GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: מה זה "סיכום בין המשרדים"?
יעקב אדרי: בין לבין.
אמיר אדרי: זו כתיבה לא נכונה.
משה גפני: טוב, אז תעבור לכתיבה נכונה.
משה גפני: פניות 110, 111.
יעקב אדרי: רגע, זה לא אושר.
משה גפני: אני לא יכול לאשר את זה.
יעקב אדרי: לא, מאה אחוז אני זמין, אני - - -
אמיר אדרי: למה?
אמיר אדרי: בגלל שזה משרד - - -
משה גפני: בגלל שזה משרד האנרגיה.
אמיר אדרי: אבל זה לא קשור למשרד האנרגיה.
משה גפני: אז תגיד מה זה "סיכום בין המשרדים".
אמיר אדרי: זו לא הכוונה.
אמיר אדרי: הכוונה היא - - -
משה גפני: חבר הכנסת אדרי, אני יכול להעביר דבר כזה בלי שאני יודע מה זה "המשרדים"?
אמיר אדרי: הכוונה היא "בין המשרדים" זה אגף תקציבים ומשרד האוצר – זו הכוונה.
משה גפני: אז תכתבו את זה.
שכיב מוראד שנאן: אגף תקציבים ומשרד האוצר זה אותו משרד.
משה גפני: אגף תקציבים הוא לא משרד בפני עצמו.
משה גפני: אגף תקציבים הוא משרד האוצר.
שכיב מוראד שנאן: אתה צודק, אדוני היושב-ראש.
משה גפני: חוץ מזה, אם משרד האנרגיה לא מהווה פה - - - תבטלו אותו.
משה גפני: נכון, צריך לבטל את המשרד?
יעקב אדרי: תתקן את הפנייה לפעם הבאה.
אמיר אדרי: שנייה, כבוד היושב-ראש, הפנייה הזאת חשובה, אנחנו רוצים לקדם - - -
משה גפני: לא, לא קיבלת רשות דיבור.
משה גפני: תתחיל להגיד לי: "חשובה" ואתם משכנעים אותי.
אמיר אדרי: לא, שנייה אחת.
אמיר אדרי: חשוב להסביר את זה.
משה גפני: אני נורא מצטער, עברנו לפנייה הבאה.
משה גפני: חבר הכנסת אדרי אומר בצדק שעם משרד האנרגיה יש בעיה, הוא אומר את זה גם בשם חבר הכנסת ציון פיניאן, אז אני מבקש לפנייה הבאה, תביאו את זה בלי משרד האנרגיה.
משה גפני: תכתבו בדיוק: סיכום בין אגף התקציבים לבין אגף החשב הכללי - -
אמיר אדרי: אבל תסתכל - -
משה גפני: - - ובין "חברת החשמל".
אמיר אדרי: - - בתקנות כתוב - - -
משה גפני: אתה לא יודע – תכתבו נכון.
אמיר אדרי: הפנייה נועדה להעביר - - -
משה גפני: משרד האנרגיה לא בא בחשבון.
אמיר אדרי: הפנייה נועדה להעביר 741 אלפי שקלים עבור תקצוב תקנים ברשות הגז הטבעי.
סיון ינקוביץ: זה גם משרד האנרגיה – גז.
אמנון כהן: הגז הטבעי?
אמיר אדרי: ברשות הגז הטבעי.
שכיב מוראד שנאן: כמה תקנים?
משה גפני: זה גם משרד האנרגיה?
אמיר אדרי: לא, זה סעיף בפני עצמו.
אמיר אדרי: סעיף 54 - רשויות פיקוח.
משה גפני: אוקיי, זה לא משרד האנרגיה.
שכיב מוראד שנאן: לא, אבל אנחנו צריכים לקבל קצת נתונים.
משה גפני: תשאל, בבקשה.
אמנון כהן: איזה נתונים אתה רוצה, אדוני?
שכיב מוראד שנאן: אני עכשיו שואל ברצינות - אני רוצה לדעת על כמה תקנים מדובר והאם יהיה פה ניסיון לתקן את העיוות הקיים בקליטת בני מיעוטים במשרד.
משה גפני: רגע, לפני בני מיעוטים, קודם נקבל את העובדות.
משה גפני: מה העובדות?
שכיב מוראד שנאן: חרדים ובני מיעוטים.
משה גפני: לא, עזוב את החרדים.
משה גפני: עובדות – על מה מדובר?
אמיר אדרי: אנחנו מדברים על שמונה תקנים שתפקידים לעסוק בתכנון סטטוטורי, כלומר - לתכנת את מערכת הולכת הגז הטבעי.
אמיר אדרי: כמו שכולם יודעים, לאור הגילויים, גילוי הגז הטבעי, אנחנו בעצם מקדמים את רשת ההולכה ורשת החלוקה - - -
משה גפני: התקנים האלה זה במכרזים?
משה גפני: ועבודה בלתי צמיתה?
אמיר אדרי: הם נקלטים בשורות המדינה בתור עב"צ, בתור עבודה בלתי צמיתה.
יעקב אדרי: זאת אומרת של חוזים?
יעקב אדרי: לא, מה זה בלתי צמיתה?
משה גפני: לא, לא, בלתי צמיתה זה עובדים - -
יעקב אדרי: שמה?
משה גפני: - - שהם - - -
אמיר אדרי: כל עובד שנוסף הוא עב"צ.
שכיב מוראד שנאן: זה קבע לא מובהק.
אמיר אדרי: בתחילה הוא עב"צ ואחרי זה הוא הופך להיות – ברגע שהוא מקבל קביעות הוא הופך להיות שיא כוח-אדם.
משה גפני: כמה זמן עד שהוא מקבל קביעות בערך?
יעקב אדרי: עשר שנים.
טמיר כהן: עד חמש.
משה גפני: לא, לא עשר שנים.
טמיר כהן: לא, עד חמש.
טמיר כהן: אני אומר לך, זה עד חמש.
אמיר אדרי: זה על-פי הגדרות הנציבות.
משה גפני: - - - הוא עובד בלתי צמית - גם כן, איזה שמות.
משה גפני: אוקיי, מי בעד אישור הפניות?
שכיב מוראד שנאן: אני נגד.
משה גפני: – 1 נגד.
משה גפני: בעד – רוב
משה גפני: הפניות התקציביות לתקצוב סך של 741 אלפי שקלים עבור תקנים ברשות הגז נתקבלו.
שכיב מוראד שנאן: אפשר לבקש רוויזיה בעניין?
שכיב מוראד שנאן: אז אני מבקש רוויזיה.
משה גפני: אז יש רוויזיה.
משה גפני: תדברו אתו.
אמנון כהן: בעברית.
משה גפני: הוא מטפל בעובדים ה - - -
אמנון כהן: לא יהודים.
יעקב אדרי: המיעוטים והחרדים.
משה גפני: אנחנו מינינו אותו עכשיו לצורך העניין.
משה גפני: פנייה מס' 134, משרד הקליטה.
אורי שמרת: הפנייה נועדה להעביר מיליון שקלים עבור תגבור פעולות לקליטה חברתית.
משה גפני: זה בסדר, אני בעד כסף קואליציוני אם זה למטרה ראויה.
משה גפני: אני פוחד לא לאשר למשרד הקליטה, בגלל שאז אני מקבל טלפון החל מהנשיא אובמה עד אחרון הפקידים.
משה גפני: טלפונים על ימין ועל שמאל על משהו בקליטה.
יעקב אדרי: אז אולי באמת נקבל טלפונים.
אמנון כהן: הלאה, הפנייה הבאה.
משה גפני: פנייה מס' 135.
אורי שמרת: "הפנייה נועדה לתקצב סך של מיליון שקלים עבור מלגות ומענקים לתלמידים וכן לתקצב סך של" 1.33 מיליון שקלים "עבור סמינרים להכשרת מורים".
אמנון כהן: מה זה מים?
אמנון כהן: איפה מים?
שכיב מוראד שנאן: אין מים.
אמנון כהן: יש מים?
משה גפני: אין מים.
משה גפני: פנייה מס' 137.
טמיר כהן: אורי.
אנסטסיה סורוקינה: אסביר את הפנייה.
יעקב אדרי: רגע, זה 137?
משה גפני: זה פיקוד העורף.
אנסטסיה סורוקינה: כן, פנייה לפיקוד העורף.
אנסטסיה סורוקינה: הפנייה נועדה לביצוע שינויים פנימיים בתקציב הוצאות חירום אזרחיות, פיקוד העורף - - -
יעקב אדרי: לא שומעים אותך.
משה גפני: תקרבי בבקשה את המיקרופון, בבקשה.
אנסטסיה סורוקינה: הפנייה נועדה לבצע שינויים - - -
אנסטסיה סורוקינה: הפנייה נועדה לביצוע שינויים פנימיים בתקציב פיקוד העורף האזרחי, בהתאם לכך - - -
משה גפני: רק שנייה, זאת פנייה שהולכת לוועדה המשותפת?
משה גפני: מה זה 75 מיליון?
אנסטסיה סורוקינה: 75 מיליון זה בגין אחזקת מרכיבי ביטחון בתחום אוכלוסייה - - -
משה גפני: בואו, רבותי, שנייה.
משה גפני: מה זה "מרכיבי הביטחון"?
אנסטסיה סורוקינה: "מרכיבי ביטחון" זה גדרות ביישובים, זה - - -
אנסטסיה סורוקינה: זו חלוקת תקציבים של 2699, החלטת ממשלה שהזרימו תקציבים ב-2011 ועכשיו אנחנו מחלקים אותם על בסיס -2012.
משה גפני: כמה היה בהחלטת הממשלה?
אנסטסיה סורוקינה: כמה כסף?
יעקב אדרי: זו ה"בוכטה" הגדולה ששאבו ממנה כל הזמן.
אנסטסיה סורוקינה: לפיקוד העורף ניתנו שם 270 מיליוני שקלים, רק לפיקוד העורף ולמשרד הפנים, זה כל הכסף שהיה מיועד וחלק מזה ניתן ב-2011.
משה גפני: 75 מיליון שקלים זה הכסף שמיועד לפיקוד העורף ולמשרד הפנים?
אנסטסיה סורוקינה: כל הכסף פה מיועד לפיקוד העורף וחלק מזה הולך לרשויות מקומיות, להקמת מרכזי הפעלה ברשויות מקומיות, אימון גורמים ברשויות מקומיות - - -
משה גפני: מרכזי הפעלה ו-?
אנסטסיה סורוקינה: אימון גורמים לשעת חירום ברשויות מקומיות.
שכיב מוראד שנאן: צוותי חירום וכדומה.
משה גפני: כן, אוקיי.
אנסטסיה סורוקינה: אבל כל הכסף "יושב" בפיקוד העורף למטרה הזאת.
משה גפני: את יודעת שיש עוד רוויזיה שלי על הנושא של פיקוד העורף עם הכבאיות.
אנסטסיה סורוקינה: כן, אני יודעת.
אנסטסיה סורוקינה: העברתי - - -
משה גפני: אני עוד לא מקבל תשובה ולכן אני לא מסיר את הרוויזיה.
אנסטסיה סורוקינה: העברתי את זה ואני מקווה ש - - -
טמיר כהן: זה הוצאות חירום אזרחיות.
ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אפשר לשאול לגבי - - -
ישראל אייכלר: מה עם המסכות לבעלי זקנים?
ישראל אייכלר: יש איזה - - -
משה גפני: בישיבה הקודמת אישרנו פה 80 מיליון שקלים.
משה גפני: זה עבר לוועדה המשותפת והוועדה המשותפת אישרה את זה.
משה גפני: ואני שאלתי אותם: כמה זה מגדיל את ההשתתפות של האחוזים באוכלוסייה שמקבלים מסכות?
משה גפני: בגלל שעד היום מקבלים רק 60%, אז הרפרנטית אמרה שבין 5% ל-7% נוספים.
שכיב מוראד שנאן: זה כולל החרדים והדרוזים.
ישראל אייכלר: יש גם בעלי זקנים בתל-אביב.
אמנון כהן: מי שאין לו זקן.
משה גפני: על כל פנים, כדי לספק ערכות מגן ל-100% מהאוכלוסייה - יחסרו עדיין 35% או 33% - -
אמנון כהן: מהאוכלוסייה.
משה גפני: - - צריך עוד כמה מאות מסכות.
משה גפני: סדר גודל גדול.
אמנון כהן: שר האנרגיה צריך לדאוג גם לאלה מצ'רנוביל למסכות.
משה גפני: שר האנרגיה - - -
ישראל אייכלר: התשובה היא שיש או שאין?
משה גפני: לא, שיש תוספת של 80 מיליון שקלים, אבל עדיין חסר הרבה כסף.
שכיב מוראד שנאן: שהיא לא מכסה את כולם.
יעקב אדרי: זה לא מספק את הכול, כן.
משה גפני: לא מספק.
קריאה: אבל זה לכלל האוכלוסייה – 80 מיליון.
משה גפני: כן, זה לא - - -
שכיב מוראד שנאן: לא, בסדר, אל - - -
משה גפני: לא, הרב אייכלר לקח אותך לגמרי ברצינות.
משה גפני: אין לכלל האוכלוסייה - -
יעקב אדרי: זה כולל בעלי הזקנים.
משה גפני: - - לתל-אביב ולמעלות – חסר בערך 35% שהמדינה לא מספקת להם ערכות מגן.
ישראל אייכלר: כן, אבל בעלי הזקנים הם 100% מתוך ה-35%.
ישראל אייכלר: אז השאלה היא: האם אפשר לעשות שבעלי הזקנים גם יהיו רק 35%?
משה גפני: אז השאלה הזאת נשאלה.
משה גפני: היתה פה ישיבה של הוועדה שהשתתף בה מתן וילנאי וליצמן, משרד הבריאות והשר לפיקוד העורף, ואנחנו סיכמנו גם בישיבה משותפת שעשינו, לבקש להקדים את המכרזים, להקדים את התקצוב לעניין הזה - עדיין ללא הצלחה.
משה גפני: ההצלחה היחידה שנעשתה בינתיים, זה שהוסיפו עוד כסף עכשיו, אבל זה לא מספיק.
משה גפני: האמירה שלך והזעקה שלך במקומה.
אמנון כהן: אוקיי, מי?
משה גפני: רגע, 10 מיליון – מה זה "תוכנית עורף לאומי"?
משה גפני: זה מה שאמרת קודם – ההפעלה ברשויות המקומיות?
משה גפני: ומה זה ארבעה מיליון שקלים?
אנסטסיה סורוקינה: ארבעה מיליון שקלים לרח"ל, זה גם הקמת מרכזי הפעלה, סליחה, זה בעיקר אימונים.
אנסטסיה סורוקינה: אימונים לגורמים ברשויות.
משה גפני: משרד הבריאות – אה, זה מה שהיה - - -
טמיר כהן: הודעה.
שכיב מוראד שנאן: זו רק הודעה.
משה גפני: לא משנה - הודעה צריך לאשר.
משה גפני: הודעה מס' 24-007, בבקשה, משרד הבריאות.
ערן הכהן: שלום לכולם.
ערן הכהן: הפנייה, כמו כל פניות העודפים נועדה להעביר עודפי תקציב שהתחייבו עליהם בשנת 2011 לתקציב לביצוע בשנת 2012, תודה.
יעקב אדרי: רציתי, הרב גפני - - -
יעקב אדרי: יש הרבה דברים שנשאלו, זה נושא שחוזר כל פעם על עצמו בנושא - - -
משה גפני: זה קשור להודעה הזאת?
יעקב אדרי: בקשר להודעה הזאת.
יעקב אדרי: אני לא יודע, לשיקולכם - - -
משה גפני: לא, זה משרד הבריאות, צריך לאשר.
יעקב אדרי: אני יודע, זה המכון לרפואה משפטית.
יעקב אדרי: יש שם דברים ש - - -
משה גפני: כן, אבל המכון לרפואה משפטית – אני גם ראיתי את זה עכשיו - - -
יעקב אדרי: הנה פה, יש אפשרות רק על זה לעשות.
משה גפני: לא, אי-אפשר.
יעקב אדרי: טוב, אז לא.
יעקב אדרי: אז אני מסיר, אין מה לעשות, למרות שזה נושא מאוד-מאוד חשוב.
משה גפני: כן, אבל היה דיון על זה, לא אצלנו.
משה גפני: מי בעד אישור ההודעה?
משה גפני: חג כשר ושמח לכולם.
שכיב מוראד שנאן: חג שמח לכולם.
אמנון כהן: מועדים לשמחה.
אמנון כהן: חגים וזמנים לששון.
יעקב אדרי: חג שמח לכולם.
משה גפני: אני פותח את הישיבה בנושא:
משה גפני: אישור מוסדות ציבור לעניין סעיף 46 לפקודת מס הכנסה (רשימה מס' 08604012).
משה גפני: עברת על זה, אמנון?
אמנון כהן: כן, עוד שנייה.
משה גפני: שכיב?
משה גפני: בבקשה, אתה מציג את הרשימה.
משה גפני: כולם עברו את כל האישורים?
אופיר כהן: לא, כל העמותות האלה עברו אצלנו ועדה פנימית וכולם קיבלו את האישורים בצורה מסודרת.
משה גפני: מספר הרשימה זה 08604012 - -
אמנון כהן: גפני, אני מאשר.
משה גפני: - - רשם העמותות - - -
בנימין למקין: כולם מחזיקים אישור ניהול תקין.
אופיר כהן: כן, כמובן - זה תנאי בסיסי.
אופיר כהן: יש פה 27 מוסדות.
משה גפני: מי בעד אישור הרשימה?
משה גפני: בעד – פה אחד אישור מוסדות ציבור לעניין סעיף 46 לפקודת מס הכנסה (רשימה מס' 08604012), נתקבל.
משה גפני: הרשימה אושרה.
משה גפני: תודה רבה אופיר כהן, תודה רבה בנימין למקין.
בנימין למקין: חג שמח.
משה גפני: הסעיף האחרון בסדר היום – שיפוי העובדים בדרום בשל המצב הביטחוני - הצעתו של חבר הכנסת שי חרמש.
משה גפני: זאת הצעה שהיא מאד במקום, אני שמתי אותה על סדר היום ביום הראשון של עבודת הוועדה השבוע.
משה גפני: אנחנו שמחים ומודים לקדוש ברוך הוא על כך שהמצב נהיה שקט והילדים חוזרים ללימודים, חזרו ללימודים.
משה גפני: הסוחרים נפגעו וזו לא פעם ראשונה.
משה גפני: אנחנו מתפללים שזו תהיה הפעם האחרונה, אבל אנחנו יודעים שריאלית יכול להיות שזו לא הפעם האחרונה.
משה גפני: אנשים מחזיקים שם את העבודה, את המסחר, את המפעלים.
משה גפני: למה אני אקח לך את הנאום?
שי חרמש: תודה ליושב הראש, זה באמת מעשה נכון ובעיתוי להביא את זה מהרגע להרגע לדיון פה בוועדה, חרף עומס הדברים והעובדה שבעוד יומיים אנחנו יוצאים לפגרה.
משה גפני: הוועדה ממשיכה לעבוד.
שי חרמש: אנחנו נגיע.
שי חרמש: אני אגיע.
שי חרמש: אני לא יכול להגיד 'אנחנו', אני אגיע.
משה גפני: מה זאת אומרת 'אנחנו'?
משה גפני: רק להבין, את מי אתה מביא איתך.
שי חרמש: רבין בזמנו אמר – 'מי שאומר אנחנו, זה אומר שיש לו תולעים בבטן', אז הוא מדבר בשם כולם.
שי חרמש: יושבים פה גם נציגי התעשיינים, גם אגף מס רכוש וקרן פיצויים ואומר דבר אחד.
שי חרמש: קודם כל יש דבר מאד מעניין.
שי חרמש: הכנסת היום מאד עמוסה, וזה אולי הביטוי הבולט ביותר לדיון שקורה פה כרגע.
שי חרמש: כל הכנסת ממוקדת בדיון רב משתתפים, שכל התקשורת חוץ מצבי לביא שנמצא כאן, נמצאת שם והיא עוסקת בכדורי האקסטזי של ה'אח הגדול'.
שי חרמש: כל התקשורת עוסקת כרגע ב'אח הגדול' ובכדורי האקסטזי.
שכיב מוראד שנאן: לא כדאי לך לדעת, כבוד הרב.
שי חרמש: כן, אתה לא צריך לראות, גם אני לא רואה.
משה גפני: כדורי האקסטזי של ה'אח הגדול' זה רק מי שלומד ליבה?
שי חרמש: לא, לא צריך לראות את זה, אני לא רואה את זה.
שי חרמש: אתה בוודאי פטור.
שכיב מוראד שנאן: מי שעשה חמש יחידות מתמטיקה יודע מה זה.
משה גפני: אבל אם אני לא עשיתי אז אני לא צריך לדעת.
שכיב מוראד שנאן: אתה בטח עשית שלוש, אז אין סיכוי שאתה יודע.
משה גפני: לא, לא עשיתי כלום.
שי חרמש: עכשיו רגע אחד ברצינות.
שי חרמש: אני אומר שאולי הביטוי הקשה, ואני אומר זאת כדבר שהוא לא מפה ומפה.
שי חרמש: אולי הדבר הקשה ביותר, שיושבים פה כרגע ארבעה - - -
משה גפני: מה קשור ה'אח הגדול' לנושא שעל סדר היום?
שי חרמש: אומר לך.
שי חרמש: העובדה שנמצאים פה ארבעה חברי כנסת, ושם למטה בטח נמצאים 20 עם כל התקשורת, זה רבותי הפרופורציות.
שי חרמש: יש כרגע דיון בוועדת חינוך על זה.
שי חרמש: אם אלה הפרופורציות, אני אומר בזמנו דובר על מדורת שבט ואמר אחד הסופרים במדינה דבר נכון, ממדורת שבט הפכנו למדורות שבט – כל אחד במדורה שלו.
שי חרמש: זאת אומרת יושב מי שעוסק בריאליטי שם, ויושבת האוכלוסייה שיושבת פה ואני מודה למרינה שהגיעה ולשכיב וודאי.
מרינה סולודקין: אני תושבת הדרום, איך יכולתי לא להגיע?
שי חרמש: אני אומר ככה – חיים בריאליטי אחר.
שכיב מוראד שנאן: שי, אני נמצא פה מתוך הזדהות של הצפון עם הדרום.
שי חרמש: ברור לגמרי.
שי חרמש: אני אומר, חיים בריאליטי אחר לגמרי, והריאליטי הזה שאין מלחמות בדרום.
משה גפני: אוקי, הבנו.
משה גפני: מה זה קשור לאקסטזי – הבנו.
משה גפני: מה זה קשור לוועדת החינוך – הבנו.
משה גפני: עכשיו מה אתה מציע לגבי הדרום.
שי חרמש: יש שינוי בטרמינולוגיה, אין יותר מלחמות בדרום, יש סבבים.
שי חרמש: זאת אומרת תושבי הדרום במעגל שפעם זה היה ו- והיום זה ובסבב הבא בטח יהיה .
שי חרמש: יהודים שאחת למספר חודשים משהו קורה, נכנסים תחת אש, מדינה במקלטים, עוברים 3-4-5 ימים – יוצאים חזרה החוצה.
שי חרמש: אבל לא יוצאים כמו שנכנסים.
שי חרמש: יש פה שני סוגים של פגיעות.
שי חרמש: פגיעה אחת שבה מגיע צל"ש למס רכוש, לקרן הפיצויים, ואמרתי להם גם בשיחה מוקדמת אתמול.
שי חרמש: כל נושא הנזק הישיר מכוסה בצורה יוצאת מן הכלל טובה.
שי חרמש: לעתים עוד לפני שמגיע מכבי אש, מגיע מס רכוש.
שי חרמש: ואני אומר כמי שמנוסה בעניין וראה את זה.
שי חרמש: אנחנו לא עוסקים פה כרגע בנזק הישיר, אני כבר אומר את זה גם לאנשי האוצר, אין בעיה עם הטיפול בנזק הישיר.
שי חרמש: המערכת מתקתקת אותו בצורה פנטסטית.
שי חרמש: אדם שביתו נפגע, מגיעים מיד, מגדרים, סוגרים, משטרה, אין שוד, אין ביזה, שאפו.
שי חרמש: אנחנו צריכים לעסוק כרגע בדבר שהוא הבעייתי ביותר והוא הנזק העקיף.
שי חרמש: יש פתרון אחד, ואני מתוך אחריות אמיתית אומר – זה לא הפתרון.
שי חרמש: יש אפשרות להכריז על מה שנקרא מצב מיוחד בעורף.
שי חרמש: מצב מיוחד בעורף אומר דבר פשוט – איש איש לביתו, סוגרים את בתי החרושת, סוגרים את התחנות, סוגרים את הכל, כל אחד יושב בבית.
שי חרמש: מדינת ישראל בדרום עם מיליון איש תחת אש – לא יכולה להרשות לעצמה סיטואציה ששלוש פעמים בשנה יש מצב מיוחד בעורף.
שי חרמש: זה נזקים במיליארדים, זה משבש את הכל.
שי חרמש: אבל בין מצב מיוחד בעורף שנותן מענה להכל, לבין מצב שבו האזרחים נמצאים יומיים שלושה ארבעה בבית, בין זה לזה צריך להימצא פתרון.
שי חרמש: אני אומר שוב פעם, כמי שאיש שבא מתחום הייצור והתעשייה והחקלאות, אסור לתת היתר עסקה.
שי חרמש: אסור לתת היתר שבו בכל רגע שנופל קאסם, כל אחד אומר לעצמו – אדוני, אני בבית, מישהו יטפל בעניין.
שי חרמש: צריך ליצור מאוזן שבו מי שצריך לשבת בבית ולטפל בילדים – יטפל בילדים, כל מי שלא צריך להישאר באותו רגע בבית – הולך לעבוד כרגיל.
שי חרמש: ואני יכול לספר לכם שבעוטף עזה ובשדרות ובאשדוד ואשקלון עבדו המפעלים כאילו שדבר לא קרה.
שי חרמש: אנשים מגלים אחריות.
שי חרמש: ביסודו תושבי הדרום הם אנשים נאמנים למקומות העבודה ולא מנצלים את זה כדי להימלט.
שי חרמש: הפתרון של מצב מיוחד בעורף אינו פתרון, צריך למצוא משהו שנותן את מענה הביניים.
שי חרמש: מענה ביניים אחד זה אומר שאם ישנם זוג הורים בבית ואחד צריך להישאר עם הילדים, צריך לאפשר לו להישאר עם הילדים וצריך לומר אמירה ברורה ואני אומר את זה באופן בלתי פופוליסטי – השני – עסקים כרגיל.
שי חרמש: אין פה סידור עבודה של Weekend עד שהחגיגה תיגמר.
משה גפני: שי, הבנתי, אתה מדבר מאד יפה וזה בסדר.
משה גפני: אבל אני גם צריך להבין, בגלל שאנחנו ועדה תכליתית.
משה גפני: זאת אומרת אתה מבקש שאנחנו נצא פה בקריאה שכולם ילכו לעבודה גם כשיש טילים?
שי חרמש: לא, אני בא ואומר – במציאות שאין הכרזת מצב מיוחד בעורף, ואני מכיר את זה מביתי שלי, יש מציאות משפחתית שבה צריך לטפל בילדים, צריך לטפל בקשישים, או צריך לטפל בנכים.
שי חרמש: יש צידוק שבמציאויות משפחתיות כאלה ואחרות, מישהו מבני המשפחה יישב בבית.
משה גפני: והוא לא הולך לעבודה.
שי חרמש: ולא הולך לעבודה.
שי חרמש: את זה המדינה צריכה לשפות.
משה גפני: אבל אני שואל אותך, אני יש לי קיוסק בבאר שבע - - -
שי חרמש: רגע, עוד לא הגעתי לעסקים.
משה גפני: קודם אתה מדבר על העובדים.
שי חרמש: אני אומר כרגע ברמת השכירים.
שי חרמש: יהיו פה כמה רמות.
משה גפני: הבנתי, אתה מבקש לשפות.
שי חרמש: פתרון מדתי שאומר – באה משפחה, שניהם שכירים, אחד בבית.
שי חרמש: אגב, יש מציאות שהיא הלקונה החמורה ביותר - - -
שכיב מוראד שנאן: ואם אחד מהם מרותק נגיד דרך פיקוד העורף לתפקיד?
משה גפני: הוא מדבר אפילו אם הוא לא מרותק.
משה גפני: הוא מדבר על מקרה שבו יש גם הצדקה לעצם העובדה שהוא לא יבוא לעבודה, בגלל שהוא חייב להיות בבית.
שי חרמש: אני אומר, סבב שאין בו מצב מיוחד בעורף, איננו היתר.
שי חרמש: עוד לא הגענו לקיוסק.
משה גפני: תגיע, תגיע.
משה גפני: על העובדים הבנו.
משה גפני: עכשיו הקיוסק.
שי חרמש: יש פה לקונה אחת שבקעה בעוצמה אדירה באירוע האחרון, זה מי לוקח את האחריות ומי נותן את ההוראה.
שי חרמש: מתברר שיש שני גופים במדינה שנותנים את ההוראה – אחד פיקוד העורף נותן הוראה אלף, ראש הרשות נותן הוראה ב'.
שי חרמש: בעניין הזה אני אומר, צריכה לבוא קריאה מפה שאומרת לממשלת ישראל – רבותי תקבלו החלטה – אין שני מוקדי קבלת החלטות.
שי חרמש: אין אפשרות שאחד ייתן הוראה א' ושני ייתן הוראה ב'.
משה גפני: שי, זה יפה, זה לא אנחנו.
שי חרמש: טוב, אז עצרתי, דילגתי פה על - - -
משה גפני: לא, לא עצרת.
משה גפני: אני מציע לך להגיע למה שאמרת עכשיו, אבל להגיע הפוך.
משה גפני: תדבר על בעל הקיוסק, ואז נדע מי לוקח את האחריות.
משה גפני: בעל הקיוסק.
שי חרמש: עכשיו בוא נלך כרגע למערכת העסקים של העצמאים הקטנים.
משה גפני: הקטנים או הגדולים, אותו דבר.
שי חרמש: זה בעל הקיוסק, זה בעל המונית, ברור לגמרי שכשנופלים טילים לא קונים מסטיק ובמבה ולא נוסעים במוניות.
שי חרמש: ברור לגמרי שתהיה פה קטגוריה שהיא קטגוריה של מעמד עצמאים של עסקים קטנים ולנושא הזה צריך לתת פתרון, אם בדרך בדיקת קופה, שאומרת – אם המחזור שלו ביום רגיל הוא 2,000 שקלים נניח, בקופה אותו יום היו 200 שקלים, הדלתא הזאת היא הנזק.
שי חרמש: היות ואני יודע, לשמחתי הרבה וכל פעם צריך להגיד - - -
משה גפני: יושבים פה אנשים שיתנו תמונה חיובית למה שהוא מבקש.
שי חרמש: אני אומר, היות ומפעם לפעם אני צריך לתמוך בממשלה, ויש לי קושי אופוזיציוני בעניין, אבל אני אומר – הייתה פה ערנות מלאה גם של האוצר, גם של אגף המיסים, עד שאני פניתי כבר יצטרכו לתת תשובות, הם צלצלו, אמרתי חברה אל תבטלו את הדיון, קודם כל בואו נאמר את זה בפרסיה, בואו נרחיב את הדברים, בואו נדע שלסבב הבא שיבוא עלינו בעוד כמה חודשים, נדע שדואגים לא', ב', ג', ד', וישנן הוראות ברורות.
שי חרמש: עד כאן הדברים.
משה גפני: אני מבקש רק להסביר את מה שאמר חבר הכנסת שי חרמש.
משה גפני: הוא אומר כך, תתקן אותי אם אני טועה, בגלל שאני הולך להגיד דברים אחרים.
משה גפני: הוא אומר, אני עובד בבאר שבע, חברים שלי ראו שיש מכת טילים כזאת ובתי הספר לא עובדים, דנילביץ אמר שלא, נסענו לירושלים, לקחנו את המשפחה, נסענו לירושלים – שלום על ישראל.
משה גפני: הוא אמר – אני בשום אופן לא נוטש את באר שבע, אני לא אתן לחמאס או לג'יהאד האסלאמי לפגוע בערי ישראל.
משה גפני: נשארתי ואני עובד בחנות שלי.
משה גפני: אבל לחנות לא נכנסו אנשים.
משה גפני: נשארתי, לא עברתי למקום אחר - - -
שי חרמש: נראה שזה נכון.
משה גפני: הפסדתי כסף.
משה גפני: אני הבנתי גם משר האוצר אני חושב, נדמה לי שהייתה אמירה של כולם שהולכים לשפות את בעלי העסקים ואת העובדים, ואני חושב שמן הדין צריך לעשות את זה.
משה גפני: בגלל שאם אנחנו חפצי חיים ציבוריים במצב כזה, המדינה צריכה להגיד לאנשים – תישארו.
משה גפני: מי שחייב להיות בבית – יהיה בבית; מי שחייב ללכת לעבודה – ילך לעבודה, אנחנו נשפה אותו; ומי שהוא בעל עסק והוא נמצא במקום ופותח את החנות והכל מתנהל – אם ירדו ההכנסות שלו – נשפה אותו.
משה גפני: זאת הצעתו של חבר הכנסת שי חרמש, שאנחנו כולנו מצטרפים אליה, ורק לצורך העניין הזה בגלל שאנחנו לא מצטרפים אליו לכל הדברים האחרים.
משה גפני: בזה אנחנו מצטרפים אליו.
משה גפני: מישהו מחברי הכנסת רוצה להוסיף?
משה גפני: זה לא אומר שדברים אחרים אנחנו לא מצטרפים אליו, אנחנו דנים כל דבר פה.
שכיב מוראד שנאן: חוץ מהאקסטזי.
משה גפני: כן, לאקסטזי לא מצטרפים אליו.
מרינה סולודקין: כתושבת הדרום באשקלון, אני חושבת שהדיון שלנו מאד במקום ואני מאד מודה לך אדוני יושב הראש ולחברי במפלגה, שי חרמש.
מרינה סולודקין: אני אגיד לכם, אני קיבלתי מסר מהג'יהאד האסלאמי לפייסבוק שלי.
מרינה סולודקין: מישהו בשם מוחמד עבדו כתב לי שאם עד עכשיו היו מאות רקטות, אז בסיבוב הבא כמו שאתה אומר, אנחנו נקבל מאות אלפי רקטות.
מרינה סולודקין: זה היה כתוב בעברית וגם עם תמונה מאד מאד יפה של 6 גברים במסכות איומות וזה וזה.
מרינה סולודקין: אז אני חושבת שבגלל הסיבוב הזה, כאן בוועדת הכספים אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו מפצים את הכי חלשים.
מרינה סולודקין: אז אלה שנשארים בבית הם ילדים, זה מרכיב גיל של ילד שלא יכול לחיות בבית אחד בלי הוריו.
מרינה סולודקין: ודבר שני אני מאד מסכימה שאלה העסקים הקטנים שנפגעים קודם כל.
מרינה סולודקין: אם אנחנו רוצים להשאיר יותר ממיליון איש במקומות שלהם, לא שיש לנו את סיביר ואפשר ללכת לשם.
מרינה סולודקין: בכל מקום יש איומים משלו, אז אנחנו צריכים לדאוג לפיצויים לזמנים האלה.
משה גפני: שכיב.
שכיב מוראד שנאן: אני פשוט רוצה רק לחזק את דבריו של חבר הכנסת שי חרמש, בתור אחד שמכיר אותו מהכיוון האחר של הצפון, אני חי ביישוב ספר – כפר חורפיש, שאנחנו עברנו, כל הצפון עבר את מה שהוא אומר ולא היה לנו אף פעם פיצוי, וכל הכבוד לך שאתה בא עם חשיבה יוצרת.
שכיב מוראד שנאן: אני חושב שצריך היה רק לגלגל את זה בצורה כזאת שבאים עם הצעה פרקטית – מה, כמה ואיך השיטה ומה הנוסחה.
שכיב מוראד שנאן: עם נוסחה מה צריך לעשות בשביל שנקבל החלטה שנוכל באמת לקדם את זה ושזה לא יהיה סתם דיון בהמלצה שהולכים למקום שאין בו ממש.
שכיב מוראד שנאן: צריך שאותם תושבי הדרום, שיישמעו על הדיון הזה וישמחו שהבאת את זה לדיון, יקבלו גם תוצאה ממשית לכיס.
אבי ברק: אבי ברק מלשכת התיאום.
אבי ברק: קודם כל יש ניסיון עבר גם בצפון ב-2006 וגם בדרום בשנת 2009.
אבי ברק: היה פיצוי גם לעובדים שנעדרו מהעבודה מסיבות שברורות, כולל נוסחה וגם שיפוי לעסקים.
אבי ברק: שיפוי באחד מהמסלולים – מסלול של אובדן שכר של העובדים עם פיצוי נוסף מסוים, מסלול של ירידה במחזור או מסלול של הוצאות.
אבי ברק: אני חייב להגיד שטיפלתי בשני הנושאים האלה מהצד של המעסיקים, ובסך הכל היה טיפול יעיל וטוב.
אבי ברק: רשות המיסים עשתה עבודה טובה מאד, עד שהגענו לזה.
אבי ברק: זה לקח זמן, אבל היא עשתה עבודה טובה מאד וזה עזר מאד.
אבי ברק: עובדה שזמן קצר לאחר אוגוסט 2006, המלחמה בצפון, החיים חזרו למסלולם מבחינה כלכלית.
אבי ברק: בדרום המצב קצת יותר קשה, מכיוון שיש את הטפטוף המתמיד כל הזמן, והבעיה היא שאנחנו לא רוצים לבוא תמיד ולשבת על סבב של יומיים שלושה, כי יומיים-שלושה אומרים לנו – זה לא נזק, זה משהו קטן, זה לא נורא.
אבי ברק: הוא לא מכר את המסטיק היום, הוא ימכור אותו מחר.
אבי ברק: אבל היות והסבבים האלה היו וממשיכים, אנחנו רוצים למצוא איזה שהוא פתרון.
אבי ברק: אז לחלק א' נמצא הפתרון.
אבי ברק: ישבנו כולל כל הצדדים, המעסיקים, ההסתדרות ורשות המיסים והאוצר, וסגרנו ברמה עקרונית כבר פיצוי לעובדים שנעדרו, כאשר פיקוד העורף, לא ראש העיר, פיקוד העורף נותן הוראה לסגור את בתי הספר ואין להם פתרון אחר לילדים.
שכיב מוראד שנאן: מה ההבדל בין פיקוד העורף לראש העיר מבחינת העובד עצמו?
שכיב מוראד שנאן: מה זה משנה מי שם אותו בבית?
שכיב מוראד שנאן: הוא בבית.
אבי ברק: מבחינת העובד אתה צודק, אבל אנחנו לא יכולים- וקודם כל אני לא אכנס לזה, אני לא חושב שזה עניין שלי.
אבי ברק: אני חושב שזה לא הגיוני אבל.
אבי ברק: צריכה להיות רשות אחת, גוף אחד מקצועי ומוסמך, שהשיקולים שלו הם שיקולים יותר ענייניים, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה, כי זה לא התחום שלי.
אבי ברק: אבל ברגע שיש החלטה כזאת, אז ברור לנו שיש לזה מחיר.
אבי ברק: אני חייב לציין שבמפעלים הגדולים והתאחדות התעשיינים נמצאת כאן גם, הייתה רמת היעדרות נמוכה מאד.
אבי ברק: גם ביום שלישי, שידעו כבר שיהיה פיצוי.
אבי ברק: מצד שני, אם יודעים מראש שיש פיצוי והפיצוי הוא מאד מאד נדיב.
אבי ברק: דוגמא - במלחמת הצפון, אותו עובד עגורן שהגיע במלחמה ועשה מאמץ, קיבל הרבה פחות שכר מזה שישב בבית, כי הוא לא קיבל פרמיות, שעות נוספות ומשמרות כי לא עבדו כל כך, ומצד שני זה שעבד בבית עשו לו ממוצע של שלושה חודשים קודם.
משה גפני: אז מה הפתרון למה שאתה אומר?
אבי ברק: אז צריך למצוא נוסחה סבירה.
אבי ברק: גם אז הייתה השתתפות מסוימת של המעסיק, השתתפות של העובד, והשאר היה פיצוי.
אבי ברק: אז זה לגבי שכר לעובדים.
אבי ברק: אני לא דואג, בימים אלה יושבים הצדדים על הכנת הסכם.
אבי ברק: יבואו לוועדת הכספים, לתקנות אני מניח.
אבי ברק: מבחינת המעסיקים אין שום בעיה לשלם, כל עוד הם יקבלו פיצוי שיכסה את זה.
אבי ברק: הבעיה היא מבחינת העסקים, לא רק הקטנים, אבל זה בעיקר בתחום המסחר, השירותים העצמאיים, שלא יכלו לתפעל את העסקים שלהם ונפגעו.
אבי ברק: אצלם זה נזק מצטבר, ששוב פעם, אם זה היה יומיים-שלושה, היה אפשר לעבור על זה.
אבי ברק: אבל היות וכבר היה בעבר וממשיך – צריך לעשות משהו.
אבי ברק: ואכן, בישיבה היו בעיקר אנשי הממונה על השכר והם אמרו – זה לא התחום שלנו, אבל אנחנו נפנה לשר האוצר ובמקביל גם לשכת התיאום פנתה אליו בצורה רשמית.
אבי ברק: 'שר האוצר ייפגש אתכם תוך שבוע', שבוע זה השבוע 'וימצא ברוח חיובית פתרון'.
אבי ברק: העניין איך זה יתגבש לפתרון, כמה זמן זה ייקח ואם לא ישכחו – זה מה שמטריד אותנו.
אבי ברק: אנחנו רוצים שתהיה פגישה כזאת, שיהיו פתרונות, למשך כל השנה לפחות ולא רק לסבב אחד, שייקח בחשבון גם את העלות של העסקים.