GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: נשאלת השאלה, מה ששאל חברת הכנסת שנאן, וגם אני שואל - יש חשיבות עליונה למדינת ישראל לפזר את החממות הטכנולוגיות, שיהיה גם בפריפריה, ואני לא נכנס לפרטים – האם גם לתת לנוצרים וגם לדרוזים; אני גם לא אומר על חרדים, שצריך לתת גם לספרדים וגם לאשכנזים וגם לחסידים וגם לליטאים.
משה גפני: כללית, פריפריה – יש אינטרס לאומי.
משה גפני: אם הערבים יכולים להתחרות על זה והחרדים יכולים להתחרות על זה – הנה מה טוב, לתת להם עדיפות כמו לפריפריה, לפזר את זה יותר.
משה גפני: יש ישובים ערבים, יש ישובים חרדים.
משה גפני: כמו שאתה שולח כמה לצפון, יכול לשלוח אחד למגזר הערבי, אחד למגזר החרדי - תלוי.
משה גפני: אם יש העדפה, למה ההעדפה הזאת לא נכללת בשיקולים?
רוברט אילטוב: לגבי חממות, כל אחד יכול לגשת למכרז.
רוברט אילטוב: אין פה הגדרה, שערבי לא יכול או חרדי לא יכול.
רוברט אילטוב: זה לא עניין של מגזר זה או אחר; כל אחד שיודע ומבין בתחום ההי טק, שרוצה להצליח ולהרוויח, יכול ללכת.
רוברט אילטוב: הוא צריך לגייס הרבה מאוד כסף בשביל זה, ולכן מי שלא מתעסק בזה, הסיכויים שהחממה שלו תצליח הם אפסיים.
רוברט אילטוב: לכן אפשר לתת את זה למגזר זה או אחר, אבל זה ייכשל.
רוברט אילטוב: צריך לבנות תשתית כדי שהם יגיעו למערכת הזאת בכלל.
רוברט אילטוב: לכן לומר: אני רוצה, בגלל שאני אתיופי או רוסי - לא רלוונטי – הרלוונטיות פה, שהאנשים האלה מבינים בתחום, ויודעים לקדם את החברות האלה, את הסטארט אפים האלה, והם צריכים להיות די מומחים בתחום – אחרת החממה לא תצליח.
רוברט אילטוב: אני יודע שיש לפחות אחד שאני מכיר אותו, בחור חרדי, שהוא עובד בתחום ההי טק, ועובד מאוד יפה, והוא מאוד מבין.
רוברט אילטוב: במגזר החרדי גם המודעות מתחילה לעלות.
רוברט אילטוב: גם במגזר המיעוטים, הערבי, זה מתחיל לעלות, אבל אני אומר לכם מראש, שמי שלא מתעסק בזה באופן מקצועי, לא יוכל להגיע.
רוברט אילטוב: גם אם הוא יגיע כמנהל טוב, והוא יידע לפנות למדען הראשי, לא בטוח שיידע לבחור את החברות שיש להן פוטנציאל, כי הוא לא מבין בתחום.
רוברט אילטוב: אם הוא לא מבין בתחום, החברות הללו ייכשלו, והכסף ילך לטמיון.
רוברט אילטוב: המערכת הזאת באופן כללי עובדת באופן מאוד מקצועי.
רוברט אילטוב: ההחלטות שמתקבלות שם ברמה מקצועית כלכלית, ולכן להתערב פה פוליטית- - -
משה גפני: ממש לא פוליטית.
רוברט אילטוב: מה שכן צריך לעשות, לדעתי, במגזרים כאלה ואחרים – להצמיח את האנשים האלה ברמה מקצועית, שיידעו להגיע לשם.
משה גפני: אומר לך איך אני התוודעתי לעניין הזה.
משה גפני: פנה אליי יזם חרדי צעיר, הוא הקים חממה טכנולוגית באחד הישובים בארץ, לא חרדי, כלומר החממה שהוא הקים אינה חממה בישוב חרדי או בישוב ערבי; בישוב רגיל בפריפריה, והוא מאוד הצליח, גם להבנת האנשים המקצועיים במשרד המדען הראשי.
משה גפני: ואז הוא דיבר אתי, ואמר לי: אני חושב שאפשר להקים חממה בישוב חרדי, ואפשר להצליח בזה.
משה גפני: יש היום הרבה אנשים במגזר החרדי, שמתאימים לעניין הזה, וצריך דחיפה.
משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לסיבות.
משה גפני: לכן שאלתי, אם יש קריטריון של פיזור – אם זה לא ילך להצליח, אנשים לא ישקיעו כסף, כאן מדובר בתחרות – האם לא להכניס גם בחשיבה שלהם גם את המגזר הערבי והמגזר החרדי – לא פוליטי; לא לומר: בגלל סיבות פוליטיות אנחנו נותנים למגזר כזה או אחר, אלא בגלל הסיבות המקצועיות של הפיזור, ורק ברמה.
משה גפני: אני התוודעתי לזה על-ידי יזם חרדי, שהצליח בהקמת חממה טכנולוגית.
רוברט אילטוב: הוא הגיש בקשה למכרז?
משה גפני: אני לא יודע איפה זה עומד, אבל אם מדברים על פיזור, צריך שיהיה פיזור.
איל ליפשיץ: אצלנו בחממה יש מתכנתות שמגיעות, מסיעים אותן, והן עובדות מאוד יפה.
איל ליפשיץ: אבל יש שני דברים, שאם רוצים לשלב אנשים ממגזרים שונים, שהיום לא נמצאים מספיק בהי טק, כמו המגזרים הערבי והחרדי, צריך לעשות שני דברים, והם לא עולים הרבה כסף: ראשית, הבעיה היותר קטנה זה דווקא החרדים.
איל ליפשיץ: יש שם המון יזמות, ויזמות מצוינת.
איל ליפשיץ: אני חושב שהבעיה הגדולה היא דווקא אצל המשקיעים.
איל ליפשיץ: משקיע, לצערי, וזה קולגות שלי, קרנות הון סיכון אחרות, כשהן רואות יזם חרדי, קשה להם הרבה יותר לעשות את השלבים שהן צריכות כדי להיכנס להשקעה מאשר ביזם רגיל, שהם רגילים מהרצליה פיתוח.
משה גפני: למה זה קשה יותר?
איל ליפשיץ: מאוד רגילים להשקיע במישהו שהם מכירים כבר, וזה הגיוני – זה יזם שכבר הצליח.
שכיב מוראד שנאן: זו בדיוק הסיבה, למה לתת את ההעדפה.
איל ליפשיץ: אני מסכים לגמרי.
איל ליפשיץ: ברור לגמרי שהעילוי שיודע לצטט גמרות בעל-פה הוא יזם לא פחות טוב ממי שגמר 8200.
איל ליפשיץ: לצערי, זה דבר שהסקטור שלנו לא מבין אותו, ולא מתוך רשעות.
איל ליפשיץ: זו עבודה שצריכה להיעשות.
איל ליפשיץ: צריך לעבוד על זה, ועובדים על זה, אבל צריך לעשות אותו טוב יותר.
איל ליפשיץ: הדבר השני, אני מתחבר למה שאמר חבר הכנסת אילטוב לגבי עוד חממות – שגוף לא מקצועי יקים חממה, עלולות להיות פה תקלות רבות.
משה גפני: לא הצענו את זה.
איל ליפשיץ: מה שכן, חשוב לתת ליזמים חרדים, כמו ליזמים ערבים, חונכים.
איל ליפשיץ: היתה פעם תוכנית כזו, זה לא עולה הרבה כסף.
איל ליפשיץ: כמו שיש חונכים בתחומים מסוימים, גם כאן.
איל ליפשיץ: משרד התמ"ת יכול להקצות כמה אנשים שיעשו את העבודה הזאת.
איל ליפשיץ: אנחנו נהיה מוכנים להשתתף בזה.
משה גפני: דברי סיכום, אדוני המדען.
אבי חסון: ראשית, להצטרף למה שאמר חבר הכנסת אילטוב – החממות הן חברות פרטיות למטרות רווח, שאינן נתמכות על-ידינו, אלא רק הפרויקטים שנבחרים ומאושרים, זוכים למימון מדינה, ואפילו מימון מאוד נדיב.
אבי חסון: חשוב לזכור את זה.
אבי חסון: המטרה היא שהם ירוויחו ויצליחו, ותוך כדי זה אנחנו יוצרים מדי שנה מאות מיזמים חדשים.
שכיב מוראד שנאן: אבל אם משרד התמ"ת לא היה נותן את המטרייה, זה לא היה קיים.
אבי חסון: החממות עברו בעשרים השנה האחרונות, כולל הפרטתן וכן הלאה.
משה גפני: אנחנו חושבים שזה פרויקט מצליח.
משה גפני: אם זה היה פרויקט שנכשל, לא היינו מדברים על זה בכלל.
אבי חסון: על בסיס הקבוצות שנפגשות אתי ועם מנהל תוכנית החממות, ומתעניינות בהגשת המכרזים, וכבר הגישו את המכרזים, אני מאמין שבנוסף לקבוצות הקיימות שאנחנו רואים, שכוללות כבר לפחות חממה אחת ערבית, אנחנו נראה- - -
משה גפני: איך אתה מעדיף פריפריה?
אבי חסון: החממות מחולקות למחוזות.
אבי חסון: ראשית, אנחנו יוצאים מתוך מצב קיים – פועלות היום 25 חממות, הן פועלות במחוזות מסוימים, ומשהסתיים הזיכיון של חממה מסוימת, נניח במחוז הצפון, ייצא הליך תחרותי לחממה במחוז הצפון.
אבי חסון: הוא לא חייב להיות באותו ישוב, ודאי לא חייה להיות באותו מבנה, אבל הוא צריך להישאר באותו מחוז כדי שבסופו של תהליך נמצא עצמנו עם אותו מספר חממות בכל אחד מהמחוזות.
אבי חסון: בנוסף, יש שיקול דעת הוועדה, לבחון את הבקשות הספציפיות.
אבי חסון: אני מאמין מתוך איכות הקבוצות שאני רואה ומתוך זהות האנשים שפונים, שאנחנו נראה יותר ויותר יזמים הן מהמגזר החרדי והן מהמגזר הערבי, כי אנחנו רואים את היזמויות האלה מתחילות.
אבי חסון: יש פה שלב של התבגרות.
משה גפני: חבר הכנסת שנאן לא בא על סיפוקו, נכון?
שכיב מוראד שנאן: בעדינות רבה אתה מגדיר את התחושה הרעה שהוא יצר כתוצאה מתשובתו.
משה גפני: שואל חבר הכנסת שנאן, כמו שאתה הולך על מחוז צפון או על פריפריה, תלך גם על המגזר הערבי, תעשה מכרז על המגזר הערבי.
משה גפני: יהיה יזם ותהיה השקעה – טוב, ואם לא, לפחות ניסית.
רוברט אילטוב: אני מציע לשנאן, להוציא הצעת חוק, ואני אהיה שותף שלו.
משה גפני: אני חושב שזה לא חקיקה.
שכיב מוראד שנאן: אגב, אדוני, גם בלי התלות שלך, אני מוציא היום מכתב לשר בעניין הזה.
משה גפני: אני, אגב, דיברתי אתו.
משה גפני: אני מציע שגם אתה תדבר אתו, ואם לא נתקדם, נוציא מכתב משותף.
איל ליפשיץ: תתחילו מארבעה חונכים – זה יעשה הרבה יותר מהמון דברים.
שכיב מוראד שנאן: אנצל את הניסיון המקצועי שלך, ואם תואיל להקדיש לי חצי שעה, שנשב, אני מאוד אשמח.
איל ליפשיץ: אשמח.
משה גפני: תעדכן אותי אחרי זה.
משה גפני: אני רק מבטיח לכם, שכשהערבים והחרדים יהיו בשלטון, אנחנו לא נקפח את החילוניים, כמו שמקפחים אותנו.
משה גפני: .. נדאג להם.
משה גפני: אני סתם אומר את זה בהומור, אנחנו לא הולכים לשלטון.
משה גפני: אני עוד אדבר עם השר, וגם חבר הכנסת שנאן.
משה גפני: גם נאה דורש וגם נאה מקיים.
משה גפני: אם לא יצליח, לפחות ניסינו.
משה גפני: לדעתי, זה מיזם שיצליח – גם בציבור הערבי, גם בציבור החרדי.
שכיב מוראד שנאן: זה יהווה פתרון לזה שצריך לשלב אנשים בתעסוקה, ולעשות את כל מה שדורשים לעשות – רק דורשים, ולא נותנים לעשות.
משה גפני: תקנות לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (הסכום המרבי לתשלום בעד העברת ידע לפי סעיף 19ב(ב)(1) ו- (2) לחוק, התשע"ב-2012.
משה גפני: הצבעה בעד – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין התקנות אושרו.
משה גפני: התקנות אושרו פה אחד.
משה גפני: על סדר היום רשימת בוחנים לוועדות בחינה למינוי עובדים במשרד מבקר המדינה.
משה גפני: שמואל יונס, בבקשה, תציג את עצמך, שם ותפקיד.
שמואל יונס: שמואל יונס, משנה למנכ"ל משרד מבקר המדינה.
שמואל יונס: אפשר לומר בערך 17 שנים.
משה גפני: יש לכם מבקר חדש שהכנסת בחרה אחרי שלושה סיבובים.
שמואל יונס: אנחנו כמובן מברכים את המבקר החדש כמו כל מבקר שהגיע ומאחלים לו בהצלחה.
שמואל יונס: בהתאם לכללים יש לנו במשרד ועדות מכרזים גם במכרזים פנימיים וגם במכרזים חיצוניים.
שמואל יונס: כאשר מדובר במכרזים חיצוניים, יש גם נציג ציבור ועל פי הכללים ועדת הכספים היא הוועדה שצריכה לאשר את חברי הוועדה.
שמואל יונס: לאורך השנים, לנו לפחות יש משנת 1966, הוגשו לוועדה על ידי המשרד בקשות לאשר נציגים בוחנים שישתתפו במכרזים.
שמואל יונס: לאחרונה ראינו שיש לנו צורך בעדכון ולכן פנינו לוועדה, המבקר פנה במכתבו מה-15 במרץ.
משה גפני: איך אתם משיגים בוחנים נציגי ציבור?
משה גפני: אלה גמלאי המשרד?
שמואל יונס: כן.
שמואל יונס: רובם הם גמלאי המשרד אבל יש לנו גם קבוצה של גמלאים שהם גמלאים שהם לא עובדי המשרד וזאת רשימה קטנה.
שמואל יונס: לעתים אנחנו גם מסתייעים ברשימות של נציבות שירות המדינה של נציגי ציבור, אם אנחנו צריכים משהו ספציפי אבל זה מאוד חריג.
משה גפני: הם צריכים להודיע לנו על כך?
משה גפני: מה צריך לעשות במקרה הזה?
שמואל יונס: החוק אומר שוועדת הכספים משמשת כוועדת השירות של המשרד.
משה גפני: אני צריך לאשר את זה?
משה גפני: יש חרדים ברשימה?
שמואל יונס: כל בוחן שנמצא כאן, קיבלנו אותו כראוי ולכן הוא מוצע כאן.
משה גפני: אני שואל אם יש חרדים וערבים.
שמואל יונס: לא.
שמואל יונס: אני לא רואה שיש כאן ערבים.
משה גפני: חרדים, אי אפשר לדעת כי לא רואים כאן את הזקן שלו.
שמואל יונס: לא, זה בלי צילומים.
משה גפני: אני שואל אם אתה יודע.
שמואל יונס: יכול להיות שיש ויכול להיות שאין.
שמואל יונס: מבחינתנו זה לא פרמטר.
שגית פיק: יש לכם קריטריונים שקבעתם למינויים האלה?
שגית פיק: לפי מה החלטתם?
שמואל יונס: מי הנציגים כאן?
שגית פיק: יש לכם אפשרות לקבוע סדרי בחינות, מבחנים, קריטריונים.
שגית פיק: יש משהו כזה?
שמואל יונס: ודאי.
שמואל יונס: יש כללים, יש גם את התקשי"ר, המשרד מאמץ למעשה את התקשי"ר ויש גם קריטריונים.
שמואל יונס: בוועדות מכרזים יש קריטריונים לפיהם הוועדות פועלות.
שמואל יונס: מהבחינה הזאת הקריטריונים הם קריטריונים, גם התקשי"ר וגם הפסיקה.
משה גפני: אין בקריטריונים העדפה מתקנת או משהו.
שמואל יונס: בחוק בכלל, כשיש מכרזים פומביים, יש העדפה מתקנת.
משה גפני: מה שקבוע בחוק.
משה גפני: כאן אין לכם העדפה מתקנת?
שמואל יונס: הרשימה הזאת היא רשימה שמתייחסת רק לבוחנים בוועדות.
שמואל יונס: כאשר מדובר בבוחנים, אין העדפות לבוחן כזה או אחר.
שמואל יונס: כאשר מדובר במכרזים בהם אנחנו בוחרים מועמדים, לפעמים אנחנו קובעים העדפה למשל לעדה האתיופית.
משה גפני: אנחנו צריכים לאשר את זה?
שמואל יונס: זה התנאי.
משה גפני: אני מביא את רשימת הבוחנים שהביא מבקר המדינה ואנחנו מצביעים על אישורה.
משה גפני: לאחר דיון סוער הרשימה אושרה פה אחד.
משה גפני: אני ממליץ לכם, מכיוון שיש היום עניין גדול, עניין לאומי, בשילוב קבוצות באוכלוסייה שאינן משולבות מספיק במקומות העבודה וזה מראה דרך ומראה ציון – ודרך אגב, בדוח מבקר המדינה יש ביקורת לגבי העניין הזה של שילוב חרדים בעבודה – שתאמר למבקר שהוא חבר של הוועדה – בתקופת הכהונה שלי, כל בקשה של מבקר המדינה אושרה כאן ללא עוררין ותמיד היא אושרה פה אחד – שגם ברשימה הזאת, היות ומדובר ברשימה גדולה, ויש בה גם אנשי ציבור, לשלב את אותן קבוצות באוכלוסייה, כמובן מי שמתאים ועל פי הקריטריונים.
משה גפני: לא לקחת סתם מישהו רק בגלל שהוא חרדי או רק בגלל שהוא בן מיעוטים או משהו כזה, אבל מי שמתאים צריך לחפש וצריך לעשות מאמץ, בוודאי מבקר המדינה שצריך להיות נאה דורש ונאה מקיים ולשלב אנשים מתאימים.
משה גפני: במועצה שהוא הקים, אני יודע שהוא שילב בה שני חרדים ואני מציע לשלב חרדים גם ברשימה הזאת.
משה גפני: ככל שמשולבים יותר אנשים שמראים דרך גם לאחרים כדי להשתלב בעבודה בכל הסקטורים, אני חושב שזה מאוד חשוב.
משה גפני: אני מבקש, אם תוכל, להעביר את המלצתי למבקר המדינה.
משה גפני: בכל מקרה אני אמור לדבר אתו לקראת הפרידה שלו מהתפקיד.
שמואל יונס: ברצון רב.
שמואל יונס: אני מאוד מודה לכם.
משה גפני: על סדר היום אישור דרך הפרטת חברת נמל אילת בע"מ ("החברה") - לפי סעיף 59ב(ח) לחוק החברות הממשלתיות ואישור צו רשות הספנות והנמלים (הכרזה על אינטרסים חיוניים למדינה בחברת נמל אילת בע"מ), התשע"ב-2012.
מאיר שמרה: מאיר שמרה, משנה למנהל רשות החברות ומנהל יחידת ההפרטה.
מאיר שמרה: אנחנו הגענו לוועדה על מנת לבקש לאשר את דרך ההפרטה כמתחייב בחוק ושנית, אישור צו אינטרסים חיוניים בהתאם לחוק.
מאיר שמרה: שני הדברים האלה נדרשים לקראת ביצוע הליך ההפרטה.
מאיר שמרה: אני רוצה לתת קצת רקע לגבי התהליך הזה בכלל, היכן הוא התחיל, מה המקור שלו והיכן אנחנו נמצאים.
מאיר שמרה: בשנת 2005 הוחלט לבצע רפורמה בנמלים.
מאיר שמרה: התוצאות של הרפורמה הן ביטול רשות הנמלים, הקמת ארבע חברות ממשלתיות שזה בעצם שלושת חברות הנמל – נמל אשדוד, חיפה ואילת – הקמת חנ"י והקמת רשות הספנות והנמלים.
מאיר שמרה: המטרה הייתה ליצור הפרדה בין פיתוח הנמלים על ידי חברת חנ"י והפעלת הנמלים על ידי חברות הנמל אשר הרגולטור מעל הוא רספנ"ת/משרד התחבורה.
מאיר שמרה: הכוונה הייתה ליצור את אותו חיץ ולקבוע שהבעלות במקרקעין והבעלות בקרקע היא של חנ"י ואילו הזכות להפעיל היא של חברות הנמל.
מאיר שמרה: אלה העיקרים.
מאיר שמרה: אפשר להרחיב ולומר עוד הרבה דברים אבל אני אתמקד בדברים שחשובים לענייננו.
מאיר שמרה: באותה רפורמה נחתמו גם הסכמים עם העובדים.
מאיר שמרה: ההסכמים האלה צפו פני עתיד מבחינת הליך ההפרטה.
מאיר שמרה: הם דיברו על הפרטה של שלושת חברות הנמל.
מאיר שמרה: לגבי חברות נמל אשדוד וחיפה דיברו על הפרטה חלקית ולגבי נמל אילת הייתה אפשרות של המדינה, לאחר חמש שנים מביצוע הרפורמה – זה אומר בשנת 2010 ואילך – להפריט את נמל אילת.
מאיר שמרה: לצורך כך נחתמו שלושה הסכמים עם העובדים ביניהם הסכם קיבוצי עם העובדים.
משה גפני: כמה עובדים מועסקים בנמל אילת?
מאיר שמרה: 128 עובדים.
משה גפני: מי מייצג כאן את העובדים?
אבי אדרי: אנחנו.
אבי אדרי: אני איגוד עובדי התחבורה בהסתדרות.
אבי אדרי: הוועדים נמצאים כאן.
אלון וייס: אני מוועד עובדי נמל אילת.
אלון וייס: אני ועד העובדים.
משה גפני: אתם מסכימים להפרטה.
אבי אדרי: אנחנו מסכימים להפרטה אבל יש דברים לא גמורים.
משה גפני: אם הייתם אומרים שאתם מסכימים, הייתי נותן לו לסיים את דבריו.
ציון פיניאן: הם מסכימים אבל הבעיה היא איך.
משה גפני: מכיוון שאתם אומרים שיש דברים שצריך לסכם, אתם תדברו אחריו.
מאיר שמרה: קיצורו של דבר.
מאיר שמרה: בתהליך הרפורמה נקבע בסעיף 16(3) שהעובדים תומכים בתהליך ההפרטה ובלבד שהוא יתבצע בהליך שהוסכם, שזה מכירה פרטית.
מאיר שמרה: בסעיף 16(3) הם התחייבו לשקט תעשייתי ולתמוך בכל תהליך ההפרטה.
מאיר שמרה: ועדת שרים לענייני הפרטה ב-6 בדצמבר 2010 כמתחייב קיבלה החלטת הפרטה בתיאום גם עם ההסתדרות וארגון העובדים.
מאיר שמרה: מה אנחנו מוכרים בהתאם להחלטת ההפרטה.
מאיר שמרה: אנחנו מוכרים את מניות חברת הנמל כאשר הזכות במקרקעין נשארת בידי המדינה/חנ"י.
מאיר שמרה: אנחנו בעצם נותנים רישיון וזכות הפעלה לחברת הנמל להפעיל את הנמל למשך 15 שנים פלוס אופציה לעשר שנים נוספות.
מאיר שמרה: המטרה של הטרנזקציה הזאת היא מכתב ההסמכה עם ה-15 פלוס 10 שזה בעצם להשביח את הנמל, לייצר תחרות בתחום הנמלי ולוודא שאותו רוכש יכניס ויפתח פעילות חדשה של מכולות ויפתח את הנמל לטובת סחר החוץ של מדינת ישראל.
מאיר שמרה: זאת המוטיבציה המרכזית של ההפרטה הזאת.
מאיר שמרה: מבחינת העובדים.
מאיר שמרה: אני רוצה להדגיש שמבחינת העובדים למרות שהעובדים – כפי שאבי אדרי יודע – מחויבים לשקט תעשייתי, ובתיאום ובהסכמה עם העובדים אנחנו לפני יותר משנה נכנסנו למשא ומתן מכיוון שעלו סוגיות של אף על פי שנחתם הסכם ב-2005 שמחייב אותם לשקט תעשייתי, היה חשש של העובדים מפני ביטחון תעסוקתי וסוגיות כאלה ואחרות.
מאיר שמרה: אנחנו ניגשנו למלאכה, ישבנו ועיגנו מספר דברים בתיאום עם ארגון העובדים.
מאיר שמרה: למשל, הקבינט הכלכלי-חברתי לפני כשלושה שבועות קיבל החלטה - שאי אפשר לשנות אותה אלא בהסכמת ההסתדרות - לייצר רשת ביטחון לעובדים.
מאיר שמרה: הדבר הזה בוצע.
מאיר שמרה: דבר שני שבוצע הוא שגובשה בהסכמה טיוטה של הסכם קיבוצי שמאריך את ההסכם הקיבוצי הקיים לפחות בחמש שנים ולגבי מנגנון הפיטורים שנותן לחלק מהעובדים זכות לפרוש רק בגיל 67, זאת המשמעות שלו, הארכנו אותו לעולם ועד או עד יציאת אחרון העובדים שיש לו את הזכות הזאת וכהנה וכהנה.
מאיר שמרה: המשמעות של הדברים היא שאנחנו הגענו עם העובדים מבחינתנו להסכמות גורפות.
מאיר שמרה: נתנו את מה שאנחנו חושבים שאפשר לתת במסגרת השקט והביטחון התעסוקתי ואני חושב שבאחריות מלאה גם ההסתדרות חתרה בעצם לא לדבר עכשיו על דברים של תוספות שכר וכהנה וכהנה כי זאת לא הייתה הבעיה בנמל כמו שאנחנו יודעים אלא באמת לייצר את השקט התעשייתי.
מאיר שמרה: על אף כל זה אני רוצה לומר עוד משפט.
מאיר שמרה: בדינאמיקה של הדברים מעת לעת צצים ועולים לצערי דברים חדשים למרות שלא היינו מחויבים לפתוח שום דבר.
מאיר שמרה: אנחנו התכנסנו ביום שני וחשבתי שהגענו לסיכום מסוים שמעגן את החששות של העובדים אפילו שהדברים לכאורה נסגרו בהסכם כדת וכדין ב-2005 ויש מחויבות לשקט תעשייתי, ואני חושב שהמחויבות של ההסתדרות חקוקה בסלע ואני חושב שגם ציבורית נכון שיעמדו מאחוריה, אבל בכל זאת, כדי שהדברים יעבדו בצורה חלקה, חשבנו שראוי ונכון – ואני עדיין חושב ועד לפני חמש דקות הייתי בטוח שהדברים סגורים וחלוטים – ואני מצטער מאוד לשמוע שלא כך הם פני הדברים.
מאיר שמרה: מבחינתנו הדברים בוצעו בלב שלם ובאמונה שלמה על מנת שגם העובדים ירגישו בנוח עם התהליך הזה.
מאיר שמרה: התהליך הזה לא לוקח מהעובדים שום זכויות, ואני רוצה להדגיש זאת, אלא להפך, נותן להם יותר זכויות.
מאיר שמרה: ההסכמים הקיבוציים מועתקים כדת וכדין.
מאיר שמרה: אנחנו לא מפריטים כאן את המקרקעין.
מאיר שמרה: לא מדובר כאן במישהו שיכול לעשות מה שהוא רוצה - יושבים כאן
מאיר שמרה: גם נציגי משרד התחבורה ומשרד המשפטים – אלא בגוף שנכנס אך ורק להפעיל את הנמל לתקופה קצובה.
מאיר שמרה: רשת הביטחון שנתנו לעובדים אומרת – מצב שמעולם לא קרה – שבמצב שאותו רוכש של הנמל קורס חס וחלילה או יש מצב שהוא מתקשה להפעיל את הנמל והמדינה נכנסת בעליו, המדינה לוקחת אחריות על העסקת העובדים ברמה של אחריות משפטית והעובדים יודעים את זה.
מאיר שמרה: כבוד יושב הראש, לאורך הדרך צצות ועולות סוגיות.
מאיר שמרה: העובדים רוצים ביטחון ולמשל התברר שיש להם תביעה לגבי ניקוי שולחן, מה שמכונה ניקוי שולחן.
מאיר שמרה: יש להם תביעה בבית הדין לעבודה לגבי תוספות שכר בעשרים השנים האחרונות.
מאיר שמרה: הם חושבים שפירשו את ההסכמים אתם לא בצורה נכונה.
מאיר שמרה: הנהלת הנמל מאידך חושבת בדיוק הפוך והיא גם הגישה חוות דעת לבית המשפט שהיא חושבת שדרישת העובדים קלושה ואין סיכוי שתתקבל.
מאיר שמרה: הדבר הזה מתברר בבית הדין וזה בסדר גמור.
משה גפני: אל תדבר בשם העובדים כי הם ידברו בעצמם.
משה גפני: אני רק רוצה לדעת משהו אחר שלא קשור לעובדים.
משה גפני: למה אתם מפריטים את הנמל?
מאיר שמרה: בדיוק מהסיבה שאמרתי.
משה גפני: אתה אומר שהכל נשאר אותו הדבר, זכויות העובדים לא נפגעות, המקרקעין נשארים בידי המדינה, אז מה איכפת לך להמשיך ולהפעיל?
משה גפני: החנות עומדת שלושים שנים ולמה להזיז אותה?
מאיר שמרה: התשובה היא מאוד פשוטה.
מאיר שמרה: אנחנו רוצים הנהלה שבאה מהמגזר הפרטי שהמומחיות שלה היא בהפעלת נמלים, שיש לה יכולת.
מאיר שמרה: אני מסביר.
מאיר שמרה: כשיש ניהול של גוף שבשרשרת הערך יש לו יכולת להביא קווי ספנות והוא מתחייב בכתב ההסמכה.
מאיר שמרה: אחד התנאים, בכתב ההסמכה יש תחנות בדיקה.
מאיר שמרה: אנחנו למעשה נותנים רישיון למפעיל.
שכיב מוראד שנאן: מי הזוכה המאושר?
מאיר שמרה: אני תכף אסביר.
מאיר שמרה: יש כאן בכתב ההסמכה תחנות בדיקה.
משה גפני: הממשלה לא יכולה לעשות את זה?
מאיר שמרה: היא לא עשתה את זה.
מאיר שמרה: עובדה שהיום בנמל אילת אין פעילות של מכולות בכלל.
שכיב מוראד שנאן: זה שהיא לא עשתה את זה לא אומר שהיא לא יכולה לעשות את זה.
מאיר שמרה: היא יכולה לעשות הכול.
מאיר שמרה: המדינה יכולה לעשות הכול.
מאיר שמרה: עובדה שבניהול של חברה ממשלתית היום הדברים האלה לא קרו.
מאיר שמרה: אנחנו נותנים צ'אנס למגזר הפרטי.
מאיר שמרה: אם המגזר הפרטי ייכשל במלאכה הזאת, יש תחנות יציאה ואז המדינה נכנסת בנעלי המפעיל.
מאיר שמרה: זה כתוב בכתב ההסמכה ויתקנו אותי חבריי ממשרד התחבורה אם אני טועה.
מאיר שמרה: אנחנו רוצים לתת צ'אנס למגזר הפרטי למנף את פעילות הנמל ואנחנו בודקים את זה כאשר יש תחנות בדיקה.
מאיר שמרה: אם הדברים לא יתבצעו, אנחנו בהחלט נחזיר את המצב לקדמותו.
מאיר שמרה: זה לא שאנחנו מפריטים את זה לעולם ועד.
מאיר שמרה: לגבי מי מועמד לרכוש את הנמל.
מאיר שמרה: אנחנו התחלנו תהליך באפריל 2011 ואנחנו נמצאים היום לקראת סוף התהליך.
מאיר שמרה: יש חמישה מתמודדים שנמצאים לקראת קו הגמר והרצון שלנו הוא לסיים את התהליך כי התהליך הזה מתבדר וממשיך למעלה משנה.
מאיר שמרה: זה אחד התהליכים הכי ארוכים - אני כבר שמונה שנים בתפקיד הזה – כאשר ברמה העסקית התהליך הזה מתמשך ומתמשך.
מאיר שמרה: אני לא מאשים רק את העובדים, היו גם דברים אחרים בתוך התהליך הזה שהיו צריכים לסדר אותם כמו למשל את הנושא של צו אינטרסים חיוניים כאשר הרבה גורמים היו מעורבים בתהליך הזה, למשל הנושא של הבלעדיות שיש לנמל אילת על כלי רכב מהמזרח.
מאיר שמרה: הדברים האלה לקחו זמן ואנחנו נמצאים כאן אחרי שאישרנו את כל הדברים ביחד עם כל גורמי המדינה לרבות עם ארגון העובדים.
משה גפני: חבר הכנסת שנאן, אתה רוצה להתייחס?
שכיב מוראד שנאן: מה המדינה מקבלת כתוצאה מההפרטה.
מאיר שמרה: קודם כל, המדינה מקבלת את המחויבות של אותו זכיין לפתח את הנמל ולהכניס פעילות של מכולות.
מאיר שמרה: בכתב ההסמכה יהיו כמויות ומחויבות שלו לבצע כחלק מהזכייה שלו בתהליך הזה.
מאיר שמרה: מעבר לזה, המדינה תקבל את התוצאות של אותם מתמודדים לגבי כמה הוא מוכן לשלם על כתב ההסמכה.
משה גפני: אמרת שאתה רוצה להודיע משהו.
משה גפני: אנחנו עושים הפסקה לרגע.
שכיב מוראד שנאן: אני מבקש להודיע שהבוקר קיימתי פגישה עם רשות הגז הלאומית וקיבלתי מהם סקירה מעניינת ומאוד מקיפה על הפעילות שלהם.
שכיב מוראד שנאן: שמחתי מאוד להכיר את הפעילות ואת החשיבות של הרשות הזאת.
שכיב מוראד שנאן: סיכמתי אתם שבמסגרת קליטת העובדים החדשים יוקצו – שכחתי לסגור את הנושא של החרדים – שני תקנים מתוך שמונת התקנים הקיימים כרגע לטובת בני מיעוטים.
שכיב מוראד שנאן: לכן אני מסיר את הרביזיה ומבקש שההודעה תירשם בפרוטוקול כך שהם גם יהיו מחויבים לביצוע.
משה גפני: לפני שנשמע את העובדים, יש מישהו מחברת נמל אילת שרוצה להתייחס?
משה גפני: משרד התחבורה?
משה גפני: חברת נמל אילת?
גדעון גולבר: גדעון גולבר, סמנכ"ל.
משה גפני: אתה סומך את ידיך על מה שאמר מר שמרה?
גדעון גולבר: כן.
גדעון גולבר: אני רוצה להוסיף משהו.
גדעון גולבר: בנמל אילת גלום פוטנציאל אדיר.
גדעון גולבר: לדעתי מדינת ישראל לא יכולה לנהל את הפוטנציאל הזה ולהאדיר אותו.
משה גפני: מצחיק אבל אני מבין.
גדעון גולבר: זה מצחיק, אבל אנחנו מודעים לזה.
גדעון גולבר: יש הרבה חברות שלצערנו המדינה לא יכולה לנהל אותן.
שי חרמש: הנמל גדול על המדינה.
גדעון גולבר: אני חושב שגורם פרטי, יזם פרטי, יכול לנצל את הפוטנציאל.
משה גפני: אתה מסכים עם מר שמרה.
גדעון גולבר: כן, אבל חשוב להדגיש את זה.
משה גפני: הדגשת.
משה גפני: משרד התחבורה.
משה גפני: אתה בעד.
משה גפני: זאת אומרת, המדינה לא יכולה להפעיל את נמל אילת ועדיף שהוא יופרט וילך לגורם פרטי.
עופר אליישר: כן.
עופר אליישר: יש כאן תועלות לנמל ולמשק.
עופר אליישר: יש כאן פוטנציאל אדיר.
סיגלית ברקאי: אני מהלשכה המשפטית במשרד התחבורה.
סיגלית ברקאי: אני רוצה להוסיף שחוק רשות הספנות והנמלים במבנה שלו גם קובע שהפעלת הנמלים תהיה על ידי חברות שיוסמכו על ידי השרים.
סיגלית ברקאי: במקור הן הוכרו כחברה ממשלתית אבל זה מעין הוראת שעה.
משה גפני: מה יעשו החברות האלה?
סיגלית ברקאי: הן יפעילו את הנמלים.
משה גפני: עוד יותר מצחיק.
משה גפני: הן צריכות להיות מוסמכות על ידי השרים.
סיגלית ברקאי: זה המבנה של החוק.
סיגלית ברקאי: זאת הייתה מהות הרפורמה ב-2005.
מאיר שמרה: משרד האוצר הוא למעשה אנחנו.
משה גפני: כן, אבל הם צריכים לומר.
משה גפני: רשות ההגבלים העסקיים, אתם בעד או נגד?
יונתן צוויקל: לנו אין עמדה בעד או נגד התהליך.
משה גפני: אבל מבחינת ההגבלים העסקיים אין בעיה.
יונתן צוויקל: בסופו של התהליך יידרש אישור מיזוג.
יונתן צוויקל: מאחר שמדובר ברכישה, יידרש אישור מיזוג.
משה גפני: עכשיו הגענו לחלק הדרמטי.
מאיר הלר: אנחנו מטעם השכנים, טעם קצא"א.
משה גפני: הולך להיות לכם עכשיו יושב ראש רציני.
מאיר הלר: גם היושב ראש הנוכחי הוא רציני.
משה גפני: גם היושב ראש הנוכחי רציני וגם הולך להיות לכם יושב ראש רציני.
ציון פיניאן: אלוף בצה"ל.
מאיר הלר: אנחנו שכנים.
מאיר הלר: למעשה אנחנו לא שכנים אלא ממש צמודים.
מאיר הלר: יש שם שטח יבשתי והשטח הימי משותף.
מאיר הלר: אין לנו שום בעיה עם הפרטה ואנחנו מקווים שהנמל יתפתח ויצמח.
שכיב מוראד שנאן: איך פתאום לכולם אין בעיה עם הפרטה?
שכיב מוראד שנאן: מה קורה כאן?
ציון פיניאן: הרב גפני, תעבור להצבעה.
מאיר הלר: לנו יש בעיה.
מאיר הלר: נדמה לי שבצו האינטרסים החיוניים לא נכנסה הגנה על האינטרסים של קצא"א והאינטראקציה שלה עם חברת נמל אילת.
מאיר הלר: קצא"א נזקקת ונסמכת על שירותים, למשל שירותי גוררות סירות ויש אינטראקציה מאוד צמודה שם אבל הנושא הזה לא מעוגן.
מאיר הלר: החשש הוא שאם ייכנס גורם פרטי ולא המדינה שעד עכשיו ידענו להסתדר אתה בכלים הרגילים, יהיה מצב שגורם פרטי בעצם יוכל להכתיב לקצא"א או לנמל נפט חשוב של מדינת ישראל – ואולי בעתיד מקווים גם שיהיה נמל גז, נמל LNG – את הפעילות וזה דבר לא רצוי וצריך להגן עליו ולהסדיר אותו לפני שמתקדמים עם הנושא הזה.
משה גפני: תכף נשמע תשובה להערה הזאת.
ענבל גלעדי: אנחנו ליווינו את התהליך בעיקר מהזווית של ההיצע והאינטרסים החיוניים בעבודת מטה יחד עם צה"ל והגורמים השונים במשרד הביטחון.
ענבל גלעדי: מבחינתנו ככל שההיצע והאינטרסים יגן על האינטרסים כפי שאנחנו ראינו אותם עד עכשיו לנכון - עכשיו אני רואה שיש גם הערה נוספת מהכיוון של קצא"א שאני באופן אישי לא מכירה אותה עד עכשיו ואולי באמת צריך לדבר על זה - מבחינתנו ההפרטה כתהליך מקובלת.
ענבל גלעדי: אין לנו התנגדות עקרונית.
משה גפני: את עובדת עם אחז בן ארי?
ענבל גלעדי: נכון.
משה גפני: העובדים, בבקשה.
אבי אדרי: אדוני, מאתנו לא תשמע שאנחנו בעד הפרטות אבל היה הסכם ב-2005.
משה גפני: רק תאמר שוב לפרוטוקול את שמך ותפקידך.
אבי אדרי: אבי אדרי, יושב ראש איגוד עובדי התחבורה בהסתדרות.
אבי אדרי: אנחנו מייצגים בין היתר את עובדי נמל אילת.
אבי אדרי: אנחנו כן מתכוונים לכבד את הסכם 2005.
אבי אדרי: בהסכם 2005 נמל אילת אמור לצאת להפרטה.
אבי אדרי: אני כן יכול לפרגן לרשות החברות הממשלתיות ובעיקר למאיר שמרה שהוביל אתנו מהלך על רשת ביטחון תעסוקתית לעובדים אבל יחד עם זאת אני חייב להגיד שיש דברים שעדיין פתוחים.
אבי אדרי: אדוני, יחד עם זאת שאמרנו שאנחנו אכן נכנסים לתוך התהליך, אבל התהליך הזה חייב להיות מבוקר וחייב להיות עם הרבה אחריות.
אבי אדרי: לדוגמא, אני לוקח נושא אחד בלי להכניס אתכם לרזולוציה מאוד נמוכה אלא בהיי-לייטס.