GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עודד שריג: הייתה אמירה שהנתונים שלנו הם לא נכונים, הם לא מבוססים, הם לא ראויים.
עודד שריג: היום קיבלנו אישור בניירות של איגוד הבנקים והם מסכימים עם המספרים שלנו.
עודד שריג: אם כן, המספרים שלנו הם נכונים.
משה גפני: מר פרל, זה בסדר.
משה פרל: תהיה לי את דרכי להציג את הדברים.
משה פרל: אני בינתיים מקשיב ולומד.
עודד שריג: הבנק הגדול מכולם מהווה שלושה אחוזים מהמערכת כולה, הבנק אחריו הוא כשניים וחצי אחוזים, יש מרחב נשימה למערכת הבנקאית מפה ועד הודעה חדשה.
עודד שריג: חילוקי הדעות שנותרו הם השאלה מה אנחנו עושים בכל מסלול ומסלול.
עודד שריג: איגוד הבנקים אכן מצא שניים או שלושה מסלולים, אני לא זוכר, באחד מהם זה 5.38 נדמה לי ואחד מהם הוא 5.18, שיש חריגה קטנה מהחמישה אחוזים והם יצטרכו לעשות התאמה.
עודד שריג: כנגד זה יש מסלולים בהם אפילו לא נמצא אחוז אחד מהבנקים.
עודד שריג: זאת אומרת, יש מסלולים בהם נמצאים על הגבול ויש מסלולים שנמצאים הרבה מתחת לגבול ולכן אפשר לתאם.
עודד שריג: עם איגוד הבנקים אנחנו לא מסכימים בעניין הזה בשני מובנים.
עודד שריג: האחד, הם חושבים שעצם זה שיש מסלולים מסוימים שחסומים בפניהם, זה לא אומר שהמסלולים האחרים הם בהכרח יפותחו והם לא רוצים להתחיל לראות אם במסלול כזה או אחר.
עודד שריג: אני חושב שזה נובע מחוסר הבנה של הדרך בה הגופים המוסדיים מתנהלים.
עודד שריג: בצורה שבה הגופים המוסדיים מתנהלים, אין משמעות למסלול מבחינה אופרטיבית אבל אני שם את זה לרגע בצד.
עודד שריג: הנקודה השנייה, ואני חושב שגם אותה חשוב לזכור, היא שהיום הגופים המוסדיים – כשאנחנו מדברים על הלוואות הבנקים – גוף כמו מליסרון, גוף שעוסק בנדל"ן והבנקים רוצים לתת לו הלוואה, הגוף המוסדי נותן כסף לבנק, הבנק לוקח את הכסף ומעביר אותו לחברה שרוצה להשקיע ובדרך הבנק לוקח את החלק שלו.
עודד שריג: אין שום מניעה שהגוף המוסדי לא יעביר את ההלוואות באופן ישיר לגופים ולא דרך המערכת הבנקאית.
עודד שריג: המערכת הבנקאית היא צינור טוב במקרים מסוימים, צינור מיותר במקרים אחרים אבל היא צינור.
עודד שריג: בסופו של דבר אפשר לעשות את זה גם בלי.
עודד שריג: לכן אנחנו לא חוששים.
עודד שריג: בהינתן שאין בעיה מבחינת ההיקפים גם לבנק הגדול במדינה לגייס כספים, לממן ולעשות את זה דרך הגופים המוסדיים, אנחנו לא חוששים.
עודד שריג: אבל בפרט זה נכון כאשר הבנק עצמו הכריז שהמדיניות שלהם היום היא להתמקד בעסקים הבינוניים והקטנים ולא בגדולים, וזה בהחלט מייתר.
עודד שריג: אני אומר עוד דבר אחד.
עודד שריג: להבנתי העמדה הזאת גם נתמכת על ידי עמדתו של בנק ישראל.
עודד שריג: כפי שאני מבין, בסימולציות שלהם הם מגיעים לתוצאות דומות.
עודד שריג: מכיוון שכך, שני דברים.
עודד שריג: האחד, אנחנו מבקשים לתת זמן להתארגנות כדי שלא יהיה מצב שבו כתוצאה מלחץ זמן הדברים נעשים במהירות ולכן יש לנו בקשה לתקן בהתאם להבנה הזאת כך שאפשר יהיה להתאים את האחזקות כבר בהוראת מעבר ולא בהוראה מיוחדת במהלך 18 חודשים.
עודד שריג: זאת אומרת, יש עכשיו שנה וחצי להתארגנות כדי שלא יהיה לחץ.
עודד שריג: זאת תוספת חדשה.
שגית אפיק: הוראת מעבר.
עודד שריג: הוראת מעבר שביקשנו להוסיף.
עודד שריג: ביקשנו להאריך את זה ל-18 חודשים במקום לשישה חודשים.
שי חרמש: זה מוארך בשנה.
שגית אפיק: נקריא את הסיפא הזה.
שגית אפיק: עמוד 24, תקנה 43(א)(3).
שגית אפיק: השקיע כדין בנכס סחיר אשר אינו מנוי בפסקאות (1) ו-(2), בניגוד להוראות תקנות אלה, רשאי להמשיך ולהחזיק בנכס עד תום שישה חודשים מיום פרסומן של תקנות אלה ואולם, השקיע כדין בנכס סחיר כאמור בניגוד לתקנות 10 או 11 – אלה התקנות המדוברות לעניין חמישה אחוזים – לתקנות אלה, רשאי להמשיך ולהחזיק בנכס עד תום שמונה עשר חודשים מיום פרסומן של תקנות אלה.
עודד שריג: זאת התוספת.
עודד שריג: הבקשה השנייה של שר האוצר.
עודד שריג: כרגע יש לו סמכות, על פי תקנה 26, במקרה שאנחנו נתנו אורכה של חצי שנה, לתת אורכה של שנה וחצי נוספת.
משה גפני: אנחנו דנו על זה בישיבה הקודמת.
משה גפני: אנחנו הגענו להסכמה מקצועית שמדובר על שנתיים.
משה גפני: מה מבקש שר האוצר?
עודד שריג: הוא מבקש שתהיה לו סמכות לעשות את זה שלוש שנים.
משה גפני: אני אתן תשובה בסוף.
שי חרמש: יש לי מחויבות מקצועית לעודד ויש לי כמה שאלות.
עודד שריג: השאלה השנייה ששאלת היא לגבי ה-BOT.
עודד שריג: היו לנו שיחות מאוד ארוכות בנושא הזה עם מנהלת אחת החברות הגדולות והיא העלתה את כל השאלות.
עודד שריג: אנחנו קיימנו דיון מקצועי וגם הראינו את המספרים.
עודד שריג: מה שקורה זה שהספירה נעשית לפי הזיהוי של חברה.
עודד שריג: הזיהוי של חברה הוא באמצעות ח"פ – חברה פרטית מקבלת מספר ח"פ מסוים – ולכן אין בעיה.
עודד שריג: אותו גוף לדוגמה – אני לא יכול לבחון את זה בכל מאות המסלולים שקיימים כי יש כאלף מסלולים – בדקנו את זה בחמשת הגופים הגדולים ביותר ונמצא במקסימום ב-0.52 אחוזים מסך התיקים והוא יכול להגיע לחמישה.
עודד שריג: משום שההשקעות נעשות תחת ח"פ נפרד, תחת זיהוי נפרד, אין בעיה גם ב-BOT.
עודד שריג: יותר מזה, הגופים יכולים להשקיע ב-BOT באופן עצמאי בעצמם.
עודד שריג: זאת אומרת, הם יכולים להיות חלק מהמממנים של ה-BOT.
עודד שריג: הם לא חייבים לעבור דרך החברה המנהלת.
משה גפני: זאת אומרת, חברת הבת יכולה להיות בפרויקט לאומי ויכולה להיות לבד.
עודד שריג: יש לה חברה מנהלת, שמפתחת ומנהלת, אחרי שהיא מתחילה לנהל – לצורך העניין כדוגמה, כביש 6 שהוא הפרויקט הגדול מכולם, המימון שלו יכול להיעשות על ידי אנשים שאינם בחברה המנהלת.
עודד שריג: לכן גם במצב הקיים אין בעיה ובוודאי שאנחנו לא רואים בעיה עתידית.
שגית אפיק: איך תחשב את חמשת האחוזים לחברת האם?
שגית אפיק: זאת אומרת, לחברה הגדולה.
עודד שריג: זה התיקון הנוסף.
ציון פיניאן: אם כך, אני מבין שאין חשש למחנק אשראי.
עודד שריג: אני לא חושש למחנק אשראי.
עודד שריג: אני אומר שגם במערכת הבנקאית יש הבדל בין הבנקים.
עודד שריג: יש בנקים שאין בהם כבר היום מחנק אשראי, יש בנקים שהיום מדברים וזה כמובן באופן טבעי הבנקים הגדולים ולכן מוצאים את עצמם בבעיה.
עודד שריג: ועדת הריכוזיות הוציאה את הדוח שלה בצורה תמציתית והיא תצא עם הדוח הסופי.
עודד שריג: ועדת הריכוזיות גם היא רואה איזושהי בעייתיות בריכוז אשראי גבוה מדי במערכת הבנקאית אצל שני הבנקים הגדולים.
עודד שריג: גם זה ברקע.
עודד שריג: זה לא בשיקולים שלנו.
עודד שריג: אנחנו באים מטעמים אחרים.
עודד שריג: אנחנו מגיעים מטעמים אחרים אבל בדוח של ועדת הריכוזיות יש המלצה מפורשת לנו, בין היתר לדאוג לכך שיהיה איזשהו פיזור רחב יותר של האשראי, בין היתר באמצעות התקנות הספציפיות האלה.
עודד שריג: גם זה ברקע אבל אני לא רואה בעיה במחנק אשראי ואני גם רוצה להסביר.
עודד שריג: הכסף של המוסדיים יגיע לשוק ההון כי הם חייבים להשקיע אותו והוא ייעשה בין אם דרך הבנקים או בדרך של השקעה ישירה.
עודד שריג: זה לא משנה אם זה זורם דרך הבנקים או זה זורם ישירות לחברות.
עודד שריג: הכסף הזה יושקע ולכן הוא לא יעלם מהמערכת בזה שאנחנו אומרים שהוא לא יעבור דרך הבנקים אלא יגיע ישירות.
עודד שריג: כתוצאה מכך לא יהיה מחנק אשראי.
שי חרמש: ייווצר מצב נקודתי בשנה הקרובה בו מוסדיים יצטרכו להשתחרר מהשקעות.
שי חרמש: התהליך הזה בהכרח יביא למצב שבו בנקודות כאלה ואחרות מוסדיים יצטרכו להשתחרר מהשקעות.
שי חרמש: אני מניח שהתהליך יהיה כזה או אחר של זריקת סחורה לתוך השוק כי אין ברירה, אם נצטרך לצאת מזה, נצטרך לצאת מזה.
שי חרמש: אתה זורק סחורה לשוק, התהליך הוא ברור.
שי חרמש: המחירים יורדים וערך החברות יורד.
שי חרמש: הביטחונות יורדים.
שי חרמש: זה חוזר בחזרה לתוך המערכת הבנקאית.
שי חרמש: חלק מהביטחונות הוא ערך ניירות הערך וברגע שערך ניירות הערך יורד כי זורקים סחורה - אין לך ביטחונות.
שי חרמש: השאלה אם אתה לא חושש היום שחלק מהחוסן של הבנקים ייפגע כתוצאה מכך שחלק מערכם של הניירות האלה ירד.
עודד שריג: תשובה קצרה.
עודד שריג: מדובר כאן בחריגה פסיבית ולא בחריגה אקטיבית.
עודד שריג: חריגה פסיבית יכולה להיות מתוקנת באופן הדרגתי.
עודד שריג: אין שום סיבה לזרוק את זה כרגע.
עודד שריג: אנחנו נותנים להם סמכות לעשות את זה על פני הרבה זמן באופן מדוד תוך התחשבות במחירי שוק.
עודד שריג: לכן אני לא חושש שתהיה זריקה כי לא אמורה להיות זריקה.
עודד שריג: כדי לוודא שלפחות במקרה אחד שזה המצב שלפנינו, שזה הבנקים, נתנו 18 חודשים מפורשות אבל גם אם לא, זאת חריגה פסיבית אפשר לפרוס אותה גם על שנתיים.
שי חרמש: השוק יודע לתמחר את הציפיות.
שי חרמש: ברגע שיש אחזקה גדולה בבנק, אני מראש היום יודע שלא תהיה ברירה.
שי חרמש: אנחנו הרי יודעים לתמחר ציפיות.
שי חרמש: ברגע שהשוק מזהה שנייר מסוים נמצא היום בעודף אחזקה, הוא יודע שהיום, מחר, מחרתיים, בעוד חודש-חודשיים ימכרו אותו.
עודד שריג: אם כך, אני במצב טוב כי התקנות האלה נמצאות בחוץ מזה שנה וחצי.
שי חרמש: לא האמינו שהן יאושרו.
עודד שריג: אני לא חושב.
עודד שריג: אני חושב שהתקנות נמצאות בחוץ מזה שנה וחצי.
עודד שריג: המספרים היו ידועים ואני מקווה שבמקרה הזה המערכת הבנקאית מתנהלת בדרך כלל בצורה יותר טובה מכפי שהתנהלה כאן כי במשך שנה וחצי לא שמענו מהם לא מילה ולא חצי מילה.
עודד שריג: אני מניח שהשוק שמע וטיפל.
פניה קירשנבאום: כאחת שכל הזמן דיברה על רגולציה, בזמן האחרון יש לי הרגשה שאנחנו נמצאים על גבול של אובר רגולציה.
פניה קירשנבאום: אני קוראת שיש הגבלה למוסדיים של חמישה אחוזים בהשקעות בתשתיות.
עודד שריג: אין.
פניה קירשנבאום: הייתה כתבה על כך שהייתה הגבלה למוסדיים להשקיע מעל לחמישה אחוזים של ההון שלהם בתשתיות.
משה גפני: עודד, זה נכון?
עודד שריג: אולי ראוי להכניס את זה אבל זה לא בתקנות.
פניה קירשנבאום: יכול להיות שזאת המצאה.
עודד שריג: לא, אין הגבלה כזאת.
פניה קירשנבאום: אנחנו נמצאים בסיכום ועדת הריכוזיות כשיש הפרדה בין פיננסי וריאלי ואתה אומר שאין בעיה לירידת ערך הנכסים אבל אנחנו יודעים שדווקא בעקבות זה יש הרבה נכסים שנמצאים בשוק במכירה ויכול להיות שכן תהיה ירידה.
פניה קירשנבאום: אנחנו כבר רואים, גם בגלל המצב הכללי פוליטי, שיש עזיבה של משקיעים זרים את השוק הישראלי וזה במקום להביא את המשקיעים לכאן.
פניה קירשנבאום: אני שואלת האם ההתערבות בעניין הזה והקשחת התהליכים, האם זה באמת לא יביא למצב של אי כניסת משקיעים חדשים לשווקים בגלל בעיית אשראי ובגלל אי זמינות האשראי בשוק?
פניה קירשנבאום: אתה אומר שלא תהיה בעיה של האשראי, אבל זה לא מספיק מציאותי.
פניה קירשנבאום: זאת גם איזושהי אווירה שנוצרת סביב הסיפור הזה.
פניה קירשנבאום: אני שואלת האם האווירה בה אנחנו נמצאים היא באמת לא אווירה של אובר חקיקה, אובר רגולציה ולא מהווה בעיה של אשראי שמקשה על משקיעים זרים להיכנס לשוק.
עודד שריג: אני מאוד רגיש לעניין הזה של רגולציה.
עודד שריג: אני חושב שהתקנות האלה הן חלק מהעניין.
עודד שריג: יש היום מספר תקנות השקעה, מעורבב, מורכב ולא ידוע והתקנות האלה מפשטות את ההשקעה.
עודד שריג: לכן אנחנו מודעים לעניין של העומס הרגולטורי ומשתדלים לעשות אותו מסודר.
עודד שריג: זאת תמונת ראי של מה שאנחנו עושים.
עודד שריג: צריך לזכור שהרגולציה בישראל היא הרבה פחותה למשל מהרגולציה הבריטית או מהרגולציה האמריקאית.
עודד שריג: רגולציה עוזרת לשווקים להתנהל אבל היא צריכה להיעשות בצורה חכמה.
פניה קירשנבאום: רגולציה צריכה להכתיב מדיניות.
פניה קירשנבאום: היא לא צריכה להיכנס.
עודד שריג: החמישה אחוזים, זאת לא המצאה שלנו אלא זה מספר שהוא מקובל בעולם.
עודד שריג: לכן אני לא חושש.
משה גפני: מר פרל, בבקשה.
משה פרל: אני אומר את השורה התחתונה.
משה פרל: אני חולק באופן יסודי על הדברים שהוצגו על ידי משרד האוצר מבחינת התוצאה.
משה פרל: אין ספק שבאופן ראוי ניסו לעשות כאן פיזור של השקעות חוסכי הפנסיה.
משה פרל: זה דבר נכון ודבר ראוי.
משה פרל: להחשיב מעמד של בנק כמו של חברת נדל"ן או חברת מלונאות ולתת לשניהם אותה מכסה של חמישה אחוזים, לדעתנו יכול ליצור אפקט מובהק של מחנק אשראי ואני אנמק את הדברים באופן הקצר שאני יכול.
משה פרל: קודם כל, לגבי המספרים.
משה פרל: אנחנו אכן בדקנו וראינו שיש מספר גדול מאוד של גופים מוסדיים, מיעוטם כבר נמצא מעבר למגבלה, חלקם נמצא ברמה גבולית אבל מה שחשוב לי להבהיר, עודד, זה את הטענה העקרונית.
משה פרל: אי אפשר להתייחס לנקודת זמן שרירותית היום, בטח לא כשמבינים את כל תהליך השבחת ההון, אדוני היושב ראש, שהבנקים עתידים לעבור בשנתיים-שלוש הקרובות כדי להתייחס אליו כאל תמונת מצב.
משה פרל: כל בנק, יש לו את הקצב, את הדרך ואת האופן שבו הוא יצטרך לחזק את ההון שלו והתוצאה תהיה שכבר היום על חלק מהבנקים אנחנו יודעים שזה יכניס אותם למקום שבו הם יהיו מאוד מוגבלים ביכולת שלהם לתת אשראי לעומת המצב הקיים.
משה פרל: לכן, לאלה מכאן ששאלו מה יהיו ההשלכות למחנק אשראי, אני חושב שאנחנו משחקים כאן, כמעט הייתי אומר באש, וכן צריך לשקול את הסוגיה הזאת באופן מובהק.
משה פרל: ההצעה שלי, כדי לנטרל את הסיכון הזה, בכפוף לאותו פיזור שאני כן מחייב, היא פשוט להשהות את המגבלה שמורידים מעשרה אחוזים, את המכסה שהיום קיימת על בנקים, לחמישה אחוזים.
משה פרל: להשהות את זה לפחות לכמה שנים, לתת להם להישאר על רמה של שבעה וחצי אחוזים בלי ההבחנה שבין חמש לשניים וחצי אחוזים, לפחות לאורך תהליך באזל שלוש, ואז לבדוק ולהמשיך הלאה.
משה פרל: נדמה לי שזה ינטרל חלק גדול מהחשש של מחנק אשראי מצד אחד ומצד שני ישיג את המטרה של האוצר, המוצדקת, לפזר את האופן שבו מושקעים כספי עמיתי הפנסיה כך שהסיכון שלהם ירד.
רונן סולומון: את העמדה שלנו הבענו והצגנו אותה גם בדיונים הקודמים.
רונן סולומון: רונן סולומון, מנהל תחום שוק ההון באיגוד לשכות המסחר ואני גם מנהל איגוד קופות הגמל.
רונן סולומון: אני אציג את הדברים בקצרה כי כבר הצגנו אותם.
רונן סולומון: אנחנו מדברים כאן על הגבלה מסוימת על השקעות של גופים מוסדיים שעשויה לגרום כהשלכות רוחב גם מבחינת מחנק אשראי – ואני תכף אסביר מה הכוונה במחנק אשראי – וגם גורמים להסטה של כספים.
רונן סולומון: ברגע שאומרים שאנחנו מורידים את היקף ההשקעה לחמישה אחוזים, או שהגוף המוסדי יחפש השקעה בשוק ההון הישראלי בחברות קטנות יותר ותנודתיות יותר, ואולי מסוכנות יותר, או שהוא ישקול ויתחיל להסיט את הכספים לחוץ לארץ.
רונן סולומון: לצערי הגופים המוסדיים יסיטו את הכספים לחוץ לארץ ויממנו פרויקטים של תשתיות בחוץ לארץ, בקנדה, בתורכיה ובעוד מקומות ועניי עירך לא יהיו קודמים.
רונן סולומון: כלומר, כשיהיה כאן מחר פרויקט BOT חדש ויחפש מימון, הוא יבוא לגופים המוסדיים, ישבו שם עם מגבלות ההשקעה שחלות עליהם והם יאמרו שהם לא נכנסים עכשיו לסיבוכים האלה וכי יותר קל להם לממן פרויקט תשתית בחוץ לארץ.
רונן סולומון: אז נדבר כאן על מחנק אשראי בעוד כמה שנים וננסה להבין למה משקיעים זרים לא באים לישראל כי כמו שאמרה חברת הכנסת קירשנבאום יש עודף רגולטורי, לא צריך להכחיש את זה, במיוחד בשוק ההון.
רונן סולומון: יש כאן עודף רגולטורי שאנחנו מודעים לו.
רונן סולומון: זאת מעין תנועת מלחציים שאני לא יודע איך מסתכלים עליה כאשר מצד אחד מורידים את דמי הניהול ומצד שני מעלים את ההוצאות.
רונן סולומון: אני כבר לא יודע מה יהיה באמצע ולדעתי החברות בקושי יחזיקו מעמד.
רונן סולומון: כבר שמענו בשבוע שעבר שחברת פיתוח מחוץ לארץ יצאה מישראל.
רונן סולומון: היא הבינה שאת התענוג שלה בישראל היא סיימה.
פניה קירשנבאום: חמישה אחוזים, בכמה כסף מדובר במשק היום?
רונן סולומון: לדעתי כמה מיליארדים.
רונן סולומון: גם כאשר מותר לגופים מוסדיים להיות בחריגה פסיבית, לצערי אף גוף מוסדי, במיוחד כשהוא יודע את התקנות ואת האופק שהן הולכות להיות, לא רוצה להיות האחרון שמכבה את השלטר, האחרון שמכבה את האור.
רונן סולומון: ידוע שסחורה תצא כאן לשוק ואנחנו מדברים על מיליארדים שיצאו.
רונן סולומון: אין לי כאן מספרים, אבל אלה מיליארדים.
משה גפני: אתה רוצה לומר משפט?
רונן וינוגרד: משפט וחצי.
רונן וינוגרד: רונן וינוגרד, היועץ המשפטי של איגוד קופות הגמל.
רונן וינוגרד: אני רק רוצה להתייחס לדברים שעודד אמר.
רונן וינוגרד: ראשית, עודד הציג נתונים של כלל חשיפת המערכת ונתן נתון של שלושה אחוזים לבנק הפועלים אם אני לא טועה.
רונן וינוגרד: צריך להבין שלגופים מוסדיים שונים יש DNA שונה ולא ניתן לעשות שיפטינג בהשקעות מגוף מוסדי אחד לשני.
רונן וינוגרד: אם יש גוף אחד שסבור שהוא צריך להיות חשוף לבנקים פחות מהממוצע, יש גופים אחרים כקונטרה שסבורים שצריך להיות חשוף יותר מהממוצע ולא צריך להתייחס לממוצע.
משה גפני: אני מציע לא לחזור על מה שדיברנו כבר בישיבה הקודמת.
שי חרמש: שאלה קצרה.
משה גפני: אני עכשיו בוחן מה פירוש המילה קצרה אצל שי חרמש.
שי חרמש: חמש, שתיים וחצי, אחד בפיקדונות ואחד בנכסים, האם במערכת הבנקאית יש לך בעיה מבחינת מחויבות הביטחונות לתת ניידות מלאה מהחמש לשתיים וחצי וליצור מכלול אחד של שבע וחצי?
שי חרמש: זה ירכך במידה מסוימת את המכה.
עודד שריג: כן, יש לי בעיה עם זה.
משה פרל: לפחות לפרק זמן סביר.
עודד שריג: יש לי בעיה עם זה ואני יכול להסביר.
עודד שריג: אם אתה סומך עלי, אני אסביר לך אחר כך.
שי חרמש: תסביר לפרוטוקול.
עודד שריג: אנחנו לא מדברים רק על עניין של חדלות פירעון אלא אנחנו מדברים גם על תנודתיות בדרך.
עודד שריג: התנודתיות בדרך היא פונקציה של אופי הנכס.
עודד שריג: אני מזכיר לכם מה היה ב-2008 ואני מזכיר להם היכן נמצאים מחירי המניות כיום.
עודד שריג: אנשים בפנסיה לא רק נמצאים בסוף הדרך אלא גם נכנסים ויוצאים.
עודד שריג: חוסכים ופורשים תוך כדי.
עודד שריג: לכן חשובה גם התנודתיות בדרך ולא רק בחדלות פירעון.
שי חרמש: זאת אומרת, לא הולך חמישה ושבעה וחצי אחוזים.
עודד שריג: לא, זה לא מתקזז.
עודד שריג: גם כך הם קיבלו הקלה שהיא מסויגת, מידתית ואני לא בטוח שאני רוצה להמשיך ולומר עוד כמה תיאורים.
משה גפני: הנושא הוא תקנות הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (כללי השקעה החלים על חברות מנהלות ומבטחים), התשע"ב-2012 - תקנות 10 ו- 11.
משה גפני: בכפוף למה שאמר הממונה על שוק ההון לגבי ה-BOT, לגבי פרויקט לאומי של חברת בת, לגבי הבקשה שלך לגבי שלוש שנים, אני לא נעתר לבקשה הזאת ואני גם אומר לך מדוע.
משה גפני: לא יכול להיות מצב – אני לא זוכר, על כל פנים לא בתקופה שלי – לאפשר לשר אוצר שבעוד שלוש שנים אני גם לא יודע מי הוא יהיה, לאפשר לשר האוצר על דעת עצמו דבר כזה מבלי שיהיה אישור של ועדת הכספים ומבלי שיתקיים כאן איזה דיון.
משה גפני: עם כל הכבוד, היום אני סומך על שר האוצר ואני סומך על הממונה על שוק ההון, אני מוכן לאשר את זה לשלוש שנים ובתנאי שאתה חותם לי שבעוד שלוש שנים יובל שטייניץ הוא שר האוצר ואתה הממונה על שוק ההון.
משה גפני: אתה יכול להתחייב?
עודד שריג: אני על פי חוק יכול להתחייב לך שלא אהיה כי אני מוגבל.
משה גפני: אני לא מקבל את הבקשה הזאת.
שגית אפיק: בנוסח המתוקן שהונח על שולחן הוועדה.
משה גפני: בנוסח המתוקן.
משה גפני: אני ממשיך בסדר-היום: צו היטלי סחר ואמצעי הגנה (היטל היצף על סחבות ריצפה העשויות מבד לא ארוג מגרמניה (הוראת שעה), תשע"ב-2012.
משה גפני: זה גם דיון נוסף, אני עדיין לא יודע איפה אנחנו עומדים.
משה גפני: את משרדי הממשלה שמענו, ותיכף נחזור אליהם לראות האם משרד האוצר ומשרד התמ"ת הסתדרו ביניהם.
משה גפני: אבל קודם הגופים שיש להם עניין בנושא הזה בעד או נגד.
אורי אריאל: אני גוף שיש לו עניין, ואני אגיד בקצרה.
אורי אריאל: היות ומדובר פה על עבודה לאנשים שהם תוצרת הארץ, והמפעל הוא פה והפרנסה היא פה וכו', המציאות שרוצים לאפשר ייבוא פרוע הוא לא לעניין כמו עוד כמה נושאים כאלה.
אורי אריאל: אבל אנחנו דנים רק בזה, ולכן אני מציע, אם אפשר, לקצר כמוני ולהצביע, ולשחרר את זה מהעול.
אורי אריאל: אנחנו נמצאים בערב חג פסח ואנחנו רוצים לצאת מעבדות לחירות.
אורי אריאל: כידוע, נסיים בדבר תורה.
אורי אריאל: אפרופו סחבות, שמעתי שהרב אבינר אומר שאבק זה לא חמץ והאישה היא לא קורבן פסח.
אורי אריאל: שיהיה לכולכם חג כשר ושמח.
משה גפני: אני כבר פעם שלישית שומע את זה היום.
צבי מאיר: צבי מאיר, אני מנכ"ל ובעלים של חברת עופרטקס שהיא אחד משני היצרנים בארץ של מטליות רצפה.
צבי מאיר: אנחנו מעסיקים במפעל קרוב ל-200 עובדים, חלק גדול מהם הן נשים חרדיות מעמנואל.
משה גפני: לא מעניין אותי, תפטר אותן.
משה גפני: בשביל מה אתה מחזיק אותן?
משה גפני: הן לא למדו ליבה.
משה גפני: מה זה מעניין אותי שהן חרדיות?
משה גפני: ואם זה בדוויות, אז אני לא דואג להן?
אורי אריאל: גפני, תגיד לו שיעשה קיזוז.
אורי אריאל: 200 חרדיות, ולהבדיל אלפי הבדלות 200 פלסטינאיות, וזה יתקזז.
משה גפני: לא קיזוז ולא כלום.
משה גפני: יש 200 עובדים ישראלים ובשבילי זה דבר חשוב.
משה גפני: מה זה מעניין אותי מי?
משה גפני: חרדים, לא חרדים.
משה גפני: אני לא אוהב את החרדים, הם נדחפים גם אליך למפעל.
צבי מאיר: אתה צודק, לא צריך תעשייה בישראל.
משה גפני: לא, צריך תעשייה.
משה גפני: 200 עובדים – לא מעניין אותי מה הזהות שלהם.
משה גפני: מאיפה אתה יודע שהן חרדיות?
צבי מאיר: המפעל המתחרה שלי שהוא המפעל השני בארץ נמצא בקבוץ אורים, ורוב העובדים שלו הם תושבי אופקים שזה גם כן לא מעניין, נכון?
משה גפני: אני רואה שעשית שיעורי בית.
צבי מאיר: מעבר לכל העניין הזה, התרומה שלנו לאיכות הסביבה היא גדולה מאוד משום שאנחנו עוסקים במחזור פסולת טקסטיל.
צבי מאיר: כל המוצרים שלנו הם מחומר ממוחזר תוצרת הארץ.
צבי מאיר: אם המפעל שלנו לא היה קיים אז המזבלות היו מתמלאות בפסולת טקסטיל.
צבי מאיר: אנחנו עושים מחזור, תורמים לאיכות הסביבה, אנחנו מעסיקים עובדים.
צבי מאיר: אנחנו בקושי מצליחים לשרוד כי התחרות שלנו זה הסינים וכל מיני כאלה.
צבי מאיר: המכה הזאת של ייבוא בהיצף מגרמניה יכולה להיות המכה האחרונה.
משה גפני: כמה זמן אתם מייצרים את הבדים הללו?
צבי מאיר: עשרות שנים.
משה גפני: כמה זמן יש תחרות עם הגרמנים?
צבי מאיר: אני חושב שבשלוש השנים האחרונות.
צבי מאיר: אני מכיר אישית את המפעל הגרמני ששולח סחורה לפה.
צבי מאיר: אנחנו דרך לקוחות שלנו בחו"ל קנינו את רוב הסחורה בחו"ל, שם הוא שומר על המחירים גבוהים.
צבי מאיר: קנינו אצלו דרך לקוח שלנו בארץ.
צבי מאיר: קנינו את אותה סחורה בארץ וקיבלנו בחצי מחיר.
צבי מאיר: ברור לגמרי שזה ייבוא בהיצף לפי כל ההגדרות של היצף.
חזקיה ישראל: אנחנו תומכים בהיטל הזה, המפעלים מחכים פה הרבה זמן לעניין הזה.
חזקיה ישראל: מדובר פה בסחר לא הוגן, וגם בדיון הקודם ביקשנו שלא להאריך את העסק הזה.
חזקיה ישראל: יש פה סחר לא הוגן, ואחרי שהממונה עשה את הבדיקות ואכן הוכח שיש פה סחר לא הוגן אנחנו מבקשים לאשר את הצו כפי שהממונה ביקש.
ארז לוי: שלום, שמי ארז ואני מנכ"ל של נועם אורים.
ארז לוי: קיבוץ אורים הוא הקיבוץ השני שמייצר גם סחבות רצפה.
ארז לוי: אנחנו מעסיקים 80 עובדים, וכ-60% מהם חברי הפריפריה שסביבנו.
ארז לוי: אנחנו מתעסקים בסמרטוטי רצפה - זה נכון.
ארז לוי: אבל 40% ממה שאנחנו עושים זה הסמרטוטים האלה.
ארז לוי: עם הייבוא הזה מ-40% מהמחזור ירדנו כמעט ל-0.
ארז לוי: יבוא, תחרות לא הוגנת, זו תחרות שלא מאפשרת לנו להמשיך ולמכור פה בישראל.
ארז לוי: האבסורד הוא שבחו"ל אנחנו מצליחים.
ארז לוי: את המעט שאנחנו עדיין מייצרים בסחבות, כדי לשמור אנחנו מוכרים לייצוא.
ארז לוי: אבל כאן בארץ אנחנו לא מצליחים למכור.
ארז לוי: זה ברור, לי לפחות, שבמידה ולא תהיה איזושהי הגנה על הסחר הלא הוגן הזה, הקווים או שני הקווים שיש לנו בעניין הזה ייסגרו.
משה גפני: כמה עובדים עוסקים בזה?
ארז לוי: 40% מה-80, 35 עובדים מתעסקים רק בזה.
משה גפני: האם יש עוד מישהו מהגופים שרוצים להתייחס?
ערן הורביץ: אני הכלכלן ערן הורוביץ, ואני הגשתי את הבקשה בשם שני המפעלים.
ערן הורביץ: אני רוצה לומר בקצרה שלושה משפטים.
ערן הורביץ: ראשית, תוצאות החקירה הן ידועות.
ערן הורביץ: הממונה הגיש אותן, הוועדה החיצונית שעשתה הגישה אותן וכולם הגיעו למסקנה אחת שקיים היצף.
ערן הורביץ: יש היום אצלנו עוד שלוש בקשות חדשות של מקרים אחרים שמחכים לשמוע מה יהיה תוצאות הדיון הזה.
ערן הורביץ: יש מצב שכל המפעלים מבינים שיש מגמה בלתי אוהדת מצד אחד שנקרא משרד האוצר, ויש מגמה אוהדת – משרד התמ"ת.
ערן הורביץ: למעשה, ההחלטה הזאת תיתן רוח גבית לכל אותם מפעלים שמחכים, שנעשתה בדיקת כדאיות, מסתבר שיש שם היצף - - -
משה גפני: מה מפריע לך שמייבאים מגרמניה?
משה גפני: הרי אם יקומו עוד שלושה מפעלים אז שוב תהיה תחרות, אותה תחרות.
ערן הורביץ: לא, אני מדבר על המאקרו.
משה גפני: אני לא יודע מה זה מאקרו, דבר איתי בעברית.
ערן הורביץ: אני מדבר על השוק, על המשק.
ערן הורביץ: אני לא מדבר דווקא על השוק הזה.
משה גפני: בסדר, אבל מה איכפת לך שיהיה ייבוא גם מגרמניה?
משה גפני: המחיר ירד.
ראובן פסח: הוא מדבר על מוצרים אחרים, מפעלים אחרים שחושבים להגיש.
משה גפני: אה, אתה רוצה סתם לקיים דיון עכשיו על מוצרים אחרים?
ערן הורביץ: לא, אני לא רוצה לקיים דיון.
ערן הורביץ: אני רק רוצה להסב את תשומת ליבכם שההצבעה שתצביעו פה עוד כמה דקות תשפיע על הרבה מאוד מפעלים אחרים, לאו דווקא בתחום הזה.
ערן הורביץ: בתחום הזה הוכחנו שקיים היצף.
משה גפני: מה הקשר לדברים אחרים?
משה גפני: אני קראתי את המכתבים שלך.
משה גפני: בסדר, אתה כותב יפה.
משה גפני: אבל תסביר לי.
ערן הורביץ: למעט מקרה אחד שישבנו פה של מפעל אחד של מוצרי פלדה מכרמיאל שקיבל הגנה לשלושה חודשים בלבד, בשלוש השנים האחרונות מאז לא קיבלנו שום הגנה, לא המפעל הזה ולא מפעלים אחרים.
ערן הורביץ: כלומר, יש כאן קו מסוים שמוביל אותו משרד האוצר בכוח כי יש לו כוח, ולא מצליחים.
משה גפני: אתה סתם מתלונן על משרד האוצר.
ערן הורביץ: לא, אני לא סתם מתלונן.
משה גפני: זה בסדר, אני בעד להתלונן על משרד האוצר.
משה גפני: אני לא נגד, אבל זה לא קשור לדיון הזה.
ערן הורביץ: בוא נתמקד בדיון הזה.
ערן הורביץ: בדיון הזה באנו והוכחנו שהתוצאות מראות שקיים היצף, ולכן אנחנו מבקשים את תמיכתם בבקשה שלנו.
שלמה חביב: חביב שלמה מחביב את פרנק, אני יבואן של הסחבות.
שלמה חביב: אני מייבא את הסחורה הזאת בערך כשלוש שנים או קצת יותר.
שלמה חביב: לפני זה הייתי לקוח של עופרטקס - המפעל המתלונן, והייתי בקשרי עבודה גם עם מ.א שהוא המשווק הבלעדי של נועם אורים.
שלמה חביב: לאורך הרבה שנים המחירים שהיו בארץ היו נסגרים בין שני מפעלים.
שלמה חביב: הם היו נסגרים והיו מתואמים כי שינוי המחירים תמיד נעשה בהודעה מוקדמת: אנחנו נעלה את המחיר ב-10%, ובאופן אוטומטי המפעל השני הרים.
שלמה חביב: אין התפלגות של הלקוחות.
שלמה חביב: יש לקוחות שהם מסומנים של עופרטקס, ויש לקוחות שהם מסומנים של מ.א שזה נועם אורים.
שלמה חביב: תחרות לא היתה.
משה גפני: מה זאת אומרת "מסומנים"?
שלמה חביב: "מסומנים" - אם הייתי לקוח גדול של עופרטקסט, אף פעם לא בא אליי למשל מ.א.
שלמה חביב: להציע לי סחורה, ואנחנו מכירים יש לנו קשרי עבודה מאז ומתמיד.
שלמה חביב: פשוט השוק מחולק, המחיר היה מוסכם.
קריאה: אני מוכן להצהיר שאני - - -
משה גפני: הסמרטוטים יצאו לי כבר מהאוזניים.
משה גפני: מה שנשאר לי זה רק לדעת מה עמדת ראש הממשלה בעניין, וזה אחרי ששר האוצר דיבר איתי אתמול.
משה גפני: שאלתי אותו: אני רוצה לדעת מה עמדת ראש הממשלה.
משה גפני: סיפור הסחבות הוא מעניין.
משה גפני: אתה אומר "מסומנים", מה פירוש "מסומנים"?
משה גפני: אשתי הולכת לקנות עכשיו בערב פסח בסופר סחבה כזאת.
משה גפני: היא בודקת את הטיב, את המחיר.
משה גפני: אני כמובן עוזר לה.
משה גפני: האם גם אני מסומן?
שלמה חביב: לא.
שלמה חביב: אתה לא צינור שיווק, ואין לך שום השפעה על המחיר.
שלמה חביב: בסופו של דבר, איך הסחורה מגיעה?
משה גפני: איזה סמרטוט אני אקנה בסוף בסופר?
משה גפני: את מה שאתה מייבא או את מה שהם מייצרים?
שלמה חביב: מה שיכתיבו לך כתוצאה מזה שיהיו כוחות לא שקולים בשוק, או תהיה השפעה לא הגיונית ולא פיירית על המכירה.
שלמה חביב: בסופו של דבר, כאשר אתה בתור צרכן בא לקנות, הרבה מאוד פעמים מונעים ממך את האפשרות לבחור.
שלמה חביב: איך?
שלמה חביב: מכוונים את המכירה שמה שיגיע אליך זה סחבה או של זה או של זה, אבל לא סחורה אחרת שיכולה להתחרות.
שלמה חביב: על-ידי כך גורמים שהמחיר פשוט יעלה.
שלמה חביב: יתרה מזאת, לאחר שהתחלתי לייבא באו אליי נציגים של המפעלים האלה והציעו לי לא לייבא.
שלמה חביב: אני אקבל מחיר יותר טוב.
שלמה חביב: אני יכול לקנות או מהמפעל הזה או מהמפעל הזה.
שלמה חביב: זאת אומרת, באו נציגים של המתלוננות כשהם הציעו לי בצורה מפורשת על השולחן - - -
משה גפני: אתה רוצה – אני אאפשר לכם אחרי זה להגיב.
משה גפני: אבל לא מתערבים באמצע.
שלמה חביב: אני חוזר עוד הפעם על מה שאני אומר, יש לי פה את התאריכים שזה קרה.