GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פניה קירשנבאום: זאת אומרת, אלה שלוקחים משכנתאות בבנק או הלוואות בבנק כמו עסקים קטנים ובינוניים ותמיד מחזירים אותן, אבל יש את אלה שממנפים את העסקים שלהם במיליוני שקלים, אם לא מיליארדים, ועושים זאת על כספי הציבור בהלוואות בנקאיות וחוץ בנקאיות ואחר כך לא מחזירים אלא אנחנו רואים את הכספים בצורה של קיצוצים, תספורות ותקרא לזה איך שאתה רוצה.
פניה קירשנבאום: אנחנו אומרים שיש כאלה שמשלמים מסים, כמוך וכמוני ועוד רבים אחרים, כאשר אנחנו מגיעים עד 48 אחוזי מס או משהו כזה, ומנגד אני שומעת שיש כאלה שלא משלמים את המס הזה.
פניה קירשנבאום: אני גם מבינה שיש דיפרנציאציה במיסוי של החברות כאשר עסק קטן מרוויח שלושים אלף שקלים ומשלם את מלוא המס אבל יש מישהו שמרוויח שלושים מיליון שקלים ומשלם את המינימום של המס.
פניה קירשנבאום: איפה המדיניות?
פניה קירשנבאום: איפה זה נקבע?
פניה קירשנבאום: אם אני רוצה לפתוח עסק, אני יודעת כמה כסף אני אשלם?
פניה קירשנבאום: יש את הנושא של עידוד השקעות הון.
פניה קירשנבאום: אני מבינה שגם כאן יש דיפרנציאציה.
פניה קירשנבאום: אנחנו נלחמנו אתך על כסף של פרי הגליל אבל יש כאלה שבהינף אצבע מקבלים עידוד בצורה של מיליוני שקלים והשאלה היא אם הם מחזירים אותם.
פניה קירשנבאום: היינו עדים לחוק האנג'לים בהיי-טק.
שגית אפיק: תעשייה עתירת ידע.
משה גפני: זה היה באותו חוק של עידוד השקעות הון.
פניה קירשנבאום: אמרנו שאנחנו מעודדים את הסטרט-אפים, אבל איך הם מחזירים את ההשקעה הזאת?
פניה קירשנבאום: קיים חוק כזה גם לגבי יתר החברות או הוא קיים רק בתחום ההי-טק?
פניה קירשנבאום: אני לא יודעת למה זה לא קיים ומי קובע את המדיניות.
פניה קירשנבאום: לפני הדיון התקשרתי לחבר שלי שהוא רואה חשבון ושאלתי מה המס שמשלמים על דיבידנדים והוא אמר לי 28, 26, ירד ל-25 אבל רוצים להחזיר לשלושים.
פניה קירשנבאום: עכשיו אני שומעת שאתם אומרים 15 אחוזים.
פניה קירשנבאום: אם זה כך, רואה החשבון לא יודע שהמס על דיבידנד הוא 25 אחוזים או 15 אחוזים?
פניה קירשנבאום: שוב, האם יש חברות שמשלמות 15 אחוזים ויש חברות שמשלמות 25 אחוזים?
פניה קירשנבאום: איפה כתוב מה קורה, מה אנחנו מתווים, איזו מדיניות אנחנו בסופו של דבר קובעים?
פניה קירשנבאום: אנחנו רוצים לחסל את כל התעשייה הקטנה והבינונית?
פניה קירשנבאום: עליה אנחנו רוצים להשתית את רוב המיסוי כמו על רוב ציבור השכירים?
פניה קירשנבאום: מהם אנחנו רוצים לגבות מסים?
פניה קירשנבאום: אני לא רוצה לחנוק את האשראי במשק ולא רוצה לפגוע בתעשייה שהיא באמת משקיעה.
פניה קירשנבאום: אני לא רוצה לעצור את זרימת המשקיעים אלא להפך, הייתי רוצה לעודד את זרימת המשקיעים.
פניה קירשנבאום: אני מבינה שצריכה להיות אווירה נוחה גם לעסקים, אבל אני שיושבת כאן בבניין הזה, אני לא יודעת מה קורה ולא יודעת מה המדיניות שלכם בעניין.
פניה קירשנבאום: הכי פשוט זה לקבוע שנעלה מע"מ ואפילו אם נעלה ל-18 אחוזים, אולי אף אחד לא ירגיש בזה, אבל מי שיסבול מכל אלה הם העסקים הקטנים, הבינוניים וציבור השכירים.
פניה קירשנבאום: אנחנו מאוד נשמח אם תביאו לכאן מדיניות ותאמרו מה קורה כדי שנוכל לדון ולהחליט פעם אחת מה קורה במשק.
אבישי ברוורמן: שמחתי לשמוע את הדברים של חברת הכנסת קירשנבאום.
אבישי ברוורמן: הבעיה עם הוועדה, ואני אומר שזאת לא הוועדה אלא הדרך, שאין יותר דיון – ואני לא מאשים אותך חס וחלילה אלא זאת שיטת הממשל הישראלית – ואין שר אוצר שמציג מדיניות כוללת.
אבישי ברוורמן: בעבר אמרו שאנחנו רוצים ללכת לתכנון רב שנתי ולכן צריך תקציב דו שנתי.
אבישי ברוורמן: התקציב הדו שנתי לא הביא למדיניות של תכנון אמיתית אלא הוא היה על חשבון מעמד הביניים והקבוצות החלשות.
אבישי ברוורמן: תודה לאל שבאותו רגע של השגחה – ואולי אתה לחשת לו באוזן בחצות הלילה – הוא חזר לתקציב החד שנתי.
משה גפני: לא בלילה אלא זה היה דווקא באמצע היום.
משה גפני: אמרתי גם לראש הממשלה וגם לשר האוצר.
אבישי ברוורמן: הוא חזר לתקציב החד שנתי שברור שהוא הרבה יותר יעיל, מה גם שהקציב הדו-שנתי לא היה דמוקרטי.
אבישי ברוורמן: כאן אני בא לשאלה הראשונה והיא מדוע חברות משקיעות או לא משקיעות במדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: במקרה הזה היו לי שיחות עם בכירים ביותר בהנהלת אינטל אותם גם הכרתי מהעבר.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לומר לך שהבעיה לא הייתה המיסוי.
אבישי ברוורמן: הבעיה של ישראל היא שאין מול מי לעבוד.
אבישי ברוורמן: המדען הראשי אומר דבר אחד, שר המסחר והתעשייה אומר דבר שני, שר האוצר אומר דבר שלישי ולכן נמאס להם והם יצאו לאירלנד.
אבישי ברוורמן: זה לא היה בגלל עוד חצי אחוז או בשל מס החברות כי לא על הדבר הזה ההשקעות הגדולות נופלות.
אבישי ברוורמן: זה חלק מהתנהלות כללית שאין משילות בארץ.
אבישי ברוורמן: במשילות לא צריכים – ואתה יודע את זה – שינוי שיטת השלטון לגבי אחוז החסימה אלא איך מנהלים בתוך האוצר.
מרינה סולודקין: גם אין אקדמיה בנושאים כלכליים.
מרינה סולודקין: לא שומעים אותה.
אבישי ברוורמן: לנושא הספציפי.
אבישי ברוורמן: ברור לכולנו – ואני התבטאתי כאן אדוני היושב ראש כבר לפני שנה וחצי – שלגבי המצב באירופה, אני חושב שתהיה התפרקות של גוש היורו ולכן אירופה תיכנס למשבר תהומי כלכלי עמוק ובארצות הברית המשבר יתמשך.
אבישי ברוורמן: לכן ברור שאנחנו נהיה בשנה מאוד מאוד קשה.
אבישי ברוורמן: בשנה מאוד מאוד קשה, ברור שאתה לא רוצה לעשות צעדים שגם יפגעו כאשר ממילא יסגרו מפעלים, תהיה אבטלה וכולי, אלא אתה רוצה לעשות דברים נבונים.
אבישי ברוורמן: לכן כאן אני מצפה – ואני חוזר לנקודה שהועלתה קודם – משר האוצר שפעם אחת יבוא ויגיד שיש לו מדיניות, מה הוא עושה לאור המשבר שנכנס לאחר שהוא אמר שאין גירעון, הוא מציע קיצוצים, הוא מעלה את המסים לקבוצות החלשות, על המסים הישירים, הוא משתמש במסים הכלואים ושיסביר למה.
אבישי ברוורמן: אחת הבעיות העיקריות שהביאו לנושא הזה, זה בגלל שחוזה הוא לא חוזה.
אבישי ברוורמן: חלק מהאנשים שישבתי אתם אמרו לי שאמרו להם אבל אמרו שלא מתכוונים.
אבישי ברוורמן: אם יש חוק, הוא צריך להיות חוק.
אבישי ברוורמן: אם הוא לא היה חוק, יבוא לכאן שר האוצר ויביאו אלה שעשו קודם ויאמרו שאכן אמרו אבל לא התכוונו.
אבישי ברוורמן: אז נבוא בחוכמתנו או בחוכמתו ונעשה את הפשרה כדי שלא יהיה ביזיון.
אבישי ברוורמן: במשטר כאן מחביאים את הנושא ודקה לפני כן יביאו לכאן את חמישים חברי הכנסת, שר האוצר יקבל כמה כותרות על כך שהוא העביר תקציב והמשבר המתמשך כאשר כלכלה בזמן צמיחה פגעה במעמד הבינוני ובקבוצות החלשות.
אבישי ברוורמן: יצאה עכשיו ועדת קדמי וברור שיוקר המחיה כאן הוא גבוה במערב.
אבישי ברוורמן: כשפתאום יש חוסר אחריות גם בתקציב, גם לא עושים את הרפורמות הנדרשות, פתאום מתעוררים ואומרים שיש גירעון ומגירעון חוזרים למס ערך מוסף.
אבישי ברוורמן: אין מדיניות.
אבישי ברוורמן: אין מדיניות של שר אוצר.
אבישי ברוורמן: זאת מדיניות קלוקלת ואתה בכוחך כי רב, למרות שאתה בקואליציה, פעם אחת למספר שעות, להביא כמו בסנט האמריקאי מדיניות כוללת ולא לומר שהסעיף הזה והסעיף הזה והסעיף הזה.
אבישי ברוורמן: פעם אחת יאמרו מה המדיניות, מה יש בתקציב, מה יש במסים, מה יש בגירעון.
אבישי ברוורמן: לצערי זה יבוא כרגיל דקה לפני 12, יעשו מזה איזה ספין וזה ילך הלאה.
דב חנין: אני רוצה לחלוק על חבריי שחושבים שאין מדיניות.
דב חנין: אני חושב שיש מדיניות אבל לצערי מדיניות מאוד קלוקלת ובעייתית.
דב חנין: המדיניות הזאת היא מדיניות שיש מאחוריה אידיאולוגיה והאידיאולוגיה הזאת אומרת שהמשק יתקדם אם אנחנו ניתן מתנות לעשירים, אם אנחנו ניתן מתנות לחברות, אם אנחנו נעודד אותן, אם אנחנו נתמרץ אותן.
דב חנין: כך המשק הישראלי יתקדם.
דב חנין: לכן שיטת המתנות היא לא שיטה חדשה אבל אנחנו מגלים בה אבסורדים חדשים נוספים בכל סיבוב, אבל השיטה איננה שיטה חדשה.
דב חנין: מה שצריך, זה שינוי המדיניות הזאת.
דב חנין: צריך להבין שאי אפשר להמשיך ולחלק מתנות לעשירים, אי אפשר להמשיך לחלק מתנות לטייקונים, אי אפשר להמשיך לחלק מתנות לחברות זרות, ישראליות, אבל בוודאי לא לחברות זרות.
דב חנין: לכן אדוני היושב ראש, אני מצפה מהוועדה – ללכת בכיוון ההפוך – שתאמר למשרד האוצר שהנה עכשיו מכינים תקציב מדינה חדש, במקום גזירות על הציבור הרחב, במקום פגיעה בעניים, במקום פגיעה בשכבות הביניים, במקום פגיעה בהסדרי הרווחה, קחו מאלה שיש להם הרבה והרבה יותר מדי.
שכיב מוראד שנאן: אני לא מבין כיצד יכול להיות שכל פעם אנחנו עוברים בשקט על כך שאנחנו לא מקבלים תשובות ברורות ממשרד האוצר.
שכיב מוראד שנאן: לא מקובל עלי שהתשובה תהיה שהנושא נמצא בדיונים ולא יכולים לפרט.
שכיב מוראד שנאן: אם לא יכולים לפרט לנו, אז למי כן?
משה גפני: משרד האוצר רוצה שאני אתאם אתו את הישיבות.
משה גפני: הוא לא אומר את זה במפורש, אבל הוא רוצה כך.
משה גפני: הוא רצה שאת הדיון שביקשה זהבה, אנחנו נתאם אתם ונעשה את זה בזמן כזה שיהיה גם נוח להם.
משה גפני: אני לא רציתי.
משה גפני: אני רוצה לקיים את הדיון מתי שנוח לי.
משה גפני: מצדי האוצר יכול להגיד שאין לו תשובה.
משה גפני: קיבלתי את הדברים שנאמרו וגם את דבריו של אבישי.
משה גפני: הם יבואו לכאן עם מדיניות כי הם לא יוכלו להעביר תקציב והם לא יוכלו להעביר תקציב עם גזרות.
משה גפני: הם לא יוכלו להעביר כשזה היה בוועדת הכספים היום.
משה גפני: יש לכם פה כסף והם יצטרכו לתת תשובה ולומר למה לא גובים את הכסף.
שכיב מוראד שנאן: אנחנו לא נירשם בדפי ההיסטוריה כיס-מנים של יובל שטייניץ.
משה גפני: חד וחלק לא.
משה גפני: אם אתה רוצה, אני אתן לך את כל הרשימה במשך למעלה משלוש שנים למה לא היינו יס-מנים, במה לא היינו יס-מנים, מה שינינו להם, מה הורדנו, מה הוספנו וכולי.
משה גפני: יש הרבה דברים.
משה גפני: אני רותח מזעם על משרד האוצר.
משה גפני: למה רק רשות המסים הגיעה לכאן היום?
משה גפני: למה לא הגיע אגף התקציבים?
משה גפני: רשות המסים רק גובה את הכסף, אבל מה עם המדיניות?
אבישי ברוורמן: אני רוצה לראות בסנט האמריקאי שיושב ראש ועדת הכספים קורא לשר האוצר ולפקידיו ולא יבואו הפקידים.
משה גפני: אני בסיכום עם שר האוצר שמגיע לכאן, דבר שלא היה מעולם בוועדת הכספים.
משה גפני: הוא מגיע לכאן כל רבעון ונותן סקירות.
משה גפני: אני רוצה תשובה על כך.
משה גפני: לדיון כזה צריך לבוא גם אגף התקציבים.
מרינה סולודקין: תודה רבה ליושב ראש על קיום הדיון למרות שלא רצו בו.
מרינה סולודקין: מי שאומר שאין מדיניות, זאת טעות חמורה וזאת תמימות בלתי מוסברת.
מרינה סולודקין: יש מדיניות אבל היא הפוכה והיא לעודד את העשירים לקחת מהעניים ולעשות הכול הפוך מכפי שנדרש בדמוקרטיה ישראלית.
מרינה סולודקין: פניה דיברה על עסקים קטנים ובינוניים המהווים בסיס לדמוקרטיה אבל כאן הולכים בצעדים גדולים לאוליגרכיה, לביטול דמוקרטיה ולא מבינים את זה.
מרינה סולודקין: אדוני היושב ראש, אתה צריך לומר היום שלא נתנו לנו תשובות ושהאנשים האלה לא יהיו בדיון הבא.
מרינה סולודקין: אלה שלא יכולים לתת תשובות, שלא יבואו לדיון הבא.
מרינה סולודקין: יש גם דברים חיוביים.
מרינה סולודקין: אני ראיתי היום את המאמר של היועץ הכלכלי, מר קנדל, בנושא התעסוקה של חרדים וערבים.
מרינה סולודקין: נזמין לכאן את קנדל שיסביר לנו את מדיניות המיסוי.
זהבה גלאון: אבל מה עניין שמיטה להר סיני?
מרינה סולודקין: היה מאמר של יוג'ין קנדל בג'רוסלם פוסט.
פניה קירשנבאום: אני לא קראתי אותו אבל אני מכירה את התיאוריה.
פניה קירשנבאום: אם אנחנו נגיע ל-85 אחוזים מהחרדים, תהיה לנו הכנסה של 8.25 מיליארד שקלים מהכנסה.
פניה קירשנבאום: זה לא רק חרדים אלא הכוונה לכולם.
מרינה סולודקין: יש אנשים שיודעים להסביר ויש להם דעות.
מרינה סולודקין: אני עייפתי מאנשי משרד האוצר שלא אומרים דבר.
מרינה סולודקין: אמרו לכם לא לדבר ואני מבינה את זה, אבל למה מזמינים את האנשים האלה שאפשר לומר להם לא לדבר?
ציון פיניאן: הערה לגבי שר האוצר.
ציון פיניאן: אני רוצה לחזק את דבריו של היושב ראש ששר האוצר, כאשר הוא מתבקש להגיע, הוא מגיע.
ציון פיניאן: לא הייתה פעם אחת בה הוא התבקש להגיע והוא לא הגיע.
ציון פיניאן: הכנתי הרבה שאלות בנושא הזה אבל היות שהאוצר טוען שהוא בשלב של איסוף נתונים, אני לא יכול להתייחס לא לשבעים מיליארד, לא למאה מיליארד ולא לעשרים מיליארד.
ציון פיניאן: יש לי שאלות רבות.
ציון פיניאן: אני מציע שבגמר איסוף הנתונים ולפני קבלת ההחלטות, שהם יבואו לכאן.
זהבה גלאון: כמה זמן אוספים נתונים?
זהבה גלאון: התשובה הזאת נראית לך רצינית?
ציון פיניאן: את ואני אומרים שמדובר במאה מיליארד שקלים, אבל הם אומרים לא.
זהבה גלאון: מה זה אוספים?
ציון פיניאן: אפשר לקבוע זמן, עוד חודש, עוד שבועיים, כדי שיאספו את הנתונים.
ציון פיניאן: ניתן להם זמן לאסוף את כל הנתונים ואז יבואו לכאן עוד בטרם קבלת ההחלטות.
פניה קירשנבאום: אני חייבת להעיר כאן הערה.
פניה קירשנבאום: אני מבינה שהם אוספים נתונים ואני מקווה שאנחנו באמת נקבל את הנתונים האלה.
פניה קירשנבאום: כבוד היושב ראש, אני ישבתי כאן בוועדת משנה בנושא רעידות אדמה והבטיחו לי שאוספים נתונים וייתנו לי תשובות, אבל אחרי כן אני קוראת בעיתון שכבר אספו נתונים, יש תשובה ויש גם פתרון כי הביטוח ייעשה מהדיבידנד של הגז.
פניה קירשנבאום: אתה ואני יודעים מתי יגיעו הדיבידנדים של הגז ואנחנו כולנו יודעים שרעידת האדמה יכולה להיות מחר.
פניה קירשנבאום: אם זאת התשובה וכך תיראה התשובה בנושא של מדיניות ומיסוי, אנחנו במצב קשה.
משה גפני: מהניסיון שלי משרד האוצר מביא לנו את הנתונים.
משה גפני: לא תמיד אני שמח עם הנתונים האלה אבל ברוב המקרים הוא מביא את הנתונים.
משה גפני: יהיה לו קשה מאוד לשחק עם הוועדה כאן מפני שעל כל פתרון שהוא יצטרך – בין אם הוא ירצה ללכת לפתרון, בין הם הוא לא ירצה ללכת לפתרון – הוא יצטרך לבוא לכאן או עם חוק התקציב, או עם חוק ההסדרים, או עם חוק לגבי הנושא של הכספים הכלואים.
משה גפני: הוא יצטרך לבוא עם חוק ואנחנו נצטרך לדון בו.
משה גפני: לכן גם מצד מערכת היחסים שיש עם משרד האוצר הוא יצטרך לתת את הנתונים ועל העניין הזה אין ויכוח.
משה גפני: בסדר, אני לא יכול להתמודד עם הטענות שמועלות כאן.
משה גפני: אני עושה חשבון שאם אני הייתי באופוזיציה, חבל על הזמן מה שהייתי עושה כאן עכשיו.
משה גפני: אני מכיר היום את הצד השני ולכן אני אומר לכם שלא תהיה ברירה ומשרד האוצר, על פי החוק, יצטרך לבוא לכאן.
יהודה טלמון: אני אשתדל להיות מאוד קצר.
יהודה טלמון: אני רוצה קודם כל לשתף אתכם בסוד.
יהודה טלמון: אני יודע שכאן הדברים נשמרים בדיסקרטיות.
יהודה טלמון: מגזר העסקים הקטנים התחיל משא ומתן עם ממשלת אירלנד לעבור לאירלנד.
יהודה טלמון: שמענו שיש יופי של הטבות.
יהודה טלמון: אני רוצה לשתף אתכם בעוד דבר ולומר שכדי להקל עלינו את המעבר, הם פנו לחברה הולנדית שמתמחה בהעברת בתים כדי שהמעבר יהיה חלק.
יהודה טלמון: הנושא יותר מדיי רציני.
יהודה טלמון: צריך לומר קודם כל, והדבר נאמר על ידי חברת הכנסת זהבה גלאון, שאנחנו מדברים בחברות חשובות מאוד, יקרות מאוד ותרומתן לא תסולא בפז.
יהודה טלמון: את זה צריך להגיד.
יהודה טלמון: באותה מידה צריך להגיד שתיאטרון האבסורד הוא כאן ועכשיו.
יהודה טלמון: אני רוצה להפנות אתכם - כי גם לי, כמו לחברת הכנסת זהבה גלאון, המקורות הם מקורות עיתונאיים – לדה מרקר, עמוד 40 היום נכתב ואני מצטט: "המס האפקטיבי לגבי חברת טבע שמשקף את התשלומים בפועל הוא במקסימום שני אחוזים בלבד כך שדה פקטו תשלומי המס לקופת המדינה עד כה הם אפסיים".
משה גפני: בעיתון אחר היה כתוב שזה אפס.
יהודה טלמון: אני הלכתי על המחמירים.
משה גפני: תכף נציגי טבע יתייחסו.
יהודה טלמון: מצאו לזה יופי של ביטוי – רווחים כלואים.
יהודה טלמון: אני בכלל מציע לקרוא לזה אסירי ציון, ולמה לקרוא לזה רווחים כלואים?
יהודה טלמון: מה בדיוק כולא אותם?
יהודה טלמון: הרצון לא לשלם מס.
יהודה טלמון: זה מה שכולא אותם.
יהודה טלמון: לנו, אזרחי המדינה, בני תמותה רגילים, אין את הפריבילגיה לנהל משא ומתן מהסוג הזה.
יהודה טלמון: חברות הענק האלה, בליווי יועצי מס מהשורה הראשונה, נכנסו למסלול הזה בעיניים פקוחות.
יהודה טלמון: אף אחד לא הכשיל אותם, אף אחד לא הטעה אותם אלא הכול ידוע.
יהודה טלמון: עכשיו הם רוצים אחת משתיים: או לחלק דיבידנדים לבעלי המניות, לגיטימי, או להוציא את הרווחים לחוץ לארץ, לגיטימי, אבל גם לגיטימי לשלם את המס על הרווחים האלה.
יהודה טלמון: אני מתפלא שחברת הכנסת זהבה גלאון לא שיתפה אתכם בעבודה נהדרת שמרכז המחקר והמידע של הכנסת הכין והעבודה הזאת מדברת על מיסוי דיפרנציאלי של חברות.
יהודה טלמון: מסתבר שברוב העולם במדינות המפותחות יש פירמידה הפוכה.
יהודה טלמון: חברות קטנות משלמות מס מופחת.
זהבה גלאון: אמרתי את זה בתחילת דבריי.
יהודה טלמון: אני מתנצל.
יהודה טלמון: כדאי מאוד לקרוא את העבודה הזאת שנעשתה עם הרבה השקעה ויש מה ללמוד מהנושא הזה.
יהודה טלמון: אני לא נגד תמרוץ, לא נגד מענקים, אבל שם המשחק הוא מידתיות.
יהודה טלמון: במקרה כאן כנראה הולכים להיפרץ כל הגבולות.
יהודה טלמון: אני אומר את זה בזהירות אבל זאת תחושה שלתאוות הבצע אין שובע ונגד איומים של לארוז את המזוודות ולהסתלק, אין לזה סוף ואי אפשר להיכנע לאיומים כאלה.
יהודה טלמון: אני רוצה לסיים בדבר אחד כדי להדגיש את האבסורד.
יהודה טלמון: ישנם כאן חברי כנסת שהשתתפו בשבוע שעבר בדיון שהיה על תגמול אנשי מילואים בשל אפליות שקיימות בנושא של אנשי מילואים עצמאים שיוצאים למילואים.
יהודה טלמון: הייתה כאן הסכמה פה אחד שיש כאן אפליה והעלות התקציבית שלה היא עשרים מיליון שקלים.
יהודה טלמון: אמרו שאין עשרים מיליון שקלים לתגמל אנשים שיוצאים למילואים ושקיימת אפליה בתגמול שלהם.
יהודה טלמון: על כפות המאזניים תראו אחד מול אחד ותראו לאיפה הגענו.
יהודה טלמון: חבר הכנסת ציון פיניאן מחליף את היושב ראש
ציון פיניאן: נציגי טבע, אייל דשא.
אייל דשא: שלום לכולם.
אייל דשא: עד עכשיו הדיון היה מאוד מעניין.
אייל דשא: אני אייל דשא, אני מנהל הכספים הראשי של חברת טבע.
אייל דשא: הייתי רוצה לשתף אתכם בנתונים ולהציג את הדברים כפי שהם נראים בזווית המאוד סובייקטיבית של החברה.
אייל דשא: אני אתחיל קודם כל מהדבר המרכזי.
אייל דשא: אנחנו לא פנינו לאף אחד, לא ביקשנו שום דבר, אין לנו שום רצון וכוונות לקבל הנחות במס על מנת להוציא כספים ממדינת ישראל, ידינו לא הייתה בדיון הזה ואנחנו אפילו לא יודעים מה ההצעה ואיך נראית הצעת החוק במידה שהיא קיימת, ומה הן ההטבות שאמורות לקבל חברות על מנת לשחרר את אותם רווחים כלואים.
אייל דשא: טבע היא חברה ישראלית, נשארת בישראל ומתוכננת כך שתגדיל את פעילותה בישראל.
אייל דשא: אנחנו מעסיקים כאן באופן ישיר כ-10,000 עובדים, 7,000 הם עובדי טבע ויש עוד 3,000 או קצת יותר עובדי ספקים שעובדים ישירות במפעלים, באתרי הייצור, באתרי הפיתוח ובמשרדים שלנו.
אייל דשא: אנחנו מעריכים שטבע מעסיקה במעגל השני עוד כארבעים אלף עובדים במדינת ישראל.
אייל דשא: יש לנו 7,000 ספקים פעילים שקיבלו תשלומים בסדר גודל של שישה מיליארד שקלים בשנת 2011 מטבע.
אייל דשא: רובם חברות קטנות ובינוניות ולא חברות ענק.
אייל דשא: אנחנו מעסיקים ספקים בישראל מכל שכבות האוכלוסייה עם העדפה כמובן לישראל ולתוצרת הארץ במידה וניתן.
אייל דשא: טבע שילמה בשנת 2011 סכום – וזה סכום מדויק – של 834 מיליון שקלים מיסים לאוצר המדינה.
אייל דשא: הסכום הזה מורכב ממס ישיר שהחברה שילמה כמס חברות - הוא נמוך והוא מופחת ואני תכף אתייחס לזה - ממס על דיבידנדים שקיבלו בעלי המניות שלנו, כאשר אנחנו משלמים את המס עת אנחנו מחלקים דיבידנד לבעלי המניות, וכמובן ניכויי המס של העובדים שלנו.
אייל דשא: אנחנו מעריכים, וזאת הערכה, שטבע מייצרת למדינת ישראל עוד כשני מיליארד שקלים תשלומי מס שמשלמים עובדי הספקים והספקים עצמם.
אייל דשא: יש ספקים, בעיקר ספקי ידע לטבע שמקבלים מאות מיליוני שקלים והם חייבים במס חברות מלא מטבע בגין הפעילות שלנו אתם.
אייל דשא: המעגל הגדול של חברה מהסוג הזה, חברת ענק, מייצרת במדינת ישראל, ראשית, הוא רחב מאוד והוא מגיע לכל מקום.
אייל דשא: כמה דברים על החוק לעידוד השקעות הון.
אייל דשא: אנחנו פועלים במסגרת החוק לעידוד השקעות הון כבר עשרות שנים וקיבלנו במסגרתו הטבות במיליארדי שקלים.
אייל דשא: קיבלנו פטורים ממס במיליארדי שקלים.
אייל דשא: אכן, העובדות האלה נכונות.
אייל דשא: רוב הכסף הזה לא כלוא.
אייל דשא: כל מי שכבר ספר סכומים גדולים, רוב הכסף הזה הושקע מחדש בישראל.
אייל דשא: אנחנו משקיעים בישראל למעלה ממיליארד שקלים כל שנה בהשקעות קפיטאליות, בהרחבת המפעלים שלנו.
אייל דשא: אנחנו משקיעים שני מיליארד שקלים במחקר ופיתוח בישראל בלבד.
אייל דשא: כמובן אנחנו משקיעים בהון חוזר ובפעילות נוספת.
אייל דשא: כאשר יבואו לעשות את החשבון המלא – ואנחנו לא עשינו אותו כי לא נדרשנו לעניין – יתברר שאותם רווחים כלואים, המספרים לא כל כך גדולים כמו היה כתוב בעיתון.
אייל דשא: נדמה לי שיושב כאן עיתונאי אחד – ואני לא אזכיר את שמו – שניגש בתחילת הדיון והתנצל ואמר שהוא יודע שזה היה כתוב בעיתון שלו אבל הוא גם יודע שזה לא נכון.
זהבה גלאון: איך הוא יודע?
זהבה גלאון: האוצר נתן לו נתונים שלנו לא נתנו?
זהבה גלאון: מה זה הוא יודע?
זהבה גלאון: מי אסף נתונים?
זהבה גלאון: היא אמרה שהם אוספים את הנתונים.
אייל דשא: אם מותר לי להגיד משהו במאמר מוסגר.
אייל דשא: אני חושב שאם בכיר באוצר מדליף לעיתון על שומות מס של חברה, יש בזה משהו בעייתי וזה בלשון המעטה, אבל זה לא הדיון.
זהבה גלאון: זאת מדיניות ישנה.
אייל דשא: לא שלנו.
אייל דשא: זה לא הדיון.
אייל דשא: אני רוצה לומר מילה על החוק לעידוד השקעות הון.
אייל דשא: החוק לעידוד השקעות הון, אחד הגורמים שבנו את חברת טבע.
אייל דשא: טבע היא באמת חברה מופלאה, הגדולה ביותר שנוצרה כאן.
אייל דשא: דרך אגב, אני מאמין שיש עוד כאלה באינקובאטור של החברות הישראליות וצריך לעודד אותן כי זה מה שבונה כלכלה, אבל לחוק לעידוד השקעות הון יש תרומה מאוד מאוד חשובה.
אייל דשא: טבע עם הפטורים האלה ממס שהיא קיבלה, המשיכה להשקיע ולהגדיל את החברה.
אייל דשא: זאת תעסוקה ואנחנו בין 15 ל-20 מיליארד שקלים כל שנה במשך חמש השנים האחרונות עושים יצוא ממדינת ישראל ואנחנו מוכרים בשני מיליארד שקלים בתוך מדינת ישראל.
אייל דשא: כל הדברים האלה נוצרו בין היתר, לא רק, באמצעות החוק הזה וצריך להגיד את זה.
אייל דשא: טבע מהווה דוגמה איך מממשים את החוק כלשונו וגם את רוח החוק.
אייל דשא: איפה השקענו?
אייל דשא: בנגב.
אייל דשא: אנחנו מספקים תעסוקה לתושבי הנגב, לבאר שבע ויתר הערים בנגב.
אייל דשא: הוועדה מוזמנת לבוא לרמת חובב למפעל טבע שם ולראות מה זה היי-טק עתידי של תעשייה פרמצבטית.
אייל דשא: איזה מפעל מדהים נבנה שם.
דניאל בן-סימון: כמה עובדים ברמת חובב?
אייל דשא: אני לא זוכר אבל למעלה מאלף.
אייל דשא: שוב, אני שולף כי אין לי את המספר.
אייל דשא: מפעל מדהים.
זהבה גלאון: זה בטוח שטבע היא חברה מצוינת.
אייל דשא: משקיעים בה כל הזמן.
אייל דשא: זה קשור לאותם פטורים ממס שאנחנו מקבלים עליהם ביקורת.
אייל דשא: טבע נמצאת בירושלים עם שלושה מפעלים.
אייל דשא: אנחנו רכשנו חברה בארצות הברית.
אייל דשא: אנחנו מעסיקים חרדים וערבים ואת כל שכבות האוכלוסייה כאן בירושלים.
אייל דשא: יש לנו מפעל בקריית שמונה, מפעל באשדוד.
אבישי ברוורמן: מכיוון שאני מכיר את טבע, אני חושב שמיותר לתאר את כל הגדולה של טבע ואת המפעלים שלה.
אבישי ברוורמן: כולם יודעים זאת ומעריכים את החברה, אבל השאלה היא אחרת.
אבישי ברוורמן: השאלה היא לנושא הספציפי שעולה כאן לדיון.
אבישי ברוורמן: תסביר את הנקודה, מעבר לעובדה שטבע היא חברה טובה.
אבישי ברוורמן: תאמין לי, אני מכיר, עבדתי עם טבע ואני מכיר את האנשים.
אבישי ברוורמן: היושב ראש משה גפני שב לנהל את הישיבה
משה גפני: בקשר לכספים הכלואים.
אייל דשא: הנקודה היא שחוק לעידוד השקעות יצא את אותם כספים כלואים ואני מאמין שכאשר יבואו באוצר ויגמרו את החשבון, יסתבר שהמספרים הם הרבה יותר קטנים מכיוון שמשקיעים את הכסף הזה שוב.
אייל דשא: זה כסף שהושקע והוא כבר לא כלוא.
משה גפני: אבל חלק מהכסף הושקע בחוץ לארץ.
אייל דשא: במסגרת החוק.
משה גפני: במסגרת החוק.
משה גפני: הכול במסגרת החוק.
אייל דשא: צריך להבדיל בין השקעה בחוץ לארץ, ברכישת חברות.
אייל דשא: אנחנו רכשנו חברה בחוץ לארץ והיום את הטכנולוגיה שלה אנחנו מעבירים למפעל בירושלים לטיפול במוצרי נשימה.
אייל דשא: אנחנו רכשנו חברות בחוץ לארץ והן הגדילו לנו את נתח השוק ואפשרו לנו למכור יותר.
משה גפני: מה אתה רוצה לומר לוועדה?
משה גפני: על חברת טבע אין צורך להכביר מלים.
משה גפני: כולנו מעריכים ומכבדים את החברה.
אייל דשא: אני רוצה לומר לוועדה שני דברים.
אייל דשא: האחד, אנחנו לא מבקשים שום דבר.
אייל דשא: במידה ותהיה איזושהי חקיקה או הוראת שעה בנושא, אנחנו נבחן אותה באמות מידה כלכליות.
אייל דשא: אני רוצה גם לומר שטבע היא חברה שמחויבת למדינת ישראל, מייצרת כאן וגם משלמת הרבה מסים.
משה גפני: מה נכון ממה שנאמר בעיתונים השונים?
משה גפני: סתם מעניין אותי.
משה גפני: חברת טבע לא משלמת בכלל מס?
משה גפני: גובה המס הוא אפס או שני אחוזים?
משה גפני: יש מחלוקת בין העיתונים?
אייל דשא: מס החברות שאנחנו הפרשנו בדוחות לשנת 2011 הוא ארבעה אחוזים.
משה גפני: זאת אומרת, שני העיתונים לא צודקים.
אייל דשא: כן.
אייל דשא: רק אני ואימא שלי כנראה עוד חושבים שמה שכתוב בעיתון הוא נכון.
משה גפני: לא, גם אני.
משה גפני: אני חושב שמה שכתוב בעיתון לא נכון.
אייל דשא: המספר הוא ארבעה אחוזים.
משה גפני: יש עוד מישהו מטבע שרוצה להוסיף?
משה גפני: זיו שרון.
זיו שרון: להבדיל ממצבים אחרים שבדרך כלל אני ונציגי האוצר מתעמתים אחד עם השני, הפעם אני חייב לבוא ולומר שאני במחלוקת עם ידידי יהודה טלמון ומותר שכך יהיה.
זיו שרון: ראשית, ממשלות, גם ממשלות ישראל וגם הממשלה האמריקאית, בעתות של מצוקה תקציבית יצאו בהוראות שעה שנועדו לגבות כספים.
זיו שרון: לאמריקאים היה את ה"רי פטריאיישן אקט" באמצע שנות ה-2000 שגרם לזרימת מסים לארצות הברית.
זיו שרון: לנו כאן היו שתי הוראות שעה – פעם אחת של הכספים שהיו בחוץ לארץ והובאו ארצה בחמישה אחוזים ופעם שנייה של הרר"לים שחולקו ב-12 אחוזים.
זיו שרון: אנחנו נמצאים היום – והיוזמה היא יוזמה של האוצר ולא של החברות ואני חושב שהיא חשיבה ברמה מסוימת נכונה – בין אלטרנטיבה של כמה רעות, בין להיות צודק לבין להיות חכם.
זיו שרון: להיות צודק זה לבוא ולומר שמי שקודם ידע שהוא מקבל פטור, שעכשיו ישלם את הכול, אבל אם יש לו את האלטרנטיבה בחוק לא לשלם כי את המס צריך לשלם רק כאשר מחלקים דיבידנדים, אז לא יהיה כלום.
משה גפני: לא, זה לא נכון.
זיו שרון: את המס צריך לחלק רק כאשר מחלקים דיבידנדים.
משה גפני: העובדות שאתה אומר נכונות, אבל זה לא נכון.
משה גפני: לא ישבו בעלי החברה לעולם ועד ולא יחלקו דיבידנדים.
משה גפני: אפשר לחכות בסבלנות ולהמתין לזה.
זיו שרון: נכונה האמירה הזאת כשאנחנו מדברים כאן על הערך הנוכחי של ההמתנה לחלוקה של הדיבידנדים, אבל כאשר נמצאים בעיתות מצוקה ---
זהבה גלאון: למה עיתות מצוקה?
זהבה גלאון: חברות יקבלו כאן הטבות במיליארדים והציבור ישלם את המחיר.
זיו שרון: לא, ההפך.
משה גפני: הוא אומר שזה במסגרת החוק.
זיו שרון: בנקודת הזמן של המצוקה ושל החוסר התקציבי, אני חושב שזה לגיטימי מבחינת משרד האוצר כאשר יש לו אלטרנטיבה או לתת את אותן הקלות אבל להכניס כסף לקופה או אלטרנטיבית להטיל גזרות על הציבור, שזה אותו ציבור שכולם כאן רוצים לדאוג לו.
זיו שרון: הקופה לא מתמלאת מאליה.
זיו שרון: אני חושב שזה סוג מחשבה לגיטימי מבחינת משרד האוצר.
זהבה גלאון: יש לי מחשבה שמס חברות דיפרנציאלי היה יכול לפתור את הבעיה.
זיו שרון: יכול להיות.
זיו שרון: כרגע אנחנו נמצאים במצב נתון של חוק עידוד השקעות הון קיים.
זיו שרון: כרגע צריך לפתור בעיה.
זיו שרון: לכן אני חושב שהיוזמה של משרד האוצר היא יוזמה ברוכה.
זיו שרון: אין ספק שהיא לא צריכה להתנהל במשא ומתן עם גוף כזה או אחר, אלא אם יש כוונה להוראת שעה, הוראת השעה הזאת תעבור בדרך של חקיקה ומן הסתם היא תחול לא רק על החברות הגדולות – כי בחוק עידוד השקעות הון יש החל מהחברות הגדולות ועבור גם להמון חברות קטנות – אלא היא תחול על כל מי שנמצא שם.
זיו שרון: לגיטימי להגיע להוראת שעה.
זיו שרון: אינני נכנס כרגע לשיעור המס שיהיה במסגרת אותה הוראת שעה.
זיו שרון: אני חושב שעל פניו זה איננו מעשה פסול כאשר בודקים את האלטרנטיבות שכרגע יש למשרד האוצר.
משה גפני: איתי יחזקאלי, אתה יודע לתת לנו יותר נתונים?
משה גפני: על כמה חברות מדובר?
איתי יחזקאלי: הנתונים האלה נמצאים במשרד האוצר שמטפל בנושא.
איתי יחזקאלי: אני רוצה לומר שהייתה ועדה משותפת של משרד האוצר ומשרד התעשייה.
משה גפני: אתם לא יודעים על כמה חברות מדובר?
משה גפני: אתם יודעים ואתם לא רוצים להגיד?