GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליהו רפאל היישריק: עשינו השוואה בין בתי-משפט לבתי-דין.
אליהו רפאל היישריק: לצורך כך לקחנו דוגמה מבית-משפט לענייני רווחה, שהוא המקביל של בתי-הדין הרבניים.
אליהו רפאל היישריק: בבית-המשפט לענייני משפחה ברמת-גן יש 12 שופטים ו-51 עובדי מינהל.
אליהו רפאל היישריק: זה אומר יחס של ארבעה עובדים ורבע לכל שופט.
אליהו רפאל היישריק: זה כולל מזכירה, קלדנית, פקיד עזר ועוד דברים.
אליהו רפאל היישריק: מלבד זה, לא כלול ב-51 העובדים, יש גם עוזר משפטי צמוד.
אליהו רפאל היישריק: לכל שופט יש עוזר משפטי צמוד או מתמחה.
אליהו רפאל היישריק: בבתי-הדין הרבניים בכל הארץ יש כרגע 99 דיינים ו-122 עובדי מינהל.
אליהו רפאל היישריק: זאת אומרת 1.1 עובד לדיין.
משה גפני: עובדי מינהל זה כולל הכול?
אליהו רפאל היישריק: זה כולל הכול – שעובדים בתור עובדי מינהל.
אליהו רפאל היישריק: זה מדבר בעד עצמו.
אליהו רפאל היישריק: זה צריך לבוא על פתרונו.
אליהו רפאל היישריק: אני אומר עוד פעם: מי שסובל זה הציבור, לא אנחנו.
אליהו רפאל היישריק: אנחנו מספיק סובלים, אבל הסבל שלנו הוא מזערי לעומת הסבל של הציבור.
אליהו רפאל היישריק: אנחנו ביקשנו כמה פעמים עוזר משפטי.
אליהו רפאל היישריק: כמו עצמות, זרקו לכל המערכת שלושה או ארבעה עוזרים משפטיים, לכל המדינה.
אליהו רפאל היישריק: כל אחד מהם צריך להיות עוזר משפטי על גלגלים, מכיוון שהוא צריך להיות בכמה אזורים.
אליהו רפאל היישריק: ככה זה גם נראה, במקום שזה ייעל את העבודה.
אליהו רפאל היישריק: זה יעזור לנו בדיוק כמו שזה עוזר לשופטים.
אליהו רפאל היישריק: אנחנו מבקשים אותו דבר, זה הכול, לא רוצים יותר.
אליהו רפאל היישריק: עכשיו, אני אלך לסעיף שהוא ממש ביטחוני.
אליהו רפאל היישריק: אני מדבר על אבטחה בבתי-הדין לעומת אבטחה בבתי-המשפט.
אליהו רפאל היישריק: בתי-הדין זה מקום לא בטוח.
אליהו רפאל היישריק: שכל אחד ייקח בחשבון שזה מקום לא בטוח.
אליהו רפאל היישריק: מקום לא בטוח זה לא רק לדיינים, שעלולים "לחטוף" פה ושם, אלא אני מדבר על הציבור.
אליהו רפאל היישריק: הסכסוכים בין הציבור מגיעים לטונים גבוהים באולם ההמתנה – שבכלל אי אפשר לקרוא לו אולם המתנה – ואפילו מגיעים לידי מכות.
אליהו רפאל היישריק: ואין כוח אדם לפזר אותם.
אליהו רפאל היישריק: לפני כמה שבועות היה אחד שכמעט זרק את השני משלוש קומות.
משה גפני: אין אנשי אבטחה?
אליהו רפאל היישריק: לא מספיק.
אליהו רפאל היישריק: פנו מההנהלה שלנו - - -
מרדכי רלב"ג: אני מרדכי רלב"ג, דיין בית-הדין בתל-אביב.
מרדכי רלב"ג: יש שני שומרים לכל בית-הדין בתל-אביב.
מרדכי רלב"ג: יש שלוש קומות, וכאשר מישהו ניסה לזרוק את השני מהקומה השלישית, המאוים היה צריך לחכות עד שהשומר מהקומה הראשונה יעלה.
מרדכי רלב"ג: במקרה הוא תפס אותו נשען על הגדר.
מרדכי רלב"ג: זה מעשה שהיה לפני מספר שבועות.
אליהו רפאל היישריק: תקציב האבטחה של בתי-הדין בכל הארץ עומד על שני מיליון ש"ח.
אליהו רפאל היישריק: ההנהלה שלנו פנתה להנהלת בתי-המשפט, לאבטחה של בתי-המשפט.
אליהו רפאל היישריק: ביקשו מהם: תנו לנו הצעת מחיר.
אליהו רפאל היישריק: חברת האבטחה עברה בכל בתי-הדין ונתנה מחיר.
אליהו רפאל היישריק: הם אמרו: אנחנו צריכים 4,277,000 בשביל שוטף, ו-1,115,000 חד-פעמי כדי בכלל להעמיד אתכם במקום.
אליהו רפאל היישריק: בפחות מזה אנחנו לא נקבל את האבטחה, כי זה לא יהיה אבטחה.
אליהו רפאל היישריק: יש לנו את זה בכתב.
אליהו רפאל היישריק: אלה דברים שמדברים בעד עצמם.
מרדכי רלב"ג: והיום בתי-הדין הרבניים מתוקצבים באבטחה בשני מיליון ש"ח בלבד, שזה פחות מ-50% מהמינימום שמבקשת האבטחה של בתי-המשפט.
אליהו רפאל היישריק: אני רוצה להגיד הערת שוליים בקשר לכוח אדם.
אליהו רפאל היישריק: נציבות שירות המדינה הסכימה עם הטענה שיש אפליה בכוח אדם, הממונה על השכר הסכים לזה, אבל זה נעצר באגף התקציבים.
משה גפני: מה לגבי הבינוי?
אליהו רפאל היישריק: לגבי הבינוי, אני לא רוצה להגיד שאני מזמין אתכם, כי זו בושה להזמין אתכם.
אליהו רפאל היישריק: יש בית-הדין הכי גדול בעולם, שהוא ספינת הדגל של בתי-הדין בכל העולם.
אליהו רפאל היישריק: מדובר בבית-הדין בתל-אביב יפו.
אליהו רפאל היישריק: הוא הכי גדול בעולם.
אליהו רפאל היישריק: אני חושב שסניף של נגריה בעיירת פיתוח נראה הרבה יותר טוב.
משה גפני: מה יש לך נגד עיירות פיתוח?
אליהו רפאל היישריק: אמרתי "נראה", זה הכול.
אליהו רפאל היישריק: רק אמרתי עובדות – איך נראים הדברים.
משה גפני: יש בית-דין אחד שהוא כן מסודר?
אליהו רפאל היישריק: יש בתי-דין מסודרים שהעבירו אותם לבניינים נורמליים.
משה גפני: לבניינים ישנים של בתי-משפט?
אליהו רפאל היישריק: לא, לא נתיימר להיות באותם תנאים, לא להיסחף.
משה גפני: רגע, בוא נעשה סדר, בגלל שמה שאמרת לי היה מאוד מעניין.
אליהו רפאל היישריק: בבית-הדין בבאר-שבע זה מצוין.
משה גפני: למה זה בסדר בבאר-שבע?
אליהו רפאל היישריק: יש בניין חדש.
אליהו רפאל היישריק: כשאני צריך לגשת לאולם שלי אני חייב לעבור דרך הציבור.
אליהו רפאל היישריק: יתרה מכך, אם אני צריך להתפנות באמצע דיון, אין לנו שום שירותים צמודים, לאף אחד, בכל הבניין.
משה גפני: למה בבאר-שבע זה טוב, כי בנו בניין חדש?
אליהו רפאל היישריק: לקחו חלק מבנין חדש.
משה גפני: מה לגבי בית-הדין באשקלון?
אליהו רפאל היישריק: צריכים לעבור לבניין יותר חדש.
אליהו רפאל היישריק: לבניין של בית-המשפט לשעבר.
משה גפני: הישן?
אליהו רפאל היישריק: כן.
אליהו רפאל היישריק: כשאנחנו מבקשים - - -
משה גפני: אתם דיינים, כנראה לא תהיו חברי כנסת.
משה גפני: אני אגיד במקומכם.
משה גפני: למה באשקלון זה הולך להיות טוב?
משה גפני: כי באשקלון בית-הדין הרבני הולך לעבור לבניין הישן של בית-המשפט, כי בית-המשפט קיבל בניין חדש.
משה גפני: אצלכם המקסימום זה להיכנס לבניין ישן של בית-משפט.
אליהו רפאל היישריק: שמישהו זרק אותו.
משה גפני: לא מישהו – בית-משפט.
דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני מציע שאולי כדי להמחיש את הדברים, אדוני יצא עם מספר חברי כנסת לראות בתי-דין רבניים כדי להתרשם מקרוב ולהזדעזע.
דוד אזולאי: אני לא הייתי מאמין שבתקופה שלנו יש עדיין מערכות שיפוט שנמצאות בתנאים כאלה.
דוד אזולאי: עם זה היה בתי-משפט, לא היה עולה על הדעת שמצב כזה יימשך.
דוד אזולאי: כל הזמן מחפשים אלתורים במקום משהו מקורי מלכתחילה.
אליהו רפאל היישריק: מה שאנחנו מציעים זה דבר אחד בלבד: שתוקם ועדת מומחים שתעשה השוואה.
אליהו רפאל היישריק: זה הכול.
אליהו רפאל היישריק: המספרים גלויים: יש מספר שופטים ומספר דיינים.
משה גפני: בבית-הדין הרבני בחיפה יש איזה מישהו - - - ?
אליהו רפאל היישריק: דיברת על זה כבר בכניסה, אמרת שצריך שם או בגד ים או חסקה.
משה גפני: אתה יכול לומר לי מה המצב הפיזי של בית-הדין הרבני בחיפה?
אליהו רפאל היישריק: יש בו מעיין נובע.
דוד אזולאי: תשאל אותי - - -
משה גפני: מים, דרך אגב, זה דבר מרגיע.
אליהו רפאל היישריק: נכון, נכון, כולם רגועים שם, מישהו נראה לך עצבני שם?
אליהו רפאל היישריק: כולם רגועים, גם הציבור רגוע.
מרדכי רלב"ג: נקודה נוספת, שאני רוצה לומר ממש בקצרה.
מרדכי רלב"ג: כיום, הרכב בית-הדין כולל שלושה דיינים.
מרדכי רלב"ג: רוב התיקים שבאים בפני בית-הדין מחייבים שלושה דיינים על פי ההלכה, וכך אנחנו דנים.
מרדכי רלב"ג: ישנם הרבה תיקים של הסכמה, שבהם דיין אחד יכול לשבת עם שני הצדדים.
מרדכי רלב"ג: גם החוק וגם ההלכה מאפשרים זאת.
מרדכי רלב"ג: אז במקום שדיין יבזבז זמן שיפוטי יקר שמשלמת לו המדינה וישב בלשכה עם הצדדים, כמו שעושה שופט – יבואו חברי כנסת ויראו את הלשכות של הדיינים.
מרדכי רלב"ג: אין אפשרות להכניס אפילו את שני המידיינים, שלא לדבר על עורכי דין.
זהבה גלאון: אני רוצה להעיר כמה הערות ולהתנצל שאני צריכה ללכת.
זהבה גלאון: קודם כול, דעתי ידועה: אני מאמינה שצריכות להיות חלופות לנישואים, אבל כל עוד זה החוק, אני מאמינה שצריכים לאפשר לציבור החרדי והדתי להשתמש בשירותי הרבנות.
זהבה גלאון: אם זה היה תלוי בי, אני כמובן מעדיפה שיהיו כאן נישואים אזרחיים או חלופות אחרות – רפורמיים, קונסרבטיביים, לא משנה מה.
זהבה גלאון: אם התנאים בבית-הדין הרבניים הם מחפירים אז צריך לטפל בהם.
זהבה גלאון: אני לא חולקת על זה – צריך לטפל בהם.
זהבה גלאון: אני מודה שכשמדברים על אגף ובניינים וכל זה, אני תמיד רואה לנגד עיניי את הנשים המסכנות שמידיינות בבתי-הדין הרבניים ומה עושים להם.
זהבה גלאון: אבל כרגע זה לא הדיון.
זהבה גלאון: הערה אחרונה.
זהבה גלאון: מה עניין שמיטה להר-סיני, אדוני?
זהבה גלאון: יש בעיה בבתי-המשפט, בתי-המשפט צריכים תקציבים?
זהבה גלאון: למה אתה מתנה את זה?
זהבה גלאון: מה הקשר בין שופטים לדיינים בבתי-דין רבניים?
זהבה גלאון: תפתור את הבעיה של בתי-המשפט – בלי לתלות את זה בזה – ותפתור את הבעיה של בתי-הדין הרבניים.
זהבה גלאון: אם צריך חסקה כדי להגיע לבית-הדין הרבני בחיפה אז זה מחפיר.
זהבה גלאון: זה מנותק מהעמדה העקרונית שלי בעניין הזה.
זהבה גלאון: אני רוצה להציע לך: זה לא קשור, אל תתנה, אתה שם במקום לא נכון את הצורך לעזור לבתי-הדין הרבניים.
משה גפני: זהבה, לפני שאת הולכת אני רוצה להגיד לך שאני לא מתנה שום דבר בשום דבר.
זהבה גלאון: אתה מעכב.
משה גפני: מעכב?
משה גפני: בחודשים האחרונים אני העברתי פה עשרות פניות של בתי-המשפט.
משה גפני: ואני כל הזמן שואל את השאלה הזאת בגלל שאני יודע שיש מצוקה של בתי-הדין למרות שזה אותו גוף – זה אותו משרד אוצר, אותו משרד משפטים.
משה גפני: הם אחראים על כולנו.
משה גפני: אגב, אם זה היה בבתי-הדין השרעיים, הייתי עושה את אותו הדבר.
משה גפני: אמרתי שעל הפנייה אנחנו נקיים דיון ואני אאשר אותה.
משה גפני: אני לא הולך לעכב, הרי גם בתי-המשפט נותנים שירות.
משה גפני: אבל לא יכולה להיות איפה ואיפה.
משה גפני: משרד האוצר, מאיר בינג, בבקשה.
משה גפני: פעם ראשונה במדינת ישראל שיש לדיינים אומץ להגיד את האמת.
משה גפני: לפחות ממה שאני מכיר.
משה גפני: עד היום לא אמרו את האמת.
משה גפני: פחדו מאגף התקציבים כמו שפחדו מאני לא יודע מי.
משה גפני: בשום אופן לא להגיד כלום, אחרת יעכבו להם תקציבים.
מרדכי רלב"ג: דרך אגב, לכן רק אנחנו מופיעים פה, אם שמת לב.
משה גפני: אני שמתי לב.
משה גפני: מה אתה חושב, שלא שמתי לב?
משה גפני: אל תגיד את הבושה בקול.
מרדכי רלב"ג: זאת הסיבה.
מרדכי רלב"ג: זאת הסיבה – עדיין פוחדים.
משה גפני: אל תגיד את הבושה בקול, כי אגף תקציבים גם לא ייתן להם את המים למעיין.
מרדכי רלב"ג: אנחנו זועקים את זעקת מערכת בתי-הדין.
משה גפני: מאיר בינג, בבקשה.
מאיר בינג: בשנים האחרונות נעשו הרבה מאוד דברים בתחום הפיתוח.
מאיר בינג: בית-הדין הרבני בחיפה הוא דוגמה למה שנעשה.
מאיר בינג: עשו שם שיפוץ גדול מאוד, שעלה 12 מיליון שקל.
מאיר בינג: בסוף השיפוץ גילו שיש שם מעיין ונביעה, והבנתי שעכשיו מצאו את הדרך לפתור את הבעיה הזאת.
מאיר בינג: בימים אלה מתחילים את הפרויקט באשקלון.
מאיר בינג: מדבור בשיפוץ ושדרוג בית-הדין באשקלון.
משה גפני: מה זאת אומרת שיפוץ ושדרוג באשקלון?
דורון סמיש: אני דורון סמיש, רפרנט ממשל ומינהל באגף התקציבים.
דורון סמיש: בשבוע שעבר העברנו פנייה על סך שבעה מיליון שקל כדי לאפשר שיפוץ של בית-המשפט באשקלון.
משה גפני: שבעה מיליון היה בחיפה.
דורון סמיש: אני מדבר על אשקלון.
דורון סמיש: הייתה הרשאה להתחייב, שבעה מיליון - - -
משה גפני: באשקלון?
דורון סמיש: בחיפה כבר נגמר.
דורון סמיש: בין 12 ל-14 מיליון הועברו במהלך השנתיים האחרונות לשיפוץ בחיפה.
דורון סמיש: באשקלון אכן לוקחים מבנה ישן, ומשפצים אותו.
דורון סמיש: שבעה מיליון שקל זה שיפוץ שהוא לא - - -
משה גפני: לאן עובר בית-הדין הרבני באשקלון?
דורון סמיש: למיטב הבנתי, הוא עובר למבנה שמפנה הנהלת בתי-המשפט.
דורון סמיש: הולכים לעשות שיפוץ במבנה הזה.
דורון סמיש: זה לא שלוקחים אותו כמו שהוא, אלא הולכים לשפץ את כל המבנה מבפנים, בהשקעה לא מבוטלת של שבעה מיליון שקל.
מאיר בינג: בנוסף, בתפקידי כרכז ממשל ומינהל, אני זוכר שסיכמנו עם הנהלת בתי-הדין הרבניים לקחת את מערכת המחשוב של בתי-המשפט ולהתאים אותה לבתי-הדין הרבניים.
מאיר בינג: מדובר בפרויקט בסדר גודל של 25 מיליון שקלים.
מאיר בינג: זה סוכם/מבוצע – תעדכן את הססטוס, אני לא מכיר.
משה גפני: למה אין מעמדם של בתי-הדין הרבניים שווה לבתי-המשפט מבחינת היקף הפעילות?
מאיר בינג: היקף הפעילות של בתי-הדין הרבניים הוא שונה מהיקף הפעילות של בתי-המשפט - - -
משה גפני: אני מדבר באופן יחסי.
משה גפני: אני לא מבקש לתת להם לפי היקף הפעילות של בית-המשפט.
משה גפני: למה מספר עובדי המינהלה, למה כוח האדם, למה המבנים הפיזיים – למה הכול שונה?
מאיר בינג: התחלתי לענות.
מאיר בינג: היקף הפעילות הוא שונה וגם טיב הפעילות הוא שונה.
מאיר בינג: מעבר לזה, בשנים האחרונות - - -
מאיר בינג: יש לי פה קצת נתונים, ואני אשמח - - -
משה גפני: אבל למה זה שונה?
משה גפני: אתה מתווכח אם זה שונה או לא שונה?
משה גפני: מה שהם אומרים זה לא נכון?
משה גפני: מה, אנחנו לא יודעים את זה?
משה גפני: למה אזרחים שמגיעים לבתי-הדין הרבניים צריכים להיתקל בבעיות האלה?
משה גפני: אתם מנצלים את זה שהנהלת בתי-הדין לא אומרת כלום כי היא מפחדת?
מגלי והבה: אני רוצה לחזק את היושב-ראש: תתחילו להתייחס אליהם כמו שאר המערכת.
מגלי והבה: לא דורשים יותר – אבל לא פחות.
מגלי והבה: תתייחסו אליהם כבני אדם, כמוני כמוך.
מגלי והבה: אתם הגזמתם.
מאיר בינג: מה שאני אומר זה שבשנים האחרונות נעשה הרבה מאוד בתחום הפיתוח - - -
משה גפני: לא נעשה הרבה מאוד בתחום הפיתוח.
משה גפני: אל תעבדו עלינו.
משה גפני: אמרתם חיפה, אתם חוזרים על חיפה, מדברים על חיפה כל הזמן, אבל לא נעשה דבר וחצי דבר.
משה גפני: הכול בלוף.
משה גפני: למה אתם חוזרים על המנטרה הזאת?
משה גפני: תסתכלו על הפרוטוקולים של ועדת הכספים – עוד הפעם חמישה מיליון שקל לחיפה, עוד הפעם חוזרים על ה-12 מיליון שקל.
משה גפני: אבל לא נעשה דבר וחצי דבר.
משה גפני: איפה נמצא בית-הדין הרבני הגדול, שהוא מקום מכובד, מקום שצריך להגיע אליו?
משה גפני: גם בית-המשפט העליון נראה ככה?
משה גפני: איך נראה בית-הדין הרבני בתל-אביב?
משה גפני: גם בית-המשפט נראה ככה?
משה גפני: דרך אגב, גם בית-המשפט לא נראה טוב, אבל שאותו "לא טוב" יהיה גם פה.
משה גפני: אתם רוצים לתקן את העניין הזה?
משה גפני: אם אתם לא רוצים – אל תתקנו, לפחות נדע שזה המצב.
דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אפשר לקבל נתונים לגבי מספר התיקים - - -
משה גפני: הוא כבר אמר.
אליהו רפאל היישריק: אני אתן לך בגדול.
אליהו רפאל היישריק: גם אם ניקח את מספר התיקים כמדד, יש בערך 80,000 בבתי-הדין הרבניים; ובבתי-המשפט - - -
מרדכי רלב"ג: הייתה שבוע שעבר כתבה ב"ידיעות אחרונות" עם נתונים מדויקים: 790,000 תיקים נפתחו בבתי-המשפט.
אליהו רפאל היישריק: זאת אומרת, אנחנו רוצים יחס של עשרה אחוז.
אליהו רפאל היישריק: תן לנו עשרה אחוז, יותר מזה לא צריך.
אליהו רפאל היישריק: אם ייתנו לנו תקציב של עשרה אחוז מהתקציב של בתי-המשפט - - -
משה גפני: למה עשרה אחוז?
אליהו רפאל היישריק: כי זה היחס של התיקים.
משה גפני: מה שצריך לתת צריך לתת.
משה גפני: אני בכלל לא מנהל משא ומתן על זה.
אליהו רפאל היישריק: עובדה שעד היום לא נתנו.
משה גפני: רבותיי באגף תקציבים, המצב הזה לא ילך.
משה גפני: זה לא ילך.
משה גפני: אנחנו יכולים לחיות עם המצב שבו אגף התקציבים מתייחס לבתי-הדין הרבניים כאל אזרחים סוג י', אבל לא תעבדו עלינו יותר.
משה גפני: זה שבאים כל הזמן ואומרים שהכול בסדר, ואנחנו יושבים על הנהלת בתי-הדין והמציאות היא שהכול בסדר וזה מתקדם בשנים האחרונות – זה שקר מוחלט.
משה גפני: לא מעניין בכלל מה שיושבים.
משה גפני: אני הגעתי למסקנה שהנהלת בתי-הדין פוחדת לומר את האמת.
משה גפני: אחרי שהם נפגשו איתי לפני שבועיים, אני ביקשתי מהם שיבואו לכאן.
משה גפני: הם לא באו.
משה גפני: הגיעו רק שני דיינים, שזה בכלל לא התפקיד שלהם.
משה גפני: השופטים שמגיעים לכאן מגיעים רק על השכר שלהם – על הטבות, על הצמדה – על זה הם מגיעים.
משה גפני: על זה יש נציגות של השופטים, וגם הרב היישריק מגיע איתם.
משה גפני: מזל שיש את הרב היישריק במערכת.
משה גפני: אבל מי שמגיע לכאן על הנושא של בתי-המשפט זה מְנַהֵל בתי-המשפט.
משה גפני: הוא מתקשר אליי לשאול למה ההעברה מעוכבת.
משה גפני: אז אם זה המצב – אז במקום שאין אנשים, השתדל להיות איש.
משה גפני: אני מבקש מכם פירוט של כל הבעיות.
משה גפני: פירוט רשמי, שיהיה חתום עליו או נשיא בית-הדין הרבני הגדול או מְנַהֵל בתי-הדין הרבניים.
משה גפני: אני מבקש מכתב רשמי.
משה גפני: אם לא יהיה מכתב רשמי מהם, אני יורד מהעניין.
משה גפני: מצטער מאוד, אני לא יכול להיות דון קישוט שנלחם בטחנות רוח.
משה גפני: הם יותר חזקים מכולם.
משה גפני: אני רוצה מכתב רשמי על הצרכים של בתי-הדין הרבניים בתחום של כוח אדם ובתחום הפיזי.
משה גפני: תגידו מה לפי דעתכם צריך.
משה גפני: תיקחו את מה שיש בבתי-המשפט ותעשו השוואה.
משה גפני: אני לא רוצה את המילה "עשרה אחוז", אלא אני רוצה את המילה המתאימה.
משה גפני: כשאזרח מגיע, אזרח כלשהו, זה בכלל לא משנה...
משה גפני: דרך אגב, אני גם דואג לאזרחים החרדיים מפעם לפעם.
מגלי והבה: היושב-ראש, מה ההסבר של אגף התקציבים לגבי המצב הקיים?
משה גפני: אתה רוצה לשמוע את השקרים עוד הפעם?
מגלי והבה: לא רוצה לשמוע את השקרים.
מגלי והבה: אם הם ימשיכו לשקר, אין להם מקום פה.
משה גפני: תשאל, אתה חבר ועדה.
מאיר בינג: אני מוחה: לא שיקרנו.
מגלי והבה: למה היום, אני, כאזרח רגיל – לא משנה אם חרדי או לא – כשאני בא לבית-המשפט, למה אני צריך לראות שני מצבים שונים, גם מבחינת הבניין והאכסניה, גם מבחינת כוח האדם וגם מבחינת הציוד?
מגלי והבה: מה הסבר?
דוד אזולאי: הגיע הזמן שנעשה קצת סדר בנושאים האלה.
דוד אזולאי: אני מודה שכבר רבה זמן הבטן שלי מלאה בכל מה שקשור לבתי-הדין הרבניים.
דוד אזולאי: כמי שביקר ורואה מה קורה שם, אני אומר לכם שזו בושה למדינת ישראל.
דוד אזולאי: המדינה משפרת ומשדרגת מערכות תחבורה, כבישים וגשרים – אבל כשאתה מגיע לבתי-הדין הרבניים זו פשוט בושה לאותם אנשים שמתנהלים בצרוה הזאת.
דוד אזולאי: לא יעלה על הדעת שדיין שצריך לתת שירות לאזרח – אין לו מקום לשבת.
דוד אזולאי: אזרח שבא לבתי-הדין הרבניים – אין לו פינה לשבת.
דוד אזולאי: אין לו כלום.
דוד אזולאי: כשאני הולך לבתי-המשפט ורואה מה שקורה שם, אני פשוט מתקנא.
דוד אזולאי: אני מתקנא, אני אומר: למה?
דוד אזולאי: אני רוצה לפנות לנציג האוצר לשאול: אולי תסביר למה חמישה אנשי מינהלה לשופט, לעומת איש מינהלה אחד דיין?
משה גפני: 1.1.
דוד אזולאי: 1.1, סליחה, אני מודה לך על התיקון.
מאיר בינג: אני חוזר רגע לתקציב.
מאיר בינג: התקציב לא שונה בסדרי הגודל מהתקציב של הנהלת בתי-המשפט, ביחס לכמות התיקים.
דוד אזולאי: אתה רוצה להגיד לי שבאופן יחסי זה אותו דבר?
דוד אזולאי: אתה יכול להציג בפנינו את הנתונים זה מול זה?
מאיר בינג: כן, אני יכול להציג.
מאיר בינג: יש בבתי-הדין הרבניים 80,000 תיקים ובבתי-המשפט 700,000 תיקים.
מאיר בינג: אלו הנתונים.
מאיר בינג: מבחינה תקציבית, סדר הגודל של התקציב הוא לא הבדל דרמטי באחוזים.
מאיר בינג: זה לא הבדל דרמטי באחוזים, מבחינת כמות התיקים לעומת גודל התקציב.
מאיר בינג: אפשר לבדוק את זה, יש פה את הנתונים.
דוד אזולאי: אז איך אתה מסביר את הפער של חמישה אנשי מינהלה לשופט לעומת איש מינהלה אחד לדיין?
דוד אזולאי: יש לך הסבר לעניין הזה?
דוד אזולאי: אמרת שהפער הוא באחוזים קטנים, אבל פה האחוז הוא פי כמה.
דוד אזולאי: זה 400 או 500 אחוז.
מרדכי רלב"ג: סליחה, כבוד היושב-ראש, הנתון שהוא נותן זה נתון מוטעה.
מרדכי רלב"ג: כי כשהוא אומר פר-תיקים, בל נשכח שכל הרכב בית-דין מורכב משלושה דיינים, ובבית-משפט מדובר בשופט אחד.
מרדכי רלב"ג: כלומר, שלושה דיינים צריכים לדון על כל תיק.
מרדכי רלב"ג: ולכן כל שלושה דיינים מקבלים בעצם תקציב – לפי מה שהוא אומר – כמו שופט אחד.
מרדכי רלב"ג: זה פשוט יחס לא הגון ולא נכון.
מאיר בינג: זה מה שמסביר, בין השאר, למה יחס המינהלה להרכבים ולשופטים הוא שונה בין הגופים.
מאיר בינג: כאן התמיכה היא בשופט אחד, ושם התמיכה היא בהרכב.
דוד אזולאי: תסביר לי למה?
דוד אזולאי: אני שואל למה?
אליהו רפאל היישריק: - - - עובדים בשטח.
אליהו רפאל היישריק: מה יעזור לך - - -
דוד אזולאי: תן לי לקבל תשובה.
דוד אזולאי: למה יש כזה פער?
דוד אזולאי: לא שמעתי תשובה ממך.
מאיר בינג: עניתי שמבחינת גודל הגופים, אין כזה פער.
מאיר בינג: בשנים האחרונות נעשו השקעות משמעותיות, למרות שיו"ר הוועדה חולק עליי: מערכת מחשוב חדשה בעשרים ומשהו מיליון שקלים; נבנה בית-הדין בחיפה ומשופץ בצורה משמעותית; ומתחילים עכשיו באשקלון.
מאיר בינג: נעשה בשנים האחרונות הרבה מעבר למה שנעשה לפני כן.
דוד אזולאי: אתה מזכיר לי את הדיון שהיה לי קודם בוועדה לפניות הציבור: דיברנו על 700,000 שקל עבור ילדים אוטיסטים, ואומרים לי שהעבירו 300 מיליון שקל לטובת משרד הרווחה.
דוד אזולאי: מה זה שייך לעניין?
דוד אזולאי: מה זה קשור?
משה גפני: דוד, לא נגיע לשום דבר.
אליהו רפאל היישריק: אני מוכרח להגיד משהו, בקצרה.
אליהו רפאל היישריק: מפריחים פה את הבועה של המחשבים.
אליהו רפאל היישריק: אז פעם אחת נשים את זה על השולחן:
אליהו רפאל היישריק: התקציב השנתי של בתי-הדין הרבניים לאחזקת מחשבים הוא ארבעה מיליון שקל.
אליהו רפאל היישריק: וככה זה נראה.
אליהו רפאל היישריק: לעומת זאת, התקציב השנתי של בתי-המשפט הוא 80 מיליון שקל.
אליהו רפאל היישריק: זה יחס של עשרה אחוז?
אליהו רפאל היישריק: על מי אתם רוצים לעבוד פה?
אליהו רפאל היישריק: זאת עובדה, זה זועק לשמיים.
אליהו רפאל היישריק: המערכת שלנו קורסת.
דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לי נראה שלא נצא מהדיון הזה.
דוד אזולאי: אני חושב שכדאי שפעם אחת נקיים כאן דיון ממצה על כל התקנים - - -
משה גפני: אני הולך לעשות את זה .
משה גפני: אני מבקש את מה שביקשתי קודם מהנהלת בתי-הדין.
משה גפני: אני מבקש את זה רשמי, לשים את זה על השולחן.
משה גפני: אנחנו נמצאים במדינה חופשית, במדינה דמוקרטית, שהכול צריך להתנהל בה בשקיפות.
משה גפני: אף אחד, אף פקיד במשרד האוצר לא יכול לאיים.
משה גפני: לא שאני אומר שמאיימים, אבל אף אחד לא יכול לאיים.
משה גפני: אני לא אומר שזה נעשה.
מרדכי רלב"ג: זה כן נעשה.
מרדכי רלב"ג: שיירשם בפרוטוקול שזה כן נעשה.
משה גפני: מה, איימו על מישהו?
מרדכי רלב"ג: לא איימו בלשון איום, אבל הסיבה שהנהלת בתי-הדין לא מופיעה פה היום היא שהיא מפחדת מאגף התקציבים.
מרדכי רלב"ג: שיירשם בפרוטוקול.
אליהו רפאל היישריק: גם אני אומר את זה.
אליהו רפאל היישריק: פעם אחת צריכים לשים את זה על השולחן.
מרדכי רלב"ג: היינו בפגישות.
מרדכי רלב"ג: אנחנו חברי נציגות הדיינים, ואנחנו אומרים את הדברים האלה בכאב לב, אחרי שהייתה לנו פגישה - - -
משה גפני: מפחדים מאגף התקציבים?
משה גפני: למה, אגף התקציבים זה לא אגף כזה חשוב?
משה גפני: למה מפחדים מהם?
אליהו רפאל היישריק: כי הוא נותן את הכסף.
משה גפני: אז מפחדים מאגף התקציבים?
אליהו רפאל היישריק: יכול להיות שזה שיקול מוטעה, אבל זה השיקול שלהם.
משה גפני: אבל אגף תקציבים זה לא אגף כזה חשוב.
מאיר בינג: ולא כל כך מפחיד.
משה גפני: אני חוזר על הבקשה שלי: מהנהלת בתי-הדין אני מבקש לדעת את כל הנתונים.
משה גפני: קודם כול אני אתמקד בנושא של הבינוי והאבטחה, שזה הדבר הראשון שעליו אני צריך לדעת; ובנושא של כוח אדם.
משה גפני: אני מבקש מאגף התקציבים, מאיר בינג, את העמדה שלכם.
משה גפני: את מה שאמרתם כאן.
משה גפני: אתה שמעת את הטענות, ואני מבקש את כל הנתונים שאמרת.
משה גפני: אני הולך לקיים על זה דיון ממצה ומקיף.
משה גפני: אני הולך להביא את כולם לשבת באופן מסודר.
משה גפני: אנחנו מדינה שצריכה להיות מדינה שוויונית.
משה גפני: מגלי, אם אתה יודע על בתי-הדין ה - - -
מגלי והבה: הדרוזים והשאר.
משה גפני: אם יש בעיות, שיגידו לי גם כן.
מגלי והבה: אני אביא לך את המצב.
משה גפני: אני השוויתי כאן בוועדה את מעמדם של כל נושאי המשרה השיפוטית, מה שלא היה קודם.
משה גפני: גם של הדרוזים וגם של - - -
מגלי והבה: דרך אגב, גם שר המשפטים בעצמו בירך על מה שעשית.
משה גפני: אני לא בירכתי, אני עשיתי.
מגלי והבה: אתה עשית, זה בדיוק ההבדל.
מגלי והבה: אז למה פה לא?
משה גפני: אני הולך לקיים על העניין הזה דיון.
משה גפני: אני מבקש עמדה ממצה על כל הנושאים הללו.
משה גפני: הדבר הראשון זה הבינוי והאבטחה – לדעת את מצבם הפיזי של המבנים הללו, כולל בית-הדין הגדול; על הנושא של כוח אדם, של מחשוב, ושאר הדברים שהועלו כאן על ידי הרב היישריק ועל ידי הרב רלב"ג.
משה גפני: צר לי שהנהלת בתי-הדין לא באה.
משה גפני: צר לי על זה.
משה גפני: כשאני מבקש ממנהל בתי-המשפט שיבוא, הוא מגיע.
משה גפני: הוא לא מפחד להגיד את העמדה שלו, גם אם לפעמים היא נוגדת את העמדה של אגף התקציבים.
משה גפני: במיוחד כשהמצב הזה הוא כל כך לא שוויוני.
משה גפני: אל תפחדו, ריבונו של עולם, אף אחד לא הולך ל...
משה גפני: אולי כן לפחד, אני כבר לא יודע.
משה גפני: אני לא מתכוון להרפות מהעניין הזה.
משה גפני: אני מבקש עמדה ברורה על כל הנושאים שהועלו כאן.
מיכאל שפירא: הרב גפני, אני מיכה שפירא מבתי-המשפט.
מיכאל שפירא: מה המשמעות מבחינתנו לגבי ה - - -
משה גפני: אני אעביר את הפנייה הזאת.
משה גפני: אני מאחל לך מזל טוב על המינוי החדש, ולאור העניין הזה אני אבקש מחברי הוועדה לאשר.
משה גפני: אבל מכאן ואילך יתחילו בעיות.
משה גפני: אם לא יהיה פתרון – מבחינתי המערכת היא אחת.
משה גפני: מספר פנייה 332 עד 336.
משה גפני: הצבעה בעד אישור הפניות – פה אחד הפניות אושרו.
משה גפני: אין מתנגדים ואין נמנעים, הפניות אושרו.
משה גפני: על סדר היום הצעת חוק לתיקון פקודת הטלגרף האלחוטי (תשלום אגרות תדר על ידי בעל זיכיון לשידורי רדיו), התשע"ב-2012, הצעתם של חברי הכנסת ציון פיניאן ונחמן שי.
משה גפני: אני מקדם בברכה את היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה, עורכת הדין אתי בנדלר.
משה גפני: יועצת משפטית מצוינת וכבוד הוא לנו שאת כאן.
משה גפני: טוב שהעברתם את החוק הזה לוועדת הכספים.
משה גפני: היועצות המשפטיות שלנו מצוינות, שלא יהיו אי הבנות.
אתי בנדלר: לרגע לא חשבתי אחרת.
משה גפני: נתחיל וננסה לסיים את זה מהר.
ציון פיניאן: גם אנחנו מקדמים בברכה את עורכת הדין אתי בנדלר.
ציון פיניאן: אני שומע שאת קורסת מהעבודה.
אתי בנדלר: אני לא קורסת כל כך מהר אדוני, אבל אני עמוסה לעייפה.
ציון פיניאן: הצעת החוק היא של נחמן שי ושלי.
ציון פיניאן: היא באה לתקן עיוותים של כמה שנים.
ציון פיניאן: תחנות הרדיו האזוריות הן תחנות יותר קהילתיות.
ציון פיניאן: כל תחנת רדיו משמשת גם בעתות שלם וגם בעתות מלחמה כדוברת של האזרחים באזור בו היא פועלת.
ציון פיניאן: תחנות הרדיו האזוריות נדרשו לשלם אגרת תדר בסכום של מאות אלפי שקלים.
ציון פיניאן: שיטת החיוב הזאת גרמה לעיוותים.
ציון פיניאן: במשך השנים תחנות הרדיו מאז הוקמו סבלו מתשלום יתר ולכן באה הצעת החוק, לתקן עיוותים.
ציון פיניאן: לדוגמה, לפני כשש שנים הוחלט שהאגרות המשולמות יהיו בסכום של 150 אלף שקלים לכל תדר והסיבה הייתה כי מספר תחנות, ביניהן קול ישראל, קנו תדרים שהם לא לשימוש ובכך פשוט חסמו את כל התדרים.
ציון פיניאן: ההעלאה באה כדי שיחזירו למדינה את התדרים.
ציון פיניאן: העלו את הסכום ל-150 אלף שקלים.
ציון פיניאן: מה שקרה זה שכל התדרים הוחזרו כי לא השתלם לשלם 150 אלף שקלים והוקמה ועדה במשרד התקשורת כדי לתקן את העיוות.
ציון פיניאן: נכון לרגע זה העיוות לא תוקן.
ציון פיניאן: יש תחנה אחת – ולא אנקוב בשמה – שהיום היא משלמת 450 אלף שקלים שלא לצורך.
ציון פיניאן: אם החוק הזה יעבור היא תשלם רק 55 אלף שקלים.
ציון פיניאן: כאמור, תחנות הרדיו האזוריות הן תחנות קהילתיות והן הפכו לפופולאריות.
ציון פיניאן: כל תחנה באזור בו היא נמצאת הפכה להיות להיט ובמקרים רבים אחוז המאזינים לה הוא הרבה יותר גדול מאשר מאזינים לקול ישראל.
ציון פיניאן: לכן ההצעה היא לתקן עיוות ולהחזיר את המחיר לכל תדר כפי שהיה פעם.
משה גפני: להסמיך את שר התקשורת.
ציון פיניאן: להסמיך את שר התקשורת אבל יש פה ושם כמה בעיות ולשם כך נמצא כאן האוצר.
ציון פיניאן: התבקשתי על ידי האוצר שהדיון יתקיים היום אבל שההצבעה תהיה ביום שני.
ציון פיניאן: כי הם רוצים לשבת ביניהם.
משה גפני: אגף התקציבים?
משה גפני: מה לי ולאגף התקציבים?
ציון פיניאן: גם לי אין כלום.
ציון פיניאן: נמצאת כאן יעל מבורך מאגף התקציבים?
עופר מרגלית: אני נמצא כאן.
ציון פיניאן: כאמור, התבקשתי.
ציון פיניאן: לא נדרשתי אלא התבקשתי.
ציון פיניאן: אין לי בעיה עם זה כי בכל מקרה זה יבוא לקריאה ראשונה ביום רביעי הבא.
משה גפני: נחמן.
נחמן שי: אני אתחיל מהסוף.