GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חנן ארליך: אנחנו נוהגים לפרסם כל מבחן תמיכה להערות הציבור לפני פרסומו ברשומות, לפני כניסתו לתוקף.
חנן ארליך: התהליך בדרך כלל הוא דומה, כלומר: מתקבלות הערות הציבור בכתב, המשרד שמתקין את אותו מבחן ספציפי לפעמים עונה, לפעמים מכתב לקוני יותר, מכתב לקוני פחות, לפעמים בכלל לא מתייחס.
חנן ארליך: אבל בכל מקרה ההערות נידונות.
חנן ארליך: אני יכול להעיד לפחות מההיכרות שלי עם הליכי התקנת מבחנים בשנים האחרונות שהתהליך הנוכחי עליו אנחנו מדברים של החלפת הנוהל הכללי, היה תהליך, אני חושב, הממצה והיסודי ביותר מבחינה זו של שמיעת הציבור והתייחסות להערותיו.
משה גפני: אני לא דיברתי פורמלית.
חנן ארליך: לא פורמלית.
חנן ארליך: הכנס אולי דוגמת מה שאדוני הציע היה מביא כמות נכבדה אולי של אנשים שהיו מעירים את ההערות שהם כבר העירו בכתב.
חנן ארליך: זה לא במה לדיון ממצה וענייני ופרטני בכל הערה והערה.
חנן ארליך: אז אולי זה היה הזדמנות למה שנקרא: הוצאת קיטור, או שמיעה ככה כללית, ודווקא זה היה מעין איזה שהיא מילוי חובה פורמלית להגיד: הנה, שמענו, באנו, השתתפנו בדיון.
חנן ארליך: מבחינה מעשית ומבחינת התרומה העניינית של הדבר הזה, אני מטיל בכך ספק רב.
חנן ארליך: מצד שני, מה שכן נעשה זה, אני חושב, עשרות ישיבות על אותם מאות או אלפי, במצטבר, הערות שהגיעו מהציבור, אותם חוברות של הערות שהזכיר עו"ד דה הרטוך קודם ועו"ד אליעזר, שהגיעו.
חנן ארליך: ההערות האלה נדונו אחת אחת.
חנן ארליך: חלק מההערות, אגב, היו משותפות וקיבלו משקל בהתאם, אם ראינו שזה אכן מגיע מכיוונים שונים ולא הערה ששוכפלה והועתקה כלשונה על ידי כמה גופים, קיבלה את המשקל שלה, אבל לא משקל רב יחסי.
חנן ארליך: חלק גדול מההערות גם הוטמעו ונכנסו בנוסח הסופי.
חנן ארליך: לכן אני חושב שמבחינה מהותית ועניינית היה תהליך של שמיעה, היה תהליך של פרסום והנוהל הושבח בשל כך וזו היתה המטרה.
חנן ארליך: אין צורך להתחיל התדיינות ומענה לכל הערה של כל מוסד, כמו שהוצע פה קודם.
חנן ארליך: זה אינסופי.
חנן ארליך: המטרה היא לשמוע מה הציבור אומר, לא להתחיל להתמקח על הערה כזו, קיבלנו הערה כזו או לא קיבלנו.
חנן ארליך: ההערות חלק משמעותי שלהם הוטמע וזו היתה המטרה.
שכיב מוראד שנאן: אני רוצה לשאול.
שכיב מוראד שנאן: עו"ד חנן, אני פשוט חי בתחושה של חוסר נוחות עם מה שאמרת.
שכיב מוראד שנאן: את האמת, סליחה על הבורות, איך אתם מפרסמים את הדברים כשאתם רוצים לעשות נוהל?
שכיב מוראד שנאן: איפה הפרסום מתקיים?
שכיב מוראד שנאן: גם באמהרית, גם ברוסית, גם בערבית וגם לכל רובדי האוכלוסייה במדינת ישראל, או שזה רק מגיע לאזורים מסוימים, כפי שאמר חברנו מהלפ"מ לשעבר.
חנן ארליך: אני אענה.
חנן ארליך: יש פרסום להערות הציבור של טיוטה בזמן התקנת מבחן תמיכה, או נוהל במקרה הזה, במטרה לקבל הערות מהציבור על הטיוטה.
שכיב מוראד שנאן: איפה זה מתפרסם?
חנן ארליך: מיד.
חנן ארליך: ויש את ההזמנה להגיש בקשות לפי מבחן תמיכה קיים.
חנן ארליך: הנוהל עצמו מדבר על הפרסום של הזמנת הציבור להגיש בקשות.
חנן ארליך: המודעה מתפרסמת בשני עיתונים יומיים.
חנן ארליך: וחוץ מזה באתרי האינטרנט של המשרד התומך ושל משרד המשפטים, מבחן התמיכה המפורסם.
חנן ארליך: ההודעה עצמה מפורסמת באתר המשרד התומך.
חנן ארליך: הנוהל הזה בא לשפר ולשכלל את הנושא של הפרסום: מצד אחד הוא משמר את הפרסום בעיתונות.
חנן ארליך: אני יכול לצטט פה את הסעיפים, אבל אני חושב שזמננו לא יספיק לכך, אבל הוא משמר את הפרסום בעיתונות הכתובה הארצית גם בעברית וגם בערבית.
חנן ארליך: בנוסף לכך, סעיפים שכבר היו קיימים בנוהל הקודם - - -
משה גפני: השפה הערבית – בעיתונים ערביים זה התפרסם?
חנן ארליך: בנוסף לכך קיימות הוראות שמדברות על כך שמבחני תמיכה שעניינם - - -
משה גפני: הנוהל עצמו - - -
חנן ארליך: לפלח אוכלוסייה מסוים, אני יכול לתת דוגמה של אוכלוסיית עולים מסוימת.
חנן ארליך: יש מבחני תמיכה, היו בעבר שלמשל תמכו - - -
שכיב מוראד שנאן: אני לא מדבר רק על הערבים.
שכיב מוראד שנאן: אוכלוסיות נוספות במדינה.
משה גפני: כן, השאלה היתה ברורה.
חנן ארליך: אני אומר שוב: ככלל בעברית ובערבית כשיש מבחן תמיכה מסוים לקהל שדובר שפה אחרת, זה יפורסם באותה שפה.
חנן ארליך: גם מבחינת העיתונות שבה זה מפורסם, מלבד העיתונות הארצית שתואר קודם, מפרסמים בעיתונים של אותם פלחי אוכלוסייה מסויימים במקרה הצורך.