GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אתה בנושא הזה צריך, העמדה שלנו, אנשי המקצוע, זה שצריך לתת לו קנס או שלא צריך לתת לו קנס, אם לא – לא תקבל שעות נוספות, אם לא - - -
שמואל האוזר: אין לי שום - - -
משה גפני: לא, אתה לא תעשה את זה ככה.
משה גפני: אני הייתי עושה את זה מסודר.
עודד שפירר: אין אפילו חשש לזה.
משה גפני: אתה לא יכול בגלל שהשעות הנוספות לא תלויות בך.
שמואל האוזר: אפילו הוא בבניין אחר.
שמואל האוזר: תיאורטית, הכל יכול להיות.
שגית אפיק: גם עצם העובדה שנבחר שופט כשלמעשה במקור לכאורה נוסח החוק אפשר להם לקחת עובד רשות, וכשהתמנה יושב ראש הרשות הנוכחי ביחד איתך הגיעו למסקנה שנכון יותר יהיה שזה יהיה שופט מחוזי, זה דבר שהוא יותר אובייקטיבי.
משה גפני: אבל למה אתם לוקחים חברות - - -
שגית אפיק: מיקור חוץ, למה אתם עושים מיקור חוץ לביקורות?
שמואל האוזר: באמת אתה תראה שיש לנו סעיף אחד שכתוב רזרבות שכר שאנחנו לא נשתמש בהן, אלא יש לנו בקשה, דיון עם אגף תקציבים שיאפשר לנו את מיקור החוץ להעביר לתוך הרשות.
שמואל האוזר: זה תמיד היה רצונה של הרשות.
שמואל האוזר: כרגע אגף התקציבים עוד לא אישר לנו, אבל אני חושב שיש היום יותר פתיחות לעניין הזה, ואז אנחנו נעביר את זה.
משה גפני: לנו יש עמדה בעניין הזה, אנחנו רוצים שזה יהיו עובדי רשות.
שמואל האוזר: אנחנו שותפים לעמדתך.
משה גפני: לא, מה, אגף התקציבים גם השתלט - - -
עודד שפירר: אגף התקציבים מצטער שהוא לא יכול היה להגיע היום.
משה גפני: הוא יכל להגיע, היה עדיף שלא, אבל הוא הגיע.
משה גפני: בסדר, הוא היה בסדר.
שמואל האוזר: לא, זו עמדה שכפי שאתה יודע היא עמדה של האוצר.
משה גפני: אבל למה הוא מתעקש?
משה גפני: סתם הוא רוצה שפשוט יהיו עובדים - - -
עודד שפירר: לא, יכול להיות שהם השנה יסכימו לזה.
משה גפני: אבל אנחנו גם דורשים את זה.
משה גפני: אנחנו חושבים שצריך - - -
עודד שפירר: אנחנו הצגנו את עמדתכם בפניהם.
משה גפני: אני מבין שזו גם עמדתכם ואני שמח על זה.
שגית אפיק: גם הסכומים פה, העלאות שאתם מבקשים בגלל מיקור החוץ, אפילו אם הן תיאורטיות - - -
שמואל האוזר: לא, הן לא העלאות.
עודד שפירר: הם חילופיים לעבודה המקצועית.
שמואל האוזר: ברגע שאנחנו מפסיקים את זה, אז הסעיף הזה נכנס בסעיף השני.
משה גפני: ברגע שיש עובדי רשות אז יש את כל התנאים הנלווים ואת הכל.
משה גפני: אבל צריך להתעקש על העניין הזה, זאת העמדה שלנו.
שמואל האוזר: כן, נכון.
שמואל האוזר: אנחנו גם חושבים שזה יוריד אפילו.
משה גפני: כן, אנחנו דורשים את זה, גם אתם דורשים את זה.
שמואל האוזר: לעניין הסייברים ששאלת, אני רק אגיד, יש לנו מחלקת IT ברשות, שמעט מאד אנשים שעושים באמת, זכו להמון פרסים דרך אגב בתחום של השירות, בתחום של ההגנה.
שמואל האוזר: גם במתקפה האחרונה שהייתה, כפי שאתה זוכר, הדף של הרשות היה בין אלה שלא נפגעו לחלוטין.
שמואל האוזר: יש באמת עבודה - - -
משה גפני: כן, אבל אני לא חושב שאפשר להגן על זה במאה אחוז.
עודד שפירר: אנחנו מעסיקים האקרים כחברה פרטית, שמנסה כל הזמן לפרוץ לנו לתוך מערכת המחשבים, ודרך זה אנחנו מפתחים את ההגנות, כדי שהאקרים חיצוניים - - -
שי חרמש: ואתם משלמים להם על פי אי הצלחה, אני מבין.
עודד שפירר: כן, על בסיס אי הצלחה שאחר כך.
שמואל האוזר: רמת הבטיחות היא בין הגבוהות ביותר לפי סטנדרטים הכי גבוהים שיש בעולם.
משה גפני: ולא הצליחו לפרוץ לכם.
שמואל האוזר: עד היום לא הצליחו.
עודד שפירר: ניסו בפעם האחרונה שהייתה המתקפה, בין היתר על YNET ועל עוד אתרים, ניסו לתקוף גם האתר שלנו ולא הצליחו.
שי חרמש: אגב, גם בפגיעה בבנקים לא הצליחו להיכנס למסחר, הצליחו רק לעצור אותו.
שי חרמש: כדאי לומר את זה.
שי חרמש: לא נכנס נזק.
שי חרמש: המידע לא הגיע ואי אפשר היה לתת הוראות.
שמואל האוזר: נכון, רק לאתרים שנתנו את הפרסומות.
שי חרמש: זה מתוקצב כמו שצריך?
שמואל האוזר: זה מתוקצב, כן.
שמואל האוזר: זה חשוב בתקציב.
שי חרמש: אין ספק.
משה גפני: שי, מה המצב?
שי חרמש: אני אומר ככה, כמו כרגיל, על קולות האופוזיציה יעבור התקציב, זה הכל.
משה גפני: הקואליציה נגדם?
שי חרמש: הקואליציה איננה.
שי חרמש: שיהיה כתוב בפרוטוקול – הרשות לניירות ערך באה לאשר תקציב של 137 מיליון שקלים תקשורת - - -
שי חרמש: 137 מיליון שקלים, אני יודע לקרוא מספרים.
משה גפני: 167,175,920 שקלים.
שי חרמש: אני מבקש מהעיתונאית פה – 137 מיליון שקלים עוברים פה על קולות האופוזיציה.
שי חרמש: את הקואליציה זה בכלל לא מעניין מה רשות ניירות ערך עושה וכמה היא עולה.
שי חרמש: כן שכיב, גם על דעתך, סגרנו.
שי חרמש: אה, אתה בכלל קואליציה, שכחתי.
מרינה סולודקין: אז זה תיקו.
שכיב מוראד שנאן: שיהיה מצב של תיקו, אבל התיקו זה תמיד לטובת הקואליציה.
שגית אפיק: אפשר לשאול מה עשיתם השנה לעניין ההפחתה, כשהוצאתם את השוברים לגבי האגרה הכללית?
שמואל האוזר: השנה?
שגית אפיק: השנה ושנה שעברה, אם עשיתם משהו גם בשנה שעברה.
עודד שפירר: מאוגוסט שזו הגביה המרכזית שלנו של התאגידים, אנחנו גובים בעצם 60%, מתוך הנחה שזאת תהיה ההסכמה בוועדה, ואם הוועדה תחליט אחרת, התאגידים יודעים שאנחנו יכולים לגבות את הסכום האחר.
שגית אפיק: זאת אומרת ציינתם על גבי השובר שזה כפוף לאישור ועדת הכספים, כי התקנות עדיין לא אושרו בוועדה וייתכן שלא תאושר ההפחתה הזאת ויתכן שיאושר הסדר אחר.
עודד שפירר: ציינו באתר ובשובר שזה כפוף לאישור ועדת הכספים, בוודאי, או הסדר אחר.
עודד שפירר: הם יודעים את זה.
שגית אפיק: הגופים מודעים לזה.
עודד שפירר: זה כתוב גם באתר וגם בשובר.
שגית אפיק: זאת אומרת גביתם 60% אבל עם ידיעה של הגופים.
עודד שפירר: כדי לא לגבות 100% ואחר כך להחזיר.
משה גפני: רבותי, בהתאם לחוק ניירות ערך, ועדת הכספים נדרשת לאשר את תקציב הרשות לניירות ערך כפי שהוצג על ידי הנהלת הרשות, על ידי יושב ראש הרשות שמואל האוזר, שאנחנו מברכים אותו ואת הנהלת הרשות שהיא עושה עבודה מצוינת.
משה גפני: אבל היא לא צריכה כל כך להתאמץ, מביאה הרבה תקנות וחוקים, להירגע קצת.
משה גפני: אנחנו רואים שאתם עובדים רציני.
שי חרמש: לא, אם תוריד להם בתקציב, הם יהיו במצוקה ולא יהיה - - -
משה גפני: לא, לא, לא, אני סומך עליהם ואני רוצה שיעשו את עבודתם.
משה גפני: אגב, אתם צריכים להביא את זה לפני ינואר, נכון?
שמואל האוזר: אנחנו - - -
משה גפני: לא חשוב, אז בפעם הבאה תביאו את זה בזמן.
שמואל האוזר: אנחנו הבאנו, בתקציב אנחנו כבר הבאנו, אבל אגף תקציבים ביקש.
עודד שפירר: את התקציב?
עודד שפירר: את התקציב אנחנו הגשנו כבר בדצמבר.
משה גפני: אגף התקציבים לא מעניין אותי.
משה גפני: מי בעד תקציב הרשות ירים את ידו.
משה גפני: מי נגד – אין.
משה גפני: נמנע – אין.
משה גפני: בעד – פה אחד התקציב אושר
משה גפני: התקציב עבר בקולותיהם של נציגי האופוזיציה בוועדה ויושב ראש הוועדה.
משה גפני: אבל האמת היא שגם אם היו כל חברי הוועדה, כולם היו תומכים בכך.
משה גפני: בשנה הבאה בעזרת השם תביאו את זה בזמן.
משה גפני: התירוץ של אגף התקציבים בוועדת הכספים הנוכחית לא התקבל ואנחנו לא מקבלים שאגף התקציבים מנהל את המדינה.
משה גפני: על סדר-היום: הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 17).
משה גפני: זו הצעת חוק שמתגלגלת בכנסת מ-1999, 13 שנה, שעניינה הוא כפל קצבה שנכי רדיפות הנאצים מקבלים, אלה שזכאים לקצבת נצרך או נזקק, שחבר הכנסת בילסקי שינה בחוק את השמות שלהם – אני לא זוכר איך קראנו לשם, אבל אנחנו לוקחים את הנושא האנכרוניסטי הזה כדי להראות בהם סימנים, וכאשר הם מגיעים לגיל זקנה, קיצצו להם, ונכי רדיפות הנאצים וניצולי השואה מאוד כעסו על הדבר הזה, עד היום.
משה גפני: ניסינו, רבים מחברי הכנסת, מ-1999, לשנות את זה.
משה גפני: הממשלות לא הסכימו, משרד האוצר לדורותיו לא הסכים לעניין הזה, בטענה שמדובר בהרבה כסף – על אף שלא אמרו במפורש את המשפט הזה, אבל זה מה שהיה ביסוד הדברים.
משה גפני: היה גם ויכוח בין משרד האוצר לבין מרכז המחקר של הכנסת - עלותה, ככל הנראה, כ-120 מיליון שקל, והיה על זה דין ודברים קשה.
משה גפני: אני החלתי על החוק הזה רציפות עם תרגילים וטריקים וכל מיני הנהלת קואליציה.
משה גפני: אנחנו עכשיו נמצאים בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני: התנאי היה, שאגיע להסכמה עם האוצר – כך חל על החוק הזה דין רציפות.
אלכס מילר: הנוסח שלפנינו הוא המקורי?
משה גפני: זה טרי מהתנור.
משה גפני: זה הסכמות, כן.
משה גפני: אפשר לקבל את הנוסח המקורי?
משה גפני: רוצים לראות את השינוי.
משה גפני: אנחנו אישרנו את זה בישיבה הקודמת.
משה גפני: היו דיונים, וגם אמרתי את זה בוועדה, היו דיונים עם משרד האוצר.
משה גפני: העברנו 60 מיליון שקל בסעיף ההתאמות של מה שהעברנו פה לפני כחודש וחצי, העברנו את הכסף הזה, שהוא מיועד לפשרה על נכי רדיפות הנאצים.
משה גפני: ההצעה המקורית היתה, שלא מקזזים את קצבת הזקנה, נקודה.
משה גפני: כלומר בין אם הוא נצרך ובין אם הוא נזקק, הוא ממשיך לקבל את קצבת הזקנה.
משה גפני: טענת משרד האוצר היתה, שנכה רדיפות נאצים רגיל מקבל את קצבת הזקנה, אבל מי שהוא נצרך או נזקק, לא ייתכן שיקבל שתי קצבאות נוספות, שזה לא רק נכי רדיפות הנאצים אלא גם התוספת של נצרך ונזקק.
משה גפני: אנחנו הגענו לפשרה, שאומרת שתהיה תוספת לנכי רדיפות הנאצים, שהם נצרכים או נזקקים.
משה גפני: כבר לא אגיד את זה – הכוונה לשניהם – תהיה תוספת, שתכף אפרט אותה, שתיתוסף לאלה שזכאים לקבל את התוספות.
משה גפני: במהלך הדיונים התברר שלא ניתן לנכי רדיפות הנאצים המדד הקהילתי.
משה גפני: שמונה חודשים שהיו צריכים לקבל.
קריאה: שנה וחצי.
משה גפני: הרשות לניצולי השואה, כמה זמן לא ניתן המדד הקהילתי?
שגית אפיק: אוקטובר 2010.
משה גפני: אנחנו מכניסים בחוק את המדד הקהילתי במקום הצווים שמביאים.
משה גפני: אני מדבר רק על התוספות, שעל זה אין ויכוח.
משה גפני: הוויכוח יהיה, כנראה, אם משרד האוצר יתווכח, האם לעשות את זה בצווים או בחוק – אני רוצה בחוק.
משה גפני: אבקש לאשר את זה בחוק.
משה גפני: המדובר, על נצרך שיקבל גם את המדד הקהילתי וגם את התוספת, שהיא בתוך ה-50 מיליון שקל שעליהם אנחנו מדברים, שהוא יקבל תוספת של 720 שקל לחודש.
משה גפני: יש פה עדכון של המדד הקהילתי לנכה המלחמה הרגיל - אלה שעלו מברית המועצות.
משה גפני: זה גם מופיע בצו שלהם, נכון?
משה גפני: אני רוצה להיות צמוד לסיכום אתם, כלומר לא מוסיף כסף פה מאיזשהו מקום.
משה גפני: זה חלוקה לפי חוקים – נכה מלחמה ונכה רדיפות.
משה גפני: התוספת לנצרך היא 720 ש"ח לחודש, כולל עדכון המדד הקהילתי, שאז הוא יקבל יחד 8,020.
משה גפני: זה לגבי נצרך.
משה גפני: לגבי נזקק, אם אנחנו שמים גם את העדכון של המדד הקהילתי וגם את התוספת, ה-50 מיליון שקל, תהיה לו תוספת חודשית של 900 שקל לחודש.
משה גפני: אני חושב שזה נושא מאוד – הייתי רוצה יותר, אבל לחכות לדיונים נוספים, ואנחנו יודעים שניצולי השואה, לצערנו הרב, הולכים ומתמעטים, אז אני מציע שאם מישהו מתנגד לפשרה הזאת, שיניח הצעת חוק, וננסה לקדם אותה גם כן, אבל לפחות את זה, שנעזור לניצולים בעניין הזה.
משה גפני: יש פה סעיף, שניסיתי לדבר עם חיים כץ, אבל הוא היה בשיחה ממתינה, אז אני רוצה להתנות את זה.
משה גפני: יש כל מיני סוגים – בכלל, החלק הזה של ניצולי השואה, שעוסקים בזה כל כך הרבה גופים וכל כך הרבה אנשים וחברות ו-וועדות בכנסת, וכל כך הרבה כפילות, שעוד מקצצים ועושים כל מיני דברים כדי להחזיק את הכפילויות האלה, ולכן יש פה עדכוני מדד שצריכים להיות מאושרים בוועדת כספים, ועדכוני מדד שצריכים להיות מאושרים בוועדת העבודה והרווחה.
משה גפני: זה משהו שגם הכנסת לא מביעה פה רצון טוב כדי להגיע לאיחוד מלא של הדברים האלה – זה מפוצל בין שתי הוועדות.
משה גפני: אז ביקשתי בסעיף, שהעדכון בוועדת שצריך להיות בוועדת העבודה והרווחה, שיהיה בוועדת הכספים, כי רוב העדכונים נמצאים בוועדת הכספים בניצולי השואה.
משה גפני: אם חיים כץ יסכים, זה יישאר, ואם לא, זה לא יישאר.
משה גפני: לא אלך למחטף פתאום, שאני מכניס את זה בחוק שהוא חוק חשוב, להכניס פתאום העברה מוועדה לוועדה.
משה גפני: אני מעריך שהוא יסכים.
משה גפני: אם הוא לא יסכים, נוציא את זה מהחוק.
משה גפני: שגית, אם אפשר לעבור מהר על זה, לפני שאנחנו מתחילים את הדיון.
שגית אפיק: חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 17), התשע"ב–2012.
שגית אפיק: בחוק נכי רדיפות הנאצים, בסעיף 1, בהגדרה "השכר הקובע" – במקום "162.
שגית אפיק: 67%" יבוא "170.9%".
שגית אפיק: זה עדכון המדד הקהילתי לתגמול הרגיל לנכה רדיפות, תוספת של 237 ₪ שקלים לתגמול הרגיל.
שגית אפיק: בסעיף 4א(א) לחוק העיקרי – במקום "160.
שגית אפיק: 2%" יבוא – פה אין לנו הנתון המלא, כי אתה רוצה לתת גם את העדכון של המדד הקהילתי, שזה תוספת של עוד 360 שקלים.
שגית אפיק: ברגע שיעבירו לנו את הננתונים ממשרד האוצר, נכתוב פה את האחוז המתאים, כך שיהיה סך הכול 720 שקלים תוספת לנצרך.
שגית אפיק: בחוק נכי המלחמה בנאצים – בסעיף 1 בהגדרה "השכר הקובע", במקום "131.5%" יבוא "138.1".
שגית אפיק: זה עדכון המדד הקהילתי לנכה המלחמה 'הרגיל', תוספת של 190 ₪ לחודש.
שגית אפיק: בסעיף 4ב(ג) – שוב, זה עדכונים לנכה המלחמה הרגיל, שהוא מחוסר פרנסה, במקום "52.1%" יבוא "54.7%", במקום "76.1%" יבוא "79.9%", במקום "108.4%" יבוא "113.9%", ובמקום "140.5%" יבוא "147.6%".
שגית אפיק: בסעיף 4ג(א), במקום "160.2%" – זה שוב, הנצרך בחוק נכי המלחמה – אנחנו גם כן צריכים לקבל את האחוז המתאים, כך שתהיה תוספת של סך הכול 720 שקלים, שהיא מורכבת מתוספת של 369 – עכדון המדד הקהילתי, ו-360 שקלים נוספים מתוך ה-50 מיליון.
שגית אפיק: ]
משה גפני: אני רק רוצה להסביר, שאין לנו נתונים, על כמה אנשים מדובר.
משה גפני: יש קטגוריות שונות.
משה גפני: אם מישהו רוצה דוגמה למצבם של נכי רדיפות הנאצים במדינת ישראל, שיבין מה שאני אומר עכשיו: לנו יש סיכום על 50 מיליון שקל.
משה גפני: אותם צריך לחלק לפי מספר האנשים, לפי כמה שהם מקבלים.
משה גפני: אנחנו ועדת כספים, תפקידנו לפקח על עבודת הממשלה בנושא של נכי רדיפות הנאצים.
משה גפני: התפקיד שלנו בחקיקה הזאת זה לעשות את החוק על הנכים עצמם.
משה גפני: יש סיכום גלובלי על סכום – צריך לחלק אותו, בחוק.
משה גפני: אני לא יודע על כמה מדובר.
משה גפני: אין לי הנתון הזה.
ליה שמטוב: אם מדברים על נכי מלחמת העולם השנייה, מדובר- - -
משה גפני: לא רלוונטי, מה שאת הולכת להגיד.
משה גפני: אנחנו מדברים בחקיקה.
משה גפני: בערך זה לא רלוונטי.
משה גפני: אתה לא יכול לתת נתון מדויק, כי אם אתה היום- - -
משה גפני: נתון מדויק.
משה גפני: כי מישהו משלם להם כסף כל חודש.
משה גפני: לכמה משלמים?
משה גפני: אבל ביטוח לאומי יכול לתת את הנתון.
משה גפני: אני עדיין לא עוסק במטרות אלא רק בנתון.
משה גפני: העובדות: אין לנו נתון.
משה גפני: כמה שילמו בחודש שעבר?
זאב בילסקי: היושב-ראש מתכוון להגיד, שיש כל כך הרבה גופים שעוסקים בזה – אין רשימה אחת, אין מסד נתונים אחד, אי-אפשר לדעת.
זאב בילסקי: אחד מפסיק לשלם, אחד מוריד.
משה גפני: מה שאבקש מהוועדה, לאשר את החוק.
משה גפני: בהמשך, אחרי שהחוק יאושר, לפני שיבוא למליאה, נכתוב את הסכום המדויק, לפי מספר האנשים שנקבל מהביטוח הלאומי או ממשרד האוצר או מהרשות לניצולי השואה.
שכיב מוראד שנאן: אבל 369 ו-237 ו-360 זה לא 720.
שגית אפיק: זה יוצא 729.
שכיב מוראד שנאן: ואת מוסיפה לזה 237.
שגית אפיק: הנצרך זה תגמול נפרד.
משה גפני: לא חשוב הסכום המדויק שיהיה כתוב כאן.
משה גפני: לכן הוספתי עכשיו את ההערה הזאת.
משה גפני: הסכום המדויק לא יכול להיות, אם לא יהיה לך נתון מדויק על המספר.
שכיב מוראד שנאן: ומאחר שאנחנו, כנראה, אם לא נאשר חלילה, נפגע באלה שזכאים, אנחנו כן נאשר.
משה גפני: ומה שיובא למליאה זה הנתון המדויק.
אלכס מילר: מבחינת ההגדרה, לפי החוק נכי רדיפות הנאצים 1957, מה שמופיע כאן, לפי ההגדרה הזאת, כמה אנשים שכיכול נכנסים לתוך זה, לא נכללים?
שגית אפיק: אנחנו עוסקים בעיקר בנזקק ובנצרך.
שגית אפיק: אוכלוסיית הנזקקים היא 4,020 אנשים, ואוכלוסיית הנצרכים היא 3,800 אנשים.
שגית אפיק: זו האוכלוסייה שמקזזים להם את קצבת הזקנה.
שגית אפיק: אלה המספרים שקיבלתי מהאוצר.
שגית אפיק: יש פה עדכון של מדד קהילתי גם לנכים הרגילים – צריך לקבל את הנתונים לגביהם.
משה גפני: החוק לא מדבר על נכי רדיפות הנאצים הרגילים, הוא לא מדבר על נכי המלחמה הרגילים, כי להם לא מקזזים קצבאות זקנה; הוא מדבר על שתי קטגוריות, שאנחנו לא יודעים את המספרים בהם.
משה גפני: אנחנו יודעים כללית אבל לא את החלוקה הפנימית.
משה גפני: יש תוספת לנכי רדיפות הנאצים, אם הוא נצרך או נזקק, שש לפי קטגוריות.
משה גפני: מורידים להם את קצבת הזקנה.
משה גפני: אנחנו הוספנו עכשיו את המדד הקהילתי לכולם, גם לנכי רדיפות המלחמה.
משה גפני: האם נכללים לכל הנושא של ניצולי שואה שמקבלים קצבה שנתית לפי חוק ההטבות לניצולי שואה 2007?
שגית אפיק: זו אוכלוסייה יותר רחבה.
שגית אפיק: חוק ההטבות חל גם על אנשים שלא זכאים לפיצויים - לא לפי חוק נכי רדיפות הנאצים ולא לפי חוק נכי המלחמה.
שגית אפיק: זו לא התכלית של ההצעה הזו.
שגית אפיק: זה לא הטבות נפרדות.
שגית אפיק: בסדר, מדברים על כך שלא יהיה קיזוז מצד אחד לטובת צד אחר.
משה גפני: זה לא.
משה גפני: נכנסנו פה לשתי סוגיות נפרדות, שלא קשורות אחת לשנייה.
משה גפני: החוק שעליו אנו מדברים מדבר על אלה שמקזזים להם את קצבת הזקנה, כשהם מגיעים לגיל זקנה.
משה גפני: יש כאלה שהם נכי רדיפות נאצים, שכשמגיעים לגיל שהם זכאים לקצבת הזקנה, מורידים להם את זה.
משה גפני: על זה מדבר החוק.
ליה שמטוב: מה שהם מקבלים, הם מקבלים מהאוצר ולא מגרמניה.
משה גפני: מדובר רק על מי שמקבל ממשרד האוצר.
משה גפני: הרי מי שמקבל מגרמניה, זו סוגייה אחרת לגמרי.
סופי כהן: בחוק ההטבות יש שלוש אוכלוסיות שמקבלות סיוע מהרשות.
סופי כהן: מי שמקבל קרן סעיף 2, זכאי להטבות מהרשות.
סופי כהן: מי שמקבל קרן סעיף 2 והשלמת הכנסה מהמוסד לביטוח לאומי, זכאי לקבל מענק שנתי מהרשות, ויש ניצולי השואה שעלו אחרי 53', יוצאי מחנות וגטאות, שמקבלים קצבה חודשית מהרשות.
אלכס מילר: מדבר על החוק שתוקן ב-2007 על-ידי חבר הכנסת יורי שטרן ז"ל.
סופי כהן: אותה אוכלוסייה שמקבלת את הקצבה החודשית, היא מקבלת גם את התוספת של המדד הקהילתי – רק האוכלוסייה הזאת.
סופי כהן: האוכלוסייה שמקבלת את המענק השנתי, מוצמד לה המדד, ופעם בשנה הוא מתעדכן בהתאם.
סופי כהן: אז הם נכנסים לחוק הזה?
שגית אפיק: רק מי שמקבל את התגמול.
שגית אפיק: לא כל האוכלוסיות.
גליה מאיר-אריכא: האוכלוסייה הזו של חוק ההטבות, היא לא נכללת בהצעת החוק הזו.
גליה מאיר-אריכא: זו אוכלוסייה שלא נכללה מלכתחילה בחוק נכי רדיפות הנאצים, לכן חוקקו במיוחד בשבילם את חוק ההטבות.
גליה מאיר-אריכא: החוק חוקק ב-2007.
גליה מאיר-אריכא: כן.
גליה מאיר-אריכא: לגבי תקציבים, ברור שאם מגדילים תקציב לחוק אחד, זה לא בא על חשבון חוק אחר.
גליה מאיר-אריכא: מי שמבל קצבאות מתוקף חוק ההטבות, הקצבאות האלה צמודות למדד הקהילתי.
משה גפני: רק תקריאי את זה.
שגית אפיק: בסעיף 4ד(א), זה הסעיף שעוסק בחוק נכי המלחמה בנזקק, במקום "104.8%" יבוא "125.9%" – צריך את הסכומים יהיה לעדכן - במקום "107.
שגית אפיק: 99%" יבוא "129.2%", ובמקום "119.39%" יבוא "141.2%"; לפי האחוזים כאן, מדובר בתוספת של 200 ₪ בשל המדד הקהילתי; הוועדה רוצה להוסיף עוד 700 שקלים לנזקק, ונעדכן את האחוזים בהתאמה, כך שנזקק יקבל סך הכול תוספת חודשית של 900 ₪ בחודש.
שגית אפיק: בסעיף 5, במקום "ועדת העבודה והרווחה של הכנסת" יבוא "ועדת הכספים של הכנסת".
משה גפני: אם תהיה הסכמה.
שגית אפיק: בסעיף 13א(ב), במקום "119.39%" יבוא "125.4%" – זה עדכון המדד הקהילתי לבן זוג של נכה נזקק או נצרך שנפטר, שממשיך לקבל את המענק.
שגית אפיק: יש פה רק עדכון המדד הקהילתי לגביהם.
זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, קודם כל, אני רוצה להודות לך בשם כל כך הרבה אנשים שלא יכולים להיות פה ולא לראות את המאמצים הבלתי פוסקים שלך, שנושאים הרבה מאוד פרי, ובמקום לעבור שנים על שנים של הידיינויות, אנחנו מגיעים לתוצאות, ואני מברך אותך על כך.
זאב בילסקי: דבר שני, אני מלווה את הצעת החוק הזאת די הרבה זמן.
זאב בילסקי: הייתי פה גם בדיון הקודם.
זאב בילסקי: אני רוצה לפנות מפה לידידיי, שמייצגים פה את הניצולים, האנשים שהיושב-ראש, ואני חושב שאני מצטט כמעט מילה במילה, אמר בישיבה הקודמת שהוא למעשה שליח ציבור שלכם, כדי לעשות את הטוב ביותר עבור ניצולי השואה, ומכיוון שאנחנו רואים את הקצב שלצערי הרב, ממשלת ישראל מטפלת בנושא הזה, אני בעצמי כבר חוויתי פה מספיק חוויות של פוליטיקה, של הפרעה, לנסות ולעשות משהו טוב באמת, ולכן אין יום שאני לא מטפל בניצולי שואה שנופלים בין הכיסאות, שצריכים לעמוד כמו שוטר תנועה.
זאב בילסקי: יש אנשים – אני עכשיו מתחיל להימנות עליהם; אני עדיין נעזר באנשים אחרים כמו שוטר תנועה לכוון: זה תפנה לפה, זה תפנה לשם.
זאב בילסקי: לכן יש פה הצעה שהחיסרון שלה הוא שצריך להתפשר פה, וזה לא דבר שאני חושב שיש למישהו מאתנו זכות שניתנה לנו כדי להתפשר על אותם אנשים שיכול להיות שהיו יכולים לקבל ולא מקבלים, אבל היתרון הגדול, ואמרתי את זה בפעם הקודמת, ואני פונה אליכם ואני פונה ליושב-ראש ולכל חבריי חברי הכנסת, שכולם יחד חתומים אתי על חוק שהיינו צריכים מזמן להסדיר אותו, שיהיה גוף אחד שירכז את כל הנושא הזה, ולא נקפוץ, כל פעם נקום בבוקר ונשמע: זה קיצץ, זה הוסיף, זה נתן.
זאב בילסקי: אבל זה כבר פרשה אחרת – נדון בה במועד אחר.
זאב בילסקי: אני מבקש מכולם עכשיו, בואו למען אלה שעדיין בחיים, למען אלה שאלה שנותיהם האחרונות, שלא יהיה להם מועד ב' - אף אחד לא יכול לדעת איך הכנסת הזאת תתנהל בשנה הקרובה או מה מצבה הכספי של מדינת ישראל יהיה בעוד חודש, יהיה בעוד חודשיים, בעוד ששה חודשים.
זאב בילסקי: יכול להיות שפה כל הדיון הזה יתייתר בכלל מפאת דברים אחרים, שכולנו יודעים שיגיעו לוועדה הזאת ולוועדות אחרות.
זאב בילסקי: אני פונה אליכם בשמם של אותם אנשים שיכולים היום לקבל את הכסף הזה, שהוא 100 אחוז בשבילם, שהוא הרבה בשבילם.
אורי אריאל: הם אמורים להתפשר כי הממשלה והמדינה לא יודעים להתנהל?
זאב בילסקי: אצטט מגדולים ממני, מהרמב"ם - הוא דיבר על שביל הזהב, על דרך המיצוע.
זאב בילסקי: מה שקורה, פה יש לנו שתי אפשרויות- - -
אורי אריאל: אני חושב שהיושב-ראש יכול להסביר שלא בדיוק זו הכוונה, אבל אני מקשיב.
זאב בילסקי: אני חושב שהגענו היום, מתוך היכרות עם המערכת, וגם עם כל יכולותיו של היושב-ראש, והאמן לי שהוא ניסה.
זאב בילסקי: רק מהישיבה הקודמת עד הישיבה היום היושב-ראש לא פסק לנסות ולשאת ולתת כדי להעלות את הסכום הזה, והלוואי שהיה מצליח, והלוואי שכולנו נצליח, וגם אמר היושב-ראש: בזה שאנחנו מאשרים, לא נגמר הסיפור.
זאב בילסקי: יכול להיות מחר שנמשיך את זה הלאה, אבל במקום להמשיך הלאה על כל ה-120 שהיינו חושבים, בוא נמשיך הלאה על 70.
זאב בילסקי: בוא ניקח את אותם אנשים שאנחנו יכולים לתת להם מחר, וניתן להם קצת להרים את הראש במצב הזה שהם נקלעו אליו.
אורי אריאל: היושב-ראש התחייב לא להעלות הצעות נוספות.
משה גפני: אני לא מגיש הצעת חוק, אבל אתה יכול להגיש.
משה גפני: כבודו יתמוך בזה?
זאב בילסקי: אנחנו נוכל לעשות, רק אנחנו מבקשים עכשיו מכל חברי הכנסת – בואו נרים את היד כולנו, כדי שהנושא הזה ייגמר, ונוכל לבוא עם בשורה לאנשים שגם 900 שקל, גם 700 שקל זה הרבה מאוד כסף בשבילם.
ליה שמטוב: לגבי נכי רדיפות הנאצים שהגיעו עד 57' – הכול לי ברור.
ליה שמטוב: לי לא ברור סעיף 1 על נכה מלחמה רגיל.
ליה שמטוב: פה יש שתי קבוצות: אחת- - -
משה גפני: לפני כן, אני חוזר – מה שאת רואה פה על נכה הרדיפות הרגיל, לא מופיע בחוק המקורי.
משה גפני: זה לא החוק שלנו.
משה גפני: אני ביקשתי להוסיף את זה רק כדי לתת להם את המדד הקהילתי.
משה גפני: יש שתי קבוצות: אחת, זה וטרנים, שמקבלים פעם בשנה מענק – הם מקבלים את קצבת ביטוח לאומי, ופעם בשנה מקבלים מענק.
משה גפני: הם נכללים בקבוצה הזאת?
משה גפני: אני מבקש תשובה מהיועצת המשפטית של הרשות.
גליה מאיר-אריכא: מדברים שוב על הקבוצה שלא נכנסת לחוק ההטבות, וקיבלה מענק חד-פעמי מקרן הסיוע.
ליה שמטוב: לא, הם מקבלים פעם בשנה.
משה גפני: ליה, על מי את מדברת?
משה גפני: על קבוצת הווטרנים.
משה גפני: הם מקבלים את קצבת הזקנה פלוס השלמת הכנסה, ופעם בשנה הם מקבלים מענק, משהו כמו 2,000 שקל.
משה גפני: אה, לא.
משה גפני: ה-2,000 שקל עבר פה בוועדה.
משה גפני: לא, זה מזמן.
משה גפני: זה שנים.
משה גפני: סופי, את מכירה את זה?
משה גפני: ממי הם מקבלים את זה?
משה גפני: לא יודעת.
משה גפני: אני חושבת שמהאוצר.
משה גפני: אני מציע שיבדקו את זה.
משה גפני: הם לא יודעים לענות לך.
משה גפני: קבוצה שנייה זה נכי מלחמת העולם השנייה.
גליה מאיר-אריכא: חוק ההטבות קובע מענק שנתי לאוכלוסייה מסוימת, נזקקת, והוא קובע שאם מישהו זכאי למענק שנתי מתוקף חוק אחר, הוא יקבל את הגבוה מביניהם, אבל אני מכירה סכומים גבוהים מ-2,000 שקלים.
משה גפני: ליה, תעבירי להם את הפרטים.
משה גפני: הקבוצה השנייה היא נכי מלחמת העולם השנייה.
משה גפני: הם מקבלים את הקצבה מהאוצר.
משה גפני: לכן הנשים שלהם וגם הם לא מקבלים כלום מביטוח לאומי.
משה גפני: זה אותו דבר כמו הקבוצה הראשונה, שהגיעו עד 1957.
משה גפני: אני מדברת על נכים.
משה גפני: בגלל שהם מקבלים מהאוצר את ה-3,000, 4,000, 5,000 – תלוי איזה אחוז נכות יש להם – הנשים לא מקבלות מביטוח לאומי כלום.
דב בארי: נכי מלחמה בנאצים מקבלים זכאות לפי חוק, שהם במרבית הדברים זהים לנכי רדיפות הנאצים.
דב בארי: מה בני הזוג קשורים?
דב בארי: חוק הביטוח הלאומי- - -
דב בארי: בן זוג הגיע לארץ בגיל מבוגר.
דב בארי: אם מישהו מהם הוא נכה מלחמת העולם השנייה, לפי האחוז, יש כאלה שיש להם 49 אחוז, יש כאלה שיש להם 20 ומשהו אחוז- - -
משה גפני: עלה זוג לארץ, אחד מהם הוא נכה רדיפות הנאצים, הוא ניצול שואה, הוא זכאי ומקבל, והוא נפטר, ונשארה אשתו אלמנתו.
משה גפני: את שואלת לגביה.
משה גפני: זו שאלה שנייה שלי.
משה גפני: אני שואלת, למה בן הזוג לא מקבל את הקצבה מביטוח לאומי, את ה-1,000 ומשהו שקל?
אורי אריאל: שניהם בחיים, היא אומרת שאחד מקבל, ולכן בן זוגו לא מקבל.
גליה מאיר-אריכא: זה קשור לביטוח לאומי, קצבת שארים של ביטוח לאומי.
גליה מאיר-אריכא: אבל נשמח לברר את זה.
משה גפני: היועצת המשפטית רשמה את שתי השאלות שלך.
משה גפני: זו שאלה שמיועדת לביטוח הלאומי, והוא לא הוזמן לכאן.
משה גפני: הוא לא קשור לחוק הזה עקרונית.
ליה שמטוב: מי שהגיע עד 57', אתם במקום את ה-1,500, 1,300 שקל, מחזירים לו 720.
משה גפני: אבל למה את שואלת על התוספת?
משה גפני: על הבסיס – קודם כל, האם היא מקבלת?
משה גפני: בן זוג לא מקבל.
משה גפני: זה בדוק.
משה גפני: אין לנו מה לעשות עם זה, אלא אם כן את מניחה הצעת חוק.
משה גפני: אבל זה אותו דבר, זה כפל סיוע.
משה גפני: אלה שהגיעו עד 57', מה זה 7,000 או 8,000 שקל, מה שהם מקבלים?
משה גפני: כי הם היו בגטאות.
משה גפני: אם לא, מי שנולד בארץ והוא היום בן 80, לא מקבל.
משה גפני: הוא מקבל 1,300, את קצבת הזקנה, ואת הפנסיה שלו, או צבר או לא.
משה גפני: אם לא, הוא מקבל השלמת הכנסה.
משה גפני: בן 80 שהיה בגטו, מה הוא מקבל?
משה גפני: אם הוא נצרך ונזקק, הוא מקבל לפי מה שכתוב בחוק.
ליה שמטוב: אמרו: אנחנו לא נותנים לך תוספת 1,300 או 1,500 שקל, כי זה כפל סיוע.
ליה שמטוב: היום הגענו למסקנה שכן נותנים, חלק.
ליה שמטוב: אותו דבר עם הקבוצה הזאת.
משה גפני: אם את יודעת שלפי החוק הקיים, על-פי חוק הביטוח הלאומי, היא או הוא לא מקבלים, אני לא יכול לתת להם את התוספת.
משה גפני: זה לא בסיכום עם האוצר, זה גם לא יכול להתבסס, אלא אם כן אנחנו מניחים הצעת חוק חדשה.
משה גפני: צריך להניח הצעת חוק חדשה, או תגישי הסתייגות לזה, אבל האוצר בצדק יתנגד לה.
אורי אריאל: לא בצדק, אבל הוא יתנגד לה.
משה גפני: בצדק לגבי הסתייגות בחוק הזה.
ליה שמטוב: אז למה לעשות אפליה?
משה גפני: האפליה היא בבסיס, היא לא בתוספת.
משה גפני: זה לא בקצבה הנוספת.
משה גפני: היא לא מקבלת בכלל.
משה גפני: צריך להניח לזה הצעת חוק חדשה, שיכול להיות שהיא נכונה.
משה גפני: היא לא מקבלת בכלל, וגם הם לא.
משה גפני: ודבר שלישי – על אלמנות.
משה גפני: הוספנו את המדד.
משה גפני: אבל גם לא על הקבוצה הזאת.
משה גפני: בני זוג שמקבלים מהאוצר כנכי מלחמת העולם השנייה, מקבלים סכום מסוים, יש להם הטבות בארנונה, 60 אחוז הנחה, יש להם הטבות בתרופות.
משה גפני: הם זוג.
משה גפני: אם הוא נפטר, היא מקבלת את – זה אותה קבוצה, אותו דבר.
משה גפני: יש מאמר שכולנו מכירים אותו, מאמר במשנה, שתפשת מרובה - לא תפסת.
משה גפני: היות שאת מכירה את העניין, ואני זוכר את הדיבורים שלך – היה פה באחת בישיבות הקודמות, שאני מאוד מעריך את זה – הנושא של נכי רדיפות הנאצים הוא רחב מני ארץ.
משה גפני: זה עם 1,001 בעיות.