושה חטא על פשע.
יעקב אדרי: כבר לפני הרה שנים אמרו למפעלים: תתחילו להתארגן, תתחילו להשקיע, תיקנו מכונות ותתאימו את עצמכם למה שהולך להיות.
יעקב אדרי: אני זוכר שאני, כשר לפיתוח הנגב והגליל, הסתובבתי ואמרתי להם: תתקדמו מהר כי הגז אוטוטו מגיע.
יעקב אדרי: יותר מזה, אדוני היושב ראש, מה שחמור בעסק הזה הוא שהמדינה אמרה – אמרה, ואפשר פה להכחיש והכול – ל"נובל אנרג'י" ול"דלק": תגמרו עם הספקים הגדולים.
יעקב אדרי: אותנו מעניינים חברת החשמל והצרכנים הגדולים, אתם תגמרו.
יעקב אדרי: זה חשוב לנו.
יעקב אדרי: ברור לי שעשיתם את זה, ככה או ככה אמרתם להם עם מי לגמור.
יעקב אדרי: לפני שנה כבר כתבתי לממונה על ההגבלים – בכתב, והוא גם ענה לי - שיש סכנה למונופולים בעניין הזה.
יעקב אדרי: חברת החשמל קנו יותר ממה שהם צריכים, וגם מפעלי הנייר.
יעקב אדרי: אמרו להם שאת מה שנשאר הם יכולים למכור, שייקנו וימכרו.
יעקב אדרי: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת.
יעקב אדרי: עושים פה דבר מאוד חמור.
יעקב אדרי: הרב גפני, עשינו כמה דברים בוועדה זו ואילצנו אותם לעשות קצת סדר, ללכת לקראת העניין.
יעקב אדרי: בדרום זה מאוד חשוב כי זה ימוטט מפעלים וגם את היישובים.
יעקב אדרי: ירוחם זה לא תל-אביב.
יעקב אדרי: עם כל הכבוד למרכז אני לא דואג שם.
יעקב אדרי: המרכז זה חשוב, אבל שיקבל בסוף.
משה גפני: לא, לא, לא, רבותי.
משה גפני: יעקב, אתה יכול להגיד מה שאתה רוצה.
יעקב אדרי: במרכז אם ייפול איזה מפעל, ואני לא רוצה שייפלו חלילה, אז יש מספיק עבודה.
יעקב אדרי: בירוחם אם ייפול זה יפיל את כל היישוב, וגם באופקים אותו דבר.
יעקב אדרי: בשביל זה שם אני צריך לדאוג יותר.
הרצל בן-זקן: בערד.
יעקב אדרי: ואותו דבר ערד, כמובן.
יעקב אדרי: שם אנחנו צריכים לדאוג, כמו שמירי אמרה וכמו שהרב גפני אמר.
יעקב אדרי: בואו נהיה עם היד על הדופק.
מירי רגב: ומה אתה מציע?
מירי רגב: גם הוראת שעה אם הם לא יביאו - - - ?
משה גפני: מה זה הוראת שעה?
יעקב אדרי: גם אני לא הבנתי, אבל הרב גפני מנוסה יותר ממך וממני.
יעקב אדרי: מה שהוא יגיד נעשה.
מירי רגב: הוראת שעה זה אומר שאנחנו נקבע.
משה גפני: איך תקבעי?
מירי רגב: במשא ומתן.
משה גפני: במשא ומתן כן, אבל אין לנו סמכות לקבוע.
מירי רגב: אבל יש לנו סמכות להעביר תקציבים.
יעקב אדרי: שם אפשר ללחוץ אותם.
נתי גלבוע: אני בעל רישיון חלוקה, מנהל את חברת החלוקה של המכרז שנקראת "סופר NG".
נתי גלבוע: אני רוצה להגיד לחבריי מהדרום – והם בהחלט חבריי ואני מוקיר אותם - שאם מישהו משלה את עצמו שאם ישחררו את העובדים ויפטרו אותם מהפריפריה והם יגיעו לפריפריה של לוד ורמלה אז הם טועים, כי גם שם לא תהיה עבודה.
נתי גלבוע: היום התחלנו את העבודה באזור המרכז, באזור "נשר", של הצינור באדמה.
נתי גלבוע: אני מקווה שנחבר בעתיד את "נשר".
נתי גלבוע: ידידי שוקי שטרן הזכיר את נושא ההסכמים, חתמנו על הסכם עם "נשר" ואני מקווה שנחתום על עוד הסכמים בקרוב.
נתי גלבוע: יש שתי בעיות: כמובן, הבעיה שאין גז, שעליה דיברתם מספיק.
נתי גלבוע: הקושי העיקרי היום, הוא ללכת לצרכן צרכן ולהגיד שיש צינור שלנו שכבר נמצא ואין גז.
נתי גלבוע: בעל מפעל "פוליבה" רואה את הצינור שלנו מונח מולו בוקר-בוקר, והוא אומר לי: שמע, מה אתה מבלבל את המוח?
נתי גלבוע: אין בכלל גז, אני בכלל הולך לסגור את העסק.
נתי גלבוע: זאת אומרת, אם מישהו רוצה לבוא לראש הוועדה הקרואה בלוד ולהגיד לו שאדישים לאבטלה במרכז, אז על הכיפק.
נתי גלבוע: כי אני חושב שאם מציירים פה בעיה שהיא בעיה אזורית, שנוגעת רק לפריפריה, יש פה טעות.
נתי גלבוע: הבעיה היא בעיה רחבה שנוגעת לכלל האוכלוסייה.
משה גפני: אבל אתמול הממשלה קיבלה החלטה להעדיף את לוד בכמה דברים.
נתי גלבוע: בואו נראה.
נתי גלבוע: בינתיים אני לא רואה לזה שום הדים בשטח.
יעקב אדרי: אני רוצה להגיד עוד משפט.
יעקב אדרי: אני חושב שחסרים לנו פה השחקנים הראשיים – "דלק", "נובל אנרג'י" ושאול המלך גם לא הגיע – שאול מרידור.
משה גפני: "נובל" אמרו שהם יגיעו.
משה גפני: שאול מרידור כתב שהוא בתל-אביב.
משה גפני: גם במשרד האוצר, גם ברשות הגז וגם במשרד האנרגיה - אנחנו דורשים חלוקה שווה של הגז.
משה גפני: כשיש מחסור, מה עושים במשפחה?
משה גפני: ככה לימד אותנו ראש הממשלה - מחלקים את זה, דואגים לכולם בשווה.
משה גפני: כאשר יש מחסור בגז - אנחנו מקווים שבסופו של דבר יהיה אור בקצה המנהרה ואכן יהיה גז לכולם, אבל כרגע אין - צריך לחלק את זה בשווה.
משה גפני: לא יכול להיות שמי שגדול יקבל 100% ובמחיר זול ומי שהוא קטן או בינוני יקבל אפס ואת הכול הוא יצטרך לרכוש במחיר גבוה.
משה גפני: ועדת הכספים של הכנסת דורשת מממשלת ישראל להעביר החלטה בעניין הזה, להתערב.
משה גפני: אני לא נכנס לבעיות המשפטיות שהעליתם כאן – האם צריך להתערב או לא צריך להתערב.
משה גפני: כשהמצוקה היא גדולה משמעות העניין היא שעושים פעולות כירורגיות, פעולות שאינן שגרתיות.
משה גפני: לדעתי, הממשלה כן התערבה, אבל גם אם לא, גם אם כנים דבריכם שזו תמונת המצב שהממשלה לא התערבה בכלל, היא צריכה עכשיו להתערב.
משה גפני: היא צריכה להתערב עכשיו מכיוון שיש יעד לאומי לכל הממשלות בישראל, וגם לממשלה הנוכחית, שהפריפריה לא תיסגר.
משה גפני: זו החלטה של סגירת יישובים רבים: סגירת ירוחם, סגירת אופקים.
משה גפני: אופקים כבר בתהליך סגירה; בדימונה תהיה פגיעה; בערד תהיה פגיעה.
משה גפני: תהיה פגיעה במקומות שהם קריטיים מבחינתנו.
משה גפני: אני נותן דד ליין – שלושה חודשים.
משה גפני: בכל מקרה, עד שהתקציב מגיע.
משה גפני: יהיה קשר ברור וחד-משמעי בין ההחלטה הזאת לבין התקציב.
משה גפני: אנחנו לא נשב כאן ונרים אצבעות על תקציב 2013, עם כל הגזירות שלו ועם כל הקושי שיהיה להעביר אותו, בשעה שאנחנו יודעים שמעל ראשינו עומדת סגירה של מפעלים שהם מפעלי עוגן ביישובים האלה, שבלי המפעלים האלה מאות ואולי אפילו אלפים יישארו ללא עבודה.