GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יובל שטייניץ: האבטלה שתיכף אגע בה – כפי שאתם רואים יש פה שני מספרים – היא האבטלה הממוצעת של 2011.
יובל שטייניץ: זאת לא אבטלה של היום, ולא אבטלה של סוף 2011, כי ברבעון האחרון ב-2011 היתה ירידה קלה נוספת.
יובל שטייניץ: האבטלה הממוצעת של 2011 לפי שיטת הבדיקה החדשה שהלמ"ס הנהיג לפני כשבועיים עומדת על 7%.
יובל שטייניץ: לפי שיטת המדידה הישנה, ההיסטורית, האבטלה הממוצעת של 2011, בהשוואה לנתונים של שנים קודמות, עומדת על 5.6%.
יובל שטייניץ: ותיכף נראה פירוט של העניין הזה, לכן לא אתעכב כרגע.
יובל שטייניץ: ההכנסות ממיסים.
יובל שטייניץ: יש לנו עכשיו סיכום סופי, זה לא השתנה הרבה: 211 מיליארד ו-300 מיליון.
יובל שטייניץ: הגרעון כתוצאה מירידה מסוימת בהכנסות ממיסים גבוה יותר מהתחזית.
יובל שטייניץ: התחזית היתה 2%, גם היעד.
דניאל הרשקוביץ: 3% ב-2011.
יובל שטייניץ: אה, נכון, אנחנו ב-2011.
יובל שטייניץ: סליחה, התחזית היתה 3% והגרעון טיפה יותר גבוה מהתחזית – 3.3%.
יובל שטייניץ: היחס חוב-תוצר, וזה נתון מאוד חשוב, המשיך לרדת – ב-2009 בשיא המשבר היה 80% – וסיימנו את 2011 עם 74.2%.
שי חרמש: צריך לציין שהשקל התחזק, לכן היחס חוב-תוצר ירד.
יובל שטייניץ: השקל כל הזמן עולה ויורד.
שי חרמש: חלק מהביטוי זה התחזקות השקל.
דניאל הרשקוביץ: זה לא המרכיב המרכזי.
יובל שטייניץ: זה לא המרכיב המרכזי, המרכיב המרכזי זה הצמיחה.
יובל שטייניץ: לא הקטנת החוב, אתה צודק, אלא הצמיחה.
יובל שטייניץ: מאחר שהצמיחה גדלה אז היחס חוב-תוצר צמיחה קטן.
יובל שטייניץ: וזה נתון מאוד חיובי, כי בכל העולם אנחנו רואים בנושא הזה מגמה שלילית ואצלנו הצלחנו בשלוש שנים האחרונות לשמור על מגמה חיובית של יחס חוב-תוצר.
יובל שטייניץ: וזה נתון מרכזי שהגן עלינו בפני הורדות דירוג, ואפילו איפשר העלאת דירוג על-ידי החברה המרכזית, נראה בהמשך.
יובל שטייניץ: אני רוצה לגעת שנייה בנושא האבטלה, שקף הבא.
יובל שטייניץ: זאת תמונת האבטלה, הדינמיקה של האבטלה בארבע וחצי שנים האחרונות, מאז התחלת המשבר.
יובל שטייניץ: והשקף הזה כבר משוקלל לפי שיטת המדידה החדשה של הלמ"ס לפי הנתונים החדשים.
יובל שטייניץ: מה אנחנו רואים כאן?
יובל שטייניץ: לפני המשבר, כשמסתכלים על שנת 2008, עוד טרם הורגשו השפעות המשבר, האבטלה בישראל היתה גבוהה בהרבה ממה שבארצות-הברית, ושווה, אפילו טיפה גבוהה מאשר גוש האירו.
יובל שטייניץ: זה לא כולל את בריטניה, זה רק גוש האירו.
יובל שטייניץ: עם פרוץ המשבר ב-2009, התחלת ההשפעה של המשבר, האבטלה גדלה בכל המדינות בצורה דומה, גם בישראל התחיל גידול באבטלה, אבל מ-2010 אתם רואים את הבדל המגמה הקיצוני בין ישראל ואירופה ואפילו ארצות-הברית.
יובל שטייניץ: באירופה האבטלה המשיכה לגדול בעקבות המשבר גם לאחר 2009, בארצות-הברית היא גדלה ב-2010 וירדה קצת מאז, אבל עדיין נשארה ברמה הרבה יותר גבוהה מאשר ערב המשבר, ובמדינת ישראל האבטלה היום גם לפי התקינה החדשה נמוכה משמעותית מאשר היתה ערב המשבר בשנת 2008.
יובל שטייניץ: זאת תמונת האבטלה הכוללת, ואני חושב שמדינת ישראל על כל מגזריה וכל השותפים להישג הזה, כולל ועדת הכספים, יכולה להיות גאה בתמונה הכללית הזו, כי אתם רואים שנקודת ההתחלה שלנו לא היתה הכי טובה ב-2008.
יובל שטייניץ: האבטלה שלנו לא היתה נמוכה משמעותית ב-2008 מארצות-הברית ואירופה והיום היא נמוכה משמעותית – הקו התכלת בצד ימין – מאשר ארצות-הברית ואירופה.
יובל שטייניץ: זאת אומרת גם באופן מוחלט האבטלה יותר נמוכה מאשר ערב המשבר, וכמובן זה בולט עוד יותר באופן יחסי למדינות העולם המפותח.
יובל שטייניץ: השקף הבא בבקשה.
יובל שטייניץ: כאן יש הסבר קצר לנתונים כפי שהם מופיעים היום בכותרות העיתונים, ואני אסביר את זה בקצרה.
יובל שטייניץ: לפי שיטת המדידה החדשה שיעור האבטלה, כפי שפרסם אתמול הלמ"ס, היה 6.5% ועלה ל6.9% בחודש, לכאורה עלייה באבטלה.
יובל שטייניץ: אבל כדי להבין מה באמת קרה, אם באמת יש עלייה באבטלה, צריך להסתכל על השורות הבאות, קודם כול על ההשתתפות.
יובל שטייניץ: בין פברואר למרץ היתה קפיצה, אפילו אפשר להגיד קפיצה דרמטית בשיעור ההשתתפות במשק, דהיינו נוספו קבוצות ואזרחים, שקודם בכלל לא נחשבו לשותפים בכוח העבודה, לא למועסקים ולא למובטלים, למחפשי העבודה.
יובל שטייניץ: אתן אפילו את המספר.
יובל שטייניץ: מספר המשתתפים בכוח העבודה במספר מוחלט – לא באחוזים, באחוזים זה גדל ב-0.8% – גדל ב-53,000, שזאת תוספת גדולה מאוד, קפיצת מדרגה, חלק מהם חרדים, לא כולם.
יובל שטייניץ: קפיצת מדרגה בהשתתפות בכוח העבודה, שהיא הדבר הכי חשוב מבחינתנו, כי זאת המטרה העיקרית, להגדיל קודם כול את ההשתתפות בכוח העבודה של חרדים, של ערבים, וגם של קבוצות אוכלוסייה אחרות.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל תפתח סוגריים ותגיד שבאותם מקומות עבודה השכר שהם מקבלים הוא נמוך באופן משמעותי.
יובל שטייניץ: אגיב על זה בהמשך.
יובל שטייניץ: תרשי לי לפי סדר הזמנים שלי.
יובל שטייניץ: מספר המובטלים גדל ב-18,000, כלומר נוספו 53,000 איש בבת אחת למעגל מחפשי העבודה.
יובל שטייניץ: מתוך ה-53,000 – 35,000 מצאו עבודה, ולכן יש לנו גידול במספר העובדים במשק אותו אתם רואים ברובריקה השלישית, ו-18,000 מתוך אותם 53,000, שהם כולם תוספת חריגה לכוח העבודה, עדיין לא מצאו עבודה.
יובל שטייניץ: ולכן יש גידול של 18,000 במובטלים, אבל גידול של 35,000 במועסקים, וגידול מבורך בהשתתפות בכוח העבודה.
יובל שטייניץ: כדי לראות את האפקט יש את הרובריקה הבאה: "שיעור אבטלה מחושב".
יובל שטייניץ: מה היה קורה אם שיעור ההשתתפות – שבדרך כלל לא משתנה מחודש לחודש – היה נשאר על 62.2% בין פברואר למרץ?
יובל שטייניץ: אז שיעור האבטלה המחושב היה יורד משמעותית מ-6.5% ל-5.6% שזו ירידה דרמטית.
יובל שטייניץ: הירידה הזאת נמנעה בגלל גידול מאוד רחב בהשתתפות בכוח העבודה.
יובל שטייניץ: כלומר התופעה הכללית כשמסתכלים על הדינמיקה הזאת של מה שקרה כאן היא דינמיקה מבורכת, כי יש לנו גידול חודשי באבטלה שהוא תוצאה של גידול מאוד משמעותי בהשתתפות בכוח העבודה, במספר האנשים שנכנסו לכוח העבודה ושמחפשים עבודה.
יובל שטייניץ: שני שליש מהם מצאו עבודה, ושליש מהמצטרפים החדשים לא מצאו עבודה.
יובל שטייניץ: לכן טכנית מספר המובטלים עלה, אבל הוא עלה בגלל הגידול בהשתתפות, כאשר מספר המועסקים במשק לא ירד – אתם רואים את הרובריקה שלפני זה: "מספר המועסקים" – אלא עלה.
יובל שטייניץ: זאת אומרת יותר אנשים עובדים, יותר אנשים מצאו עבודה, בכל זאת יש קצת יותר מובטלים, למה?
יובל שטייניץ: כי קבוצות שקודם בכלל לא חיפשו עבודה, לא נחשבו למחפשי עבודה, פתאום הצטרפו לשוק העבודה, וזה מה שיצר את הגידול.
מרינה סולודקין: משה, אני שותקת רק בגלל שיש לך יום-הולדת, בסדר?
משה גפני: אבל את תוכלי לדבר, מרינה.
משה גפני: אנחנו חזרנו לשגרה.
יובל שטייניץ: אני מודה למשה שיש לו יום-הולדת.
יובל שטייניץ: מספר המשרות הפנויות, שזה נתון מאוד חשוב להמשך המגמה – את זה אתם רואים בשורה התחתונה – עלה מ-57,000 ל-68,000.
יובל שטייניץ: זאת אומרת נוצר מספר גדול של משרות במשק דווקא באותם חודשים, 35,000 משרות חדשות שנקלטו בהם אנשים, ועוד עלייה שאתם רואים אותה בשורה התחתונה במספר המשרות הפנויות.
יובל שטייניץ: זאת אומרת שמאותם 18,000 שעדיין לא מצאו, נוצרה כבר תוספת משרות פנויות של עוד 11,000 בנוסף ל-57,000 שהיו.
יובל שטייניץ: עד כאן אני חושב שחשוב מאוד להבהיר לאור הבלבול הרב שנוצר, גם בגלל המעבר לשיטה אחרת, מה הם בדיוק הנתונים ומה בדיוק הדינמיקה.
יובל שטייניץ: זה לא שאין האטה במשק, אנחנו רואים האטה מסוימת ביחס ל-2011, ואנחנו אומרים את זה ביושר, ולכן גם שינינו את התחזיות שלנו, אבל צריך להגיד את האמת.
יובל שטייניץ: לגבי הדינמיקה וההתפתחות בשוק העבודה, ההתפתחות בחודשיים האחרונים היא חיובית והיא הפתיעה אותנו בחיוב שלה, בגלל העלייה במספר המשרות במשק והעלייה הגדולה במספר המשתתפים בכוח העבודה, וגם במספר העובדים במשק.
יובל שטייניץ: וכשקוראים את הנתונים כולם, אז רואים שזו תופעה מבורכת, כי המטרה העיקרית, שהכרזתי עליה גם כאן בוועדה פעמים רבות, היא להגדיל את ההשתתפות בכוח העבודה, ובעיקר לעודד ולאפשר לערבים ולחרדים, לשני הסקטורים החשובים הללו, להגדיל את ההשתתפות בכוח העבודה.
יובל שטייניץ: ואנחנו רואים שזה אכן גדל בשנתיים האחרונות גם בסקטור החרדי, גם בסקטור הערבי, וכאן בחודשיים האחרונים יש גידול פתאומי נוסף, שאנחנו כמובן מברכים עליו.
מרינה סולודקין: ובלי תוכנית ויסקונסין.
יובל שטייניץ: הלאה, השקף הבא.
יובל שטייניץ: אני חוזר לסקירה שתיכף גם תסתיים, כי הכנו סקירה קצרה לבקשתך.
יובל שטייניץ: דרך אגב אני רוצה לומר רק על הנתונים הללו.
יובל שטייניץ: אתמול פורסם דוח תעסוקה של ארגון התעסוקה של האו"ם, וציינו שש מדינות בלבד שהצליחו להוריד את האבטלה למרות המשבר, וישראל היא אחת מהן: ישראל, פולין, גרמניה, אוסטריה, מלטה ולוקסמבורג, שש מדינות מתוך 60 מדינות העולם המפותח.
יובל שטייניץ: צוין שב-50 וכמה מדינות האבטלה עלתה ורק בשש מדינות היא ירדה לרמות שלפני המשבר, וישראל היא אחת מהן.
יובל שטייניץ: התחזית לשנת 2012 – צמיחה.
יובל שטייניץ: מה שאנחנו עושים כרגע זה 3.2% הכנסות ממיסים, 221 מיליארדי שקלים.
יובל שטייניץ: הגרעון החזוי לשנה הזאת על-ידי האוצר הוא 3.4%, ומה שחשוב זאת השורה התחתונה – הכול חשוב אבל גם השורה התחתונה – למרות הגרעון שהוא מעל התחזית, יחס החוב-תוצר ימשיך לרדת לפי ההתפתחויות גם השנה, אומנם בצורה מתונה יותר, רק בכחצי אחוז.
יובל שטייניץ: המשמעות היא שאנחנו כבר מתחת ליחס החוב-תוצר הממוצע ב-OECD.
יובל שטייניץ: בפעם הראשונה מזה עשרות שנים שיחס החוב-תוצר של ישראל הוא נמוך יותר מיחס החוב-תוצר הממוצע ב-OECD, שמתקרב היום ל-79%.
יובל שטייניץ: אז נוצרה פה תנועת מלקחיים במשבר: אנחנו הורדנו, שאר מדינות העולם המפותח עלו.
יובל שטייניץ: הלאה.
יובל שטייניץ: כאן יש את התחזיות לגבי הכלכלה העולמית.
יובל שטייניץ: התחזיות לגבי הכלכלה העולמית השתנו.
יובל שטייניץ: בעיקר התחזית לגבי גוש היורו וארצות-הברית השתנו לרעה.
יובל שטייניץ: התחזיות הראשונות דיברו על צמיחה יותר גבוהה בארצות-הברית וצמיחה חיובית בגוש היורו השנה.
יובל שטייניץ: ואם יש משהו שמדאיג אותנו – הרבה דברים מדאיגים אותנו – זאת השורה השלישית, התחזית השלילית השנה לגוש היורו.
יובל שטייניץ: בערך שליש מהייצוא והסחר שלנו הוא עם גוש היורו, וגוש היורו לא רק לא צומח אלא חוזר להתכווץ בגלל משבר החובות שיוצר משבר ריאלי מאוד קשה באירופה עם אבטלת המונים.
יובל שטייניץ: בספרד למשל כבר מעל ל-50% מהצעירים מובטלים, כלומר אם אתה צעיר רוב הסיכויים שאתה מובטל ואין לך עבודה, ונתונים דומים כבר יש ביוון ומדינות נוספות.
יובל שטייניץ: המשבר בגוש היורו ממשיך להדאיג אותנו ולכן אנחנו, אדוני היושב-ראש, ממשיכים לשים מאמץ עצום על שיפור שיתוף הפעולה ושיפור הייצוא לסין ולהודו, ואנחנו נמשיך לשים מאמץ בנושא הזה.
יובל שטייניץ: דירוג האשראי.
יובל שטייניץ: שוב אנחנו רואים את התמונה, זה דרוג האשראי של S
משה גפני: אז למה יש מחאה?
משה גפני: אני יודע את הנתונים האלה, הם נתונים נכונים.
יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני בשלב זה סיימתי את השיחה הקצרה.
ציון פיניאן: לא צריך רק צדק חברתי, צריך גם צדק תקשורתי.
יובל שטייניץ: ועכשיו אשמח לענות לשאלות שלך ושל החברים כולם, ולפתח גם נושאים אחרים.
ציון פיניאן: אם התקשורת היתה מעבירה את מה ששמענו עכשיו אז לא היתה מחאה.
רוחמה אברהם-בלילא: מחאה זה לא מה שהתקשורת מעבירה, מחאה זה מה שאנשים מרגישים.
ציון פיניאן: מה שהשר אמר זה דברים אמתיים.
ציון פיניאן: עם עובדות לא מתווכחים, נקודה.
ציון פיניאן: מה שקיבלנו ומה שיש עכשיו – "אשרינו מה טוב חלקנו ומה נעים גורלנו".
משה גפני: אדוני השר, אני מודה לך על הסקירה.
משה גפני: הנתונים אכן מעודדים, אבל צריך לגלות יותר רגישות, וזה אני אומר לכולנו, בנושאים החברתיים.
משה גפני: העמדה שלנו זה לשמור על המסגרות, אבל צריך לדעת לנייד תקציבים מגורמים שיותר יכולים לדאוג לעצמם, גורמים עשירים, למעמד הביניים ואלה שצריך לסייע להם.
משה גפני: אבל אני לא אביע את עמדתי עכשיו, חברת הכנסת רוחמה אברהם כיושבת-ראש האופוזיציה, ואחרי זה ציון פיניאן כיושב-ראש הקואליציה, ואחרי זה לפי הסדר.
רוחמה אברהם-בלילא: אדוני שר האוצר, סגן השר איציק כהן, כבוד יושב-ראש הוועדה, הדגשת כאן שלושה הישגים שהיו במהלך תקופת הכהונה הזאת.
רוחמה אברהם-בלילא: אני רק הערתי ואני רוצה להעיר שוב ולומר, שההצטרפות של ישראל ל-OECD זה לא מהלך שנעשה באופן קצר ומהיר, אלא באמת מן ההגינות היה לומר שהמאמצים והעבודה התחילו עוד בכהונתו של השר הקודם, רוני בר-און, שעשה לא מעט, ואני כשרה בממשלה יודעת לומר את זה, אז חשבתי שגם אתה תאמר את זה, וזה בסדר.
יובל שטייניץ: אמרתי.
יובל שטייניץ: המאמצים דרך אגב התחילו באמצע שנות ה-90 על-ידי כל שרי האוצר, כולל כמובן רוני בר-און ומי שקדם לו ומי שקדם לו ומי שקדם וקדם לו.
יובל שטייניץ: ובכל זאת אני שמח מאוד, ואני בטוח שגם את שמחה, שהצלחנו להגיע להבקעה.
יובל שטייניץ: זה לא היה פשוט.
רוחמה אברהם-בלילא: גזרת את הסרט, אני מפרגנת לך על זה.
רוחמה אברהם-בלילא: לגזור את הסרט זה גם מזל גדול מאוד, אבל אנחנו לא נתווכח על זה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני סברתי שבמהלך הסקירה שלך אתה תציין הישג נוסף שמבחינתי הוא במירכאות, משום שאני תקפתי אותו החל מהרגע הראשון.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מתכוונת לאותה סוגיה של התקציב הדו-שנתי.
רוחמה אברהם-בלילא: עלית על דוכן הכנסת, התפארת בו כאן במליאה, ואמרת שאתה הולך להביא כאן מהלך דרמטי, שיוכיח את היציבות שלו, שיהיה בו תכנון ארוך טווח.
רוחמה אברהם-בלילא: וראה זה פלא, נדרשנו כאן בוועדה הזאת לעשות לא מעט תיקונים, לא מעט שינויים, תיקונים רחבים וגדולים מאוד, עד האחרון שהיה נדמה לי שינוי של 7 מיליארד שקלים.
רוחמה אברהם-בלילא: איפה התכנון ארוך הטווח אל מול חוסר הצפי של השלמת בניית הגדר או עוד רפורמות כאלה ואחרות, שנזכרנו תוך כדי עבודה, ולא יכולנו לצפות אותם?
רוחמה אברהם-בלילא: דברים שידענו אותם, דברים שהיו על השולחן, זה לא דברים שהתגלו בהפתעה.
רוחמה אברהם-בלילא: דבר נוסף, והתעלמת ממנו ובחרת לא להשיב להערה שהיושב-ראש העיר לך, זה איך יכולת להתעלם בסקירה הזו שנתת מכל מה שקרה בקיץ האחרון?
משה גפני: לא, אני לא אמרתי את זה.
רוחמה אברהם-בלילא: לא, אני אמרתי.
רוחמה אברהם-בלילא: איפה הרגישות החברתית שלך לצורך העניין הזה?
רוחמה אברהם-בלילא: נכון, מעגל האבטלה קטן, אבל לא אמרת שבאותם מקומות עבודה אנשים משתכרים מתחת לשכר המינימום, לא אמרת שאנחנו יום-יום, שעה-שעה, רואים את אותו מעמד ביניים שמשתכר קרוב ל-20,000 שקלים, שלא מצליח לגמור את החודש.
רוחמה אברהם-בלילא: ולמה?
רוחמה אברהם-בלילא: כי הוא משלם יותר על בריאות, כי הוא משלם יותר על חינוך, כי הוא משלם יותר על המים, על החשמל ועל התרופות.
רוחמה אברהם-בלילא: ואיפה אותם אנשים שעושים את החשבון היום אם לנסוע ברכב כי הדלק התייקר מאוד או אם לשים את העוף על השולחן בארוחת יום שישי?
רוחמה אברהם-בלילא: זה נכון, ואל תיקח את זה באופן אישי.
רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע, היינו קולגות באותה מפלגה בעבר.
יובל שטייניץ: אני מעריך אותך כחברת אופוזיציה פעילה שממלאת את תפקידה.
משה גפני: לא, היא אומרת שהייתם באותה מפלגה בעבר.
יובל שטייניץ: אולי גם נהיה, מי יודע?
דוד רותם: מה קרה, אתם משריינים מקומות למופז ולברק?
רוחמה אברהם-בלילא: בוקר טוב, דודו רותם.
שי חרמש: אנחנו מאמינים שנזכה בכוחות עצמנו.
שי חרמש: לא צריכים עזרה, דודו.
ציון פיניאן: יש היום תמונות של 28 חברי קדימה, ויש גם תמונות של כמה יישארו.
שי חרמש: אדוני כנושא כיפה יודע ש"מאז חורבן הבית" וגומר.
ציון פיניאן: לא ניתנה נבואה לשוטים, ניתנה נבואה לחכמים.
שי חרמש: אז אל תתנבא.
דוד רותם: נלקחה מן החכמים, כתוב.
יצחק כהן: תיהנו מהימים האחרונים.
רוחמה אברהם-בלילא: במצגת הזאת גם לא נגעת בשם של אדם שאני אזכיר אותו וכבר היושב-ראש יקפוץ – טרכטנברג.
רוחמה אברהם-בלילא: לא הזכרת את כל הסוגיה של חינוך לגיל הרך מאפס עד שלוש.
משה גפני: בגלל שהוא הציג רק הישגים.
רוחמה אברהם-בלילא: אמר ציון פיניאן שאם הציבור היה שומע את הסקירה שלך לא היתה שום מחאה, לא היה שום צדק חברתי.
רוחמה אברהם-בלילא: ציון, את הצדק החברתי אלפי אנשים מרגישים בכיס שלהם יום-יום, שעה-שעה.
רוחמה אברהם-בלילא: והתחושה שלי שאחרי ההופעה האחרונה הזו כאן – יכול מאוד להיות שבשבוע הבא יבוא חוק לפיזור הכנסת – רבבות אנשים ינשמו לרווחה ויאמרו: ברוך שפטרנו מעולה של הממשלה הכושלת הזאת.
רוחמה אברהם-בלילא: סיימתי, תודה.
משה גפני: ואחריו פרופסור אבישי ברוורמן.
דוד רותם: רוחמה, תזהרי, כי הממשלה הזאת תהיה גם בקדנציה הבאה.
רוחמה אברהם-בלילא: זאת הכנסת השלישית שלך, ואתה יודע שהפוליטיקה היא מאוד הפכפכה.
יובל שטייניץ: מה אתם רוצים?
יובל שטייניץ: רוחמה ממלאת את תפקידה באופן הנכון ביותר, ואני מאוד מעריך את זה.
יובל שטייניץ: זה תפקידה של אופוזיציה, ואני מעריך את הדברים שלך.
רוחמה אברהם-בלילא: לא, אבל אל תסתור את זה רק במשפט כזה.
יובל שטייניץ: לא, אני גם אענה לך מסודר.
יובל שטייניץ: רוחמה, יקירתי, אני אענה לשאלותייך.
רוחמה אברהם-בלילא: ציפיתי ממך גם להתייחס קצת יותר לסוגיה החברתית שמבעבעת.
רוחמה אברהם-בלילא: ואומר משפט אחרון, אני חושבת שההליכה לבחירות של ראש הממשלה נובעת מפחד אחד גדול שהמחאה שתבוא בקיץ הזה תהיה צונאמי לעומת מה שהיה בקיץ שעבר.
רוחמה אברהם-בלילא: והדרך שלכם למוסס אותה זה בעצם הסיסמה הגדולה הזו שאומרת בחירות.
רוחמה אברהם-בלילא: אז זה יעלה לציבור עוד 400 מיליון שקלים.
דוד רותם: זה בסדר רוחמה, אתם תדאגו שלא למוסס אותה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני הולכת כי מחכים לי בחדר.
יובל שטייניץ: אני צריך לענות לך.
רוחמה אברהם-בלילא: אקרא בפרוטוקול, אני מבטיחה.
יובל שטייניץ: אה, תקראי בפרוטוקול, בסדר.
יובל שטייניץ: טוב, תודה.
משה גפני: ציון, בבקשה, בוא נעשה את זה מסודר.
ציון פיניאן: ראשית, אני בטוח שלאחר הבחירות יהיו הרבה מיליונים במדינת ישראל שיברכו: ברוך שומר ממשלתו לעם ישראל.
שי חרמש: רגע, איפה זה כתוב?
ציון פיניאן: זה כתוב, תלמד.
שי חרמש: אני קורא סידור תפילה, אצלי זה לא כתוב.
ציון פיניאן: דרך אגב, לא התכוונתי לקדימה.
שי חרמש: התכוונת לסידור תפילה, אצלי זה לא כתוב.
ציון פיניאן: אז תלמד.
שי חרמש: דרך אגב, בסידור שלי כתוב: תוסר ממשלת זדון מן הארץ.
שי חרמש: זה בסידור תפילה שאני מכיר.
קריאה: היא הוסרה.
קריאה: ממשלת אולמרט הוסרה, זה נכון.
יובל שטייניץ: לא יודע, בסידור שלי כתוב, וזה כל הזמן מהמהם לי בראש בישיבה הזאת, היושב-ראש גפני, מהתחלת הישיבה: איפה העוגה?
יובל שטייניץ: למה אנחנו לא מקבלים אותה?
משה גפני: איפה העוגה באמת?
יובל שטייניץ: תיכף נגמרת הישיבה, לא אכלנו עוגה.
משה גפני: לא, הם יביאו את זה.
ציון פיניאן: האופוזיציה עושה את שלה בצורה די מכובדת, ואני בטוח שבממשלה הבאה הקואליציה כנראה תהיה כמעט 80 איש, לפי מה שאני רואה את כל ההבטחות.
ציון פיניאן: עם עובדות אי-אפשר להתווכח.
ציון פיניאן: אני רוצה לברך את השר, ואת איציק כהן ידידנו, שעשיתם עבודה מצוינת בשלוש שנים.
ציון פיניאן: אני רוצה רק להזכיר שמה שהיה לא קיים.
ציון פיניאן: ודי אם נזכיר את הגרעון שקיבלנו מהממשלה הקודמת – חבל שאברהם לא שומעת – עם עשרות מיליארדים שאיימו על הקיום הכלכלי של מדינת ישראל, וצמיחה שהיתה מינוס 4.5, היום אנחנו בפלוס 4.8.
ציון פיניאן: זה רק במדינות עולם שלישי, לא קיים דבר כזה בשום מדינה נאורה.
ציון פיניאן: ואבטלה שכל חודש פתחנו את הרדיו ושמענו שהצטרפו למעגל האבטלה 20,000, 30,000, 40,000, והיום אנחנו עומדים על 5%.
ציון פיניאן: הזיכרון של האופוזיציה היה מכדי לזכור את הדברים האלה.
ציון פיניאן: ולכן אני רוצה גם לברך את יושב-ראש ועדת הכספים ואת חברי ועדת הכספים שגילו אחריות.
ציון פיניאן: טובים ורעים היו ימי עבודתנו מול האוצר, אבל בסוף טובים כי החלטנו על דברים.
ציון פיניאן: היו לנו דברים נגד האוצר, אבל בסוף עשינו דברים טובים למען עם ישראל, וגם שר האוצר בהרבה מאוד מקרים, עם ידידנו איציק, הצטרפו לדעת הוועדה והעברנו הרבה דברים טובים, שעוד ידובר ועוד יסופר בהם.
ציון פיניאן: אולי בעזרת השם התקשורת תחזור בתשובה, אז יגלו את האמת, ואז יידעו בדיוק מה עשינו.
ציון פיניאן: אנחנו היום לא במצב של צרפת.
שי חרמש: התקשורת עובדת אתכם יד ביד, מה אתה רוצה?
שי חרמש: קרא את "ידיעות אחרונות".
שי חרמש: יש לכם בעיה עם העיתונות היום?
שי חרמש: לנו יש בעיה עם העיתונות.
שי חרמש: לנו אין עיתון בחינם, בחייך.
ציון פיניאן: אתם תישארו 11, ואז תחליטו לספר את האמת.
ציון פיניאן: בעזרת השם אנחנו לא צרפת, אנחנו לא בריטניה, אנחנו לא ספרד, אנחנו לא איטליה ולא גרמניה, אנחנו מדינת ישראל, יש לנו חוזק כלכלי, וזה הכי חשוב.
ציון פיניאן: וכשיש חוזק כלכלי יש גם ביטחון ויש הכול.
ציון פיניאן: ובעזרת השם תמשיכו, תעשו ותצליחו, אמן כן יהי רצון.
משה גפני: פרופסור אבישי ברוורמן.
יובל שטייניץ: דרך אגב, רק משפט אחד.
יובל שטייניץ: נאמרו פה דברים יפים, אז אני רוצה רק להזכיר.
יובל שטייניץ: אני היום לקחתי את רשות הדיבור והצגתי את המצגת בעצמי בגלל שזאת כנראה מצגת רבעונית אחרונה, אבל אתי כאן סגן השר איציק כהן, שכבר הזכרת אותו, אבל גם מנכ"ל האוצר דורון כהן, ויו"ר אגף תקציבים גל הרשקוביץ, והחשבת הכללית שהיתה פה אבל הלכה לתפקידיה, מיכל עבאדי-בויאנג'ו, וגם הם וקודמיהם ואנשיהם בהחלט תרמו תרומה להצלחה וגם לעבודה המשותפת.
משה גפני: יש עוד אישים רבים ממשרד האוצר.
יובל שטייניץ: כן, ויואל בריס, עכשיו פתאום אני רואה אותו פה.
יובל שטייניץ: עוד מישהו שכחתי?
יובל שטייניץ: אה, ואלדד ראש אגף המחקר, הם וגם אלה שאינם פה.
יובל שטייניץ: אני אסיר תודה גם לחברי ועדת הכספים אבל גם לאנשי האוצר, שהרבה פעמים חוטפים מכם מתקפות, אבל יש להם בהחלט חלק גם בהצלחות.
משה גפני: אבישי, בבקשה.
אבישי ברוורמן: כן, אני רוצה לחזור לכלכלה ולהתייחס לנושאים הכלכליים, אבל אי-אפשר בלי מלה אחת לפני.
אבישי ברוורמן: ידידי משה גפני, אני זוכר את התקופה הזאת לפני שלוש שנים, שאני הייתי יושב-ראש ועדת כספים, ואז אתה לקחת את המושכות.
אבישי ברוורמן: מעבר לחיבה האישית שלי אליך, אתה עושה מלאכתך נאמנה.
אבישי ברוורמן: ידידי שר האוצר, חברי איציק כהן, סגן שר האוצר, דורון, גל וכולי, אני שומע את הסקירה הזאת ואני רוצה להתייחס לנושא של כלכלה, כי לצערי אחד הדברים שחסרים היום במדינת ישראל זו הגדרה מהי כלכלה.
אבישי ברוורמן: מציג ידידי שר האוצר, ואומר: נכון, חוב-תוצר נראה יפה, והאינפלציה בסדר, והסטארט-אפים, והנה באמת חלק גדול מהציבור איננו מרוצה.
אבישי ברוורמן: ואומר אדוני שר האוצר, שזה בגלל שיש תקשורת שלא מציגה את הדברים.
יצחק כהן: לא שר האוצר אמר את זה .
יובל שטייניץ: אני לא אמרתי.
קריאה: ציון פיניאן.
אבישי ברוורמן: טעיתי.
אבישי ברוורמן: אמר את זה ציון, מציון לא תצא תורה במקרה הזה.
אבישי ברוורמן: בכל מקרה, כל חיי, ואני מנסה היום גם ללמד, שכלכלה זה לא רק המשתנים האלה.
אבישי ברוורמן: כלכלה זה וקטור, וישראל היום היא המדינה האי-שוויונית ביותר במערב, להוציא את ארצות-הברית.
אבישי ברוורמן: ואם תיקח היום סל קניות ותמלא אותו במיאמי, בוושינגטון או ניו-יורק, תוריק את הסל ותחזור לבאר-שבע, תל-אביב או ירושלים, כאן תקנה כמעט חצי, הרבה פחות.
אבישי ברוורמן: הבעיה של ישראל היום, וזה מה שהייתי מצפה משר האוצר, שגם אם אכן המשטר הכלכלי יציב, אבל היציבות הזאת למי היא?
אבישי ברוורמן: לאיזה ציבור?
אבישי ברוורמן: ואני אומר את זה גם לחלק גדול מכל מי שיצביע כאן.
אבישי ברוורמן: אם ניקח את המצב הנוכחי ונעשה לו אקסטרפולציה, כמו שישראל נמצאת כיום ל-10 שנים, החברה הזאת פשוט תתפרק.
אבישי ברוורמן: היא תתפרק כי הכלכלה שדיברנו עליה, שהיא כלכלה צודקת, מדברת על חברה שבבריאות, בחינוך, בהשכלה, ברווחה, מקבלת יותר, ומצד שני יש בה תחרותיות כדי שלא יתפתח פה קפיטליזם אוליגרכי.
אבישי ברוורמן: אז נכון שנעשו צעדים, אבל הצעדים האלה הם כל כך מעטים.
אבישי ברוורמן: לכן להציג חלק מהנקודות האלה ולהגיד שישראל היא פשוט מדינה נהדרת, במקרה הזה זה מזכיר לי – ואני אומר את זה לידידי הרב גפני – אתה הלוא זוכר מי היה המלך הגדול ביותר בפרסום ובתארים לאחר המלך שלמה – עוזיהו.
אבישי ברוורמן: "ויבן עוזיהו מגדלים בירושלים".
אבישי ברוורמן: בנה, הכלכלה של הקבוצה העליונה היתה נהדרת.
אבישי ברוורמן: מי הלך על ראשו?
אבישי ברוורמן: גדול הנביאים, ישעיהו.
אבישי ברוורמן: אמר: כרם היה לידידי בקרן בן שמן.
אבישי ברוורמן: ויעזקהו, ויסקלהו, וייטעהו שורק, וגם יקב חצב בו, ויקו לעשות ענבים ויעש באושים.
אבישי ברוורמן: ויקו למשפט והנה משפח, לצדקה והנה צעקה.
אבישי ברוורמן: מה היה המסר?
אבישי ברוורמן: שהכלכלה הזאת שמאומצת פה כבר שנים, היא כלכלה שהועתקה מהימין הרפובליקני בארצות-הברית.
משה גפני: מה שהנביא אמר - - -
אבישי ברוורמן: תן לי רק לסיים, אל תפריע לי עכשיו.
משה גפני: אני מסכים, אמרת לי את זה.
משה גפני: הנביא אמר לו שהעשירים באמת הרוויחו אבל העניים או מעמד הביניים לא קיבל, ובית המשפט היה משפח.
אבישי ברוורמן: אתה מפריע.
אבישי ברוורמן: כשאני מדבר קשה לי להתרכז כמוך.
אבישי ברוורמן: ולכן אני אומר: מה קרה?
אבישי ברוורמן: אומצה פה תפיסת עולם של ג'ורג' וו.
אבישי ברוורמן: בוש בין השאר ואחרים, לקחו אותה ואמרו: אם נוריד מיסים לאלפיון העליון הכלכלה תחלחל למטה, למעמד הבינוני והקבוצות החלשות.
אבישי ברוורמן: התורה הזאת, תורת הזליגה למטה, לא עבדה באף מדינה בעולם.
אבישי ברוורמן: והנושא השני שהיה לי עליו ויכוח בזמנו עם שר האוצר וראש הממשלה, כולל עם השר סילבן שלום, הוא הנושא שאם תוריד מיסים לקבוצות העליונות תגביר את תקבולי המיסים.
אבישי ברוורמן: זה נקרא על שם כלכלן יהודי בשם ארתור לאפר, the laffer curve, זה הפך ל- laughing-stock, לבדיחה של העולם, מכיוון שכשהורידו את המיסים האלה לכל היותר, בכל העבודות האמפיריות, התקבולים עלו אך ורק בשליש והיו חסרים שני שליש.
אבישי ברוורמן: ולכן אני אומר היום בצורה הברורה ביותר: אם אנחנו רוצים לשנות – אני נגד גירעונות, גם הובלתי בכל חיי וגם בבנק העולמי ללא גירעונות – אבל אם יש תוואי שהייתי מצפה משר האוצר, אם אנחנו מסתכלים מה לעשות, לא מעשי ידי אומרים שירה, ישראל חייבת להגדיל את ההוצאות הציבוריות.
אבישי ברוורמן: ומצד שני לשנות את המיסוי, גם מיסוי על עשירים, גם חלק מהכלכלה השחורה.
אבישי ברוורמן: כי אם לא נעשה את זה, רוב הציבור הישראלי יהיה מחוץ למשחק הזה.
אבישי ברוורמן: אני מסתכל היום על הציבור, הציבור לא מבין, והוא צודק.
אבישי ברוורמן: במקרה הזה "קול המון כקול שדי", שכשבאים ואומרים לו שהכול פה נהדר, והוא מסתכל.
אבישי ברוורמן: אנחנו דיברנו על תחרותיות, הרב גפני, שוק ההון פה הוא לא תחרותי?
אבישי ברוורמן: מדוע יש יציבות פיננסית בישראל?
אבישי ברוורמן: בישראל יש יציבות פיננסית רק מסיבה אחת.
אבישי ברוורמן: תודה לאל שכל הרפורמות של ועדת בכר, שאמרו בצורה מאוד פשוטה שאנחנו נחקה את ארצות-הברית עם הוול-סטריט, אנחנו נפתח פה כמו מרקסטון ארבעה גולדמן זאקס, הבירוקרטיה הישראלית שעוצרת את פיזור האוכלוסייה ואת הפרויקטים הצילה אותנו.
אבישי ברוורמן: מדוע היא הצילה אותנו?
אבישי ברוורמן: כי היתה לנו רק מרקסטון אחת.
אבישי ברוורמן: השוק יציב, אבל השוק הוא לא תחרותי.
אבישי ברוורמן: יש להגביר את שוק האשראי לגבי העסקים הקטנים והבינוניים.
אבישי ברוורמן: ישראל היא המדינה היחידה שלמרות שהעסקים הקטנים והבינוניים בכל מדינה הם מקור הצמיחה, בישראל החסמים הם אדירים.
אבישי ברוורמן: ולכן הייתי מצפה משר האוצר שיגיד לא רק כמה נהדר פה, אלא על כל החסמים האלה, כי אם לא נשנה אותם, כולל השתתפות מרכזית בנושא העבודה והדברים האלה, אנחנו הולכים להתדרדרות אדירה.
אבישי ברוורמן: אנחנו שונים.
אבישי ברוורמן: אנחנו לא יוון ולא ספרד.
אבישי ברוורמן: אנחנו מדינה שהאבטלה בה נמוכה, אבל מצד שני בוא נסתכל על העוני האדיר ועל אי-השוויון ועל השכר.
אבישי ברוורמן: התוואי הזה ששר האוצר שטייניץ מוליך יביא לפילוגים מעבר ליהודה וישראל.
אבישי ברוורמן: אני לא רואה פה, לא חזון ולא בשורה, ולכן אני שמח שיש בחירות.
אבישי ברוורמן: קל מאוד להגיד לציבור שזו כלכלה.
אבישי ברוורמן: כלכלה שאני למדתי אותה, שמיכאל ברונו זכרונו לברכה למד אותה, שאיתן ברגלס, זו כלכלה של וקטור של כל הדברים האלה, והדברים האלה הוזנחו, זה לא רק דרוג האשראי.
יובל שטייניץ: אני רוצה במאמר מוסגר – אני אענה לו אחר כך, לפרופסור ברוורמן – רק לציין שאני מאוד גאה שבשנתיים האחרונות, גם ב-2010 גם ב-2011, סוף-סוף יש הקטנה של ממדי העוני ומספר העניים בישראל, בניגוד למה שאמרת.
יובל שטייניץ: זאת המגמה.
יצחק וקנין: ראשית, אני רוצה לברך את ידידי וחברי יושב-ראש הוועדה.