GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציון פיניאן: אני מציע שיושב ראש הוועדה, חבר הכנסת הרב גפני, ישב עם שני הצדדים ויגיע לפשרה לגבי מספר זוגות הנעליים שמפעל בריל ייצר וזאת במטרה ליצור איזון בין המצוי לבין הרצוי.
ציון פיניאן: תמיד אני אומר שבגימטריה ההפרש בין המצוי לרצוי הוא כסף.
ציון פיניאן: אני סומך על יושב ראש הוועדה שימצא את האיזון בין המצוי לרצוי.
שלמה מולה: לא שמענו שיש בעיה של כסף במשרד הביטחון.
שלמה מולה: זה שיגעון ההפרטה.
ציון פיניאן: אני מקווה שלא ידברו על כסף כי מדברים על איכות.
ציון פיניאן: משרד הביטחון אומר שהנעליים האמריקאיות הרבה יותר טובות ואנחנו בארץ רוצים כחול-לבן.
ציון פיניאן: אחת ההצעות הראשונות שלי הייתה שגם אם ההפרש בין כחול-לבן לבין חוץ לארץ יהיה 15 אחוזים, צריך להעדיף תוצרת כחול-לבן.
ציון פיניאן: זאת הייתה אחת הצעות החוק הראשונות שלי אבל ההצעה הזאת לא התקבלה ונפלה בוועדת שרים.
אריה בן-ארי: אני רוצה להתייחס לכמה אמירות שנאמרו כאן.
אריה בן-ארי: למה שנאמר.
משה גפני: אני לא מבקש ממך להתייחס.
אריה בן-ארי: אני חייב להגיב לגבי המתפרות הדרוזיות.
משה גפני: עם כל הכבוד, אתה לא מדבר על המתפרות הדרוזיות.
משה גפני: זה בכלל לא נושא הדיון.
משה גפני: חברי הכנסת יכולים לומר מה שהם רוצים כי יש להם חסינות והם עברו פריימריס אצל איווט ליברמן או במועצת גדולי התורה.
משה גפני: אתה תאמר מה שהוועדה ביקשה ממך.
משה גפני: העלה חבר הכנסת ציון פיניאן הצעה האומרת שצריך להגיע לאיזו נקודת אמצע.
משה גפני: הרי גם אתם אומרים שהצעתם למפעל לייצר שלושים אלף זוגות נעליים.
משה גפני: שואל חבר הכנסת ציון פיניאן האם תסכימו ללכת לאיזושהי פשרה שתגרום לכך שהמפעל ימשיך לעבוד, תבחנו, כפי שכותב לי המנכ"ל, במשך השנתיים האלה את טיב הנעליים ואת כל מה שנלווה לעניין הזה, או שאתם נעולים על שלושים אלף זוגות ושהמפעל ייסגר.
משה גפני: אתה יכול להגיד גם שאין לך סמכות להחליט.
משה גפני: גם זאת תשובה.
אריה בן-ארי: אני אתייחס למה שאתה אמרת.
אריה בן-ארי: אנחנו מדברים על שני סוגים שונים של נעליים.
אריה בן-ארי: האחד, הדגם הישן, והשני, הדגם החדש.
אריה בן-ארי: זה לא בדיוק בר השוואה.
אריה בן-ארי: לגבי המחיר, לפי מיטב ידיעתנו עדיין הנעל של בריל יקרה יותר עם כל המסים ובלי המסים, וזה בהשוואה אמיתית, בלי מע"מ וכולי.
משה גפני: אם אני אדבר עם הבעלים של חברת בריל והוא יוריד את המחיר למחיר הזה שאתה קונה בארצות הברית, אתה קונה ממנו את כל ה-120 אלף נעליים?
אריה בן-ארי: אנחנו קיבלנו מסמנכ"ל חברת בריל הצעה.
משה גפני: אני עכשיו מנהל אתך משא ומתן ולא מפעל בריל.
אריה בן-ארי: אנחנו קיבלנו מהם הצעה.
משה גפני: אני נותן לך הצעה.
פניה קירשנבאום: אנחנו יכולים לתת מחיר פלוס 15 אחוזים לפי החוק.
אריה בן-ארי: אנחנו פועלים רק בהתאם לחוק.
משה גפני: אין ויכוח על כך שאתם פועלים לפי החוק.
משה גפני: מישהו אמר אחרת?
מגלי והבה: חוץ מברק.
משה גפני: אני שואל אותך מה קורה אם אני מביא לך מחיר.
משה גפני: אגב, ועדת הכספים עוסקת כאן בדבר שהוא בכלל לא עניינה.
משה גפני: אנחנו עוסקים כאן במפעלים, אנחנו עוסקים בחיי אדם.
משה גפני: אתם לא יכולים לתאר לעצמכם מה קורה כשמפעל כזה נסגר.
משה גפני: אם אני מביא לכם הצעה – אני אדבר עם הבעלים של החברה – וההצעה תהיה במסגרת המחיר של ארצות הברית, מה יקרה אז?
אריה בן-ארי: בכמות המאוזנת כפי שהציע חבר הכנסת.
משה גפני: זה מתחיל להיות משא ומתן.
משה גפני: אתה באמת נראה לי כאילו אתה מנהל משא ומתן קואליציוני עם הליכוד.
משה גפני: קודם, לא הבאת לי, שנית, החזרתי לך, שלישית, אני נתתי לך חצי.
איתן כבל: כאן כבר בשנה שעברה סיימנו את זה.
אריה בן-ארי: ספגתי כאן ביקורת.
משה גפני: זה דווקא טוב.
משה גפני: עכשיו העליתי אותך בדרגה.
אריה בן-ארי: אני מוכן להעלות את הנושא מחדש כי יש שותפים בנושא הזה.
משה גפני: יש שתי הצעות שעומדות על השולחן.
משה גפני: אנחנו מנהלים אתך משא ומתן מעמדת חולשה.
משה גפני: זה לא עסק שלנו.
משה גפני: אנחנו לא יכולים להתערב ברשות המבצעת.
משה גפני: זה התפקיד שלכם.
משה גפני: אנחנו בעמדת חולשה.
משה גפני: זה לא תפקיד של הרשות המפקחת.
משה גפני: אבל אתה שמעת כאן את החברים?
מגלי והבה: אבל יהיו לנו סנקציות.
מגלי והבה: אנחנו לא כאלה חלשים.
פניה קירשנבאום: אם אנחנו לא נפקח עליהם, מי יפקח עליהם?
משה גפני: לא התרגלת מה קורה כשאני אומר שאני חלש?
משה גפני: בעניין הזה אנחנו חלשים כי זה התפקיד שלכם.
משה גפני: אבל יש מטלות שאתם מבקשים מאתנו שהן בסמכות החוקית שלנו.
משה גפני: במטלות האלה, אתה שמעת מה אומרים כאן החברים.
משה גפני: תרוויחו אולי את הנעליים של בריל אבל תפסידו את הגדר בסיני.
משה גפני: לא תפסידו אלא יהיו כאן דיונים אמיתיים על כל דבר.
משה גפני: זה משחק באש.
משה גפני: אפילו אם הייתם צודקים במאה אחוזים, תהיה חכם ולא צודק.
משה גפני: הסיפור של הנעליים, על זה הולכת ליפול כאן כל מערכת היחסים בין משרד הביטחון לבין ועדת הכספים?
אריה בן-ארי: אני לא רוצה להיות הגורם לכך.
משה גפני: שתי הצעות עומדות על השולחן.
משה גפני: האחת, אני מביא לך הצעה ואתה רוכש את כל ה-120 אלף נעליים מחברת בריל, או הצעתו של חבר הכנסת ציון פיניאן לפיה נגיע לנקודת האמצע כדי שהמפעל לא ייסגר, כך שתרכשו גם בארצות הברית אבל גם מהמפעל הזה.
משה גפני: שלושים אלף זוגות נעליים אומר סגירת המפעל.
פניה קירשנבאום: אפשר לקבל את ההצעה של אורי אריאל שאמר שאת התשעים אלף יקנו בארץ ואת השלושים אלף יקנו בארצות הברית.
משה גפני: כן, אבל זה מה שהיה עד היום.
משה גפני: אני מדבר על נקודה אתה שני הצדדים יוכלו לחיות.
משה גפני: דרך אגב, אני לא הולך לרדוף יותר אחרי משרד הביטחון.
משה גפני: את הטלפונים לאודי שני ואת הטלפונים לגברת פרידמן, אני לא עושה.
משה גפני: אני כבר מכיר את כל משרד הביטחון ואני אפילו יודע את שמות מנהלות לשכת השר ומנהלות לשכת המנכ"ל.
משה גפני: אין לי מה לעשות שום דבר בעניין אלא רק לדבר עם משרד הביטחון על נעלי בריל, אבל בסדר, אני טיפוס כזה קצת משוגע.
משה גפני: אני לא מתקשר יותר.
משה גפני: מכאן ואילך יתחילו הטלפונים אלי.
אריה בן-ארי: אני אדאג להעביר את המסר.
משה גפני: כבר קיבלתי טלפון מסגן הרמטכ"ל.
משה גפני: יתחילו הטלפונים.
משה גפני: אם אנחנו כאלה חלשים, אז אנחנו חלשים, בסדר, אז בואו נגיד תהילים שזה דבר חשוב כשלעצמו.
אריה בן-ארי: את הנושא אני אעביר להחלטת מנכ"ל המשרד ואני אעשה את זה במיטב היכולת שלי.
משה גפני: ואתה תחזור אלי.
אריה בן-ארי: אני אחזור אליך.
יהודה אלבז: הרב גפני, משפט אחד.
יהודה אלבז: אני יהודה אלבז, מנכ"ל בריל.
יהודה אלבז: אנחנו מתעלמים משני הדברים.
יהודה אלבז: במסגרת תחשיבים שלנו אנחנו מחזירים למדינת ישראל כעשרים אחוזים ממחיר הנעל דרך המסים.
יהודה אלבז: שנית, יש לנו חוות דעת ממומחים בתחום האורתופדיה שטוענים שהנעל שלנו יותר טובה משל האמריקאים.
יהודה אלבז: יש לנו חוות דעת כתובה של מיטב המומחים בתחום האורתופדיה שטוענים שהנעל שלנו יותר טובה.
משה גפני: מר בן-ארי, תהיה קואופרטיבי.
אריה בן-ארי: אני אהיה.
אריה בן-ארי: אני אתקשר אליך.
משה גפני: אני מציע שהתשובה תהיה חיובית.
משה גפני: אני נותן לך עצה בחינם, שהתשובה תהיה חיובית.
יצחק וקנין: אני מציע למנהלי המפעל להחליף את שמות המשפחה שלהם כי אז אולי ידברו אתם אחרת.
משה גפני: אלבז ובוסקילה.
משה גפני: אתם לא יכולים להיות שופטים בבית המשפט העליון.
משה גפני: אנחנו עוברים לדיון בנושא הבא.
משה גפני: על סדר היום צו תעריף המכס והפטורים ומס קניה על טובין (תיקון מס' 19), התשע"ב - 2011 (יבוא חמאה).
מני הס: בוקר טוב.
מני הס: עורך דין מני הסה מרשות המסים ושירלי אביבי מהמחלקה לתכנון וכלכלה.
מני הס: מדובר על תיקון טעות.
מני הס: היו מספר התדיינויות בינינו לבין משרד המשפטים כאשר אנחנו חשבנו שמדובר בטעות סופר אבל זאת לא טעות סופר.
מני הס: אני מתחיל מהסוף.
מני הס: היא לא טעות סופר במובן הרגיל כיוון שיש החלפה במספר ובכל זאת יש כאן איזושהי מהות כביכול שעומדת מאחורי זה.
מני הס: צירפנו דברי הסבר מפורטים כדי להסביר את השתלשלות הדברים משנת 2007, רק כדי להראות שבאמת מדובר בטעות במספר שלא הייתה כל כוונה לכך.
מני הס: מדובר בהפחתה על מכס שחל ביבוא של חמאה למדינת ישראל ובטעות הסכום שנכתב שם היה אפס במקום 160 אחוזים.
מני הס: כמובן שהכוונה הייתה ל-160 אחוזים.
מני הס: במקביל גם פורסמה מכסה ליבוא בפטור כשברור שאם היבוא בכל מקרה פטור, לא היינו צריכים לכתוב את המכסה ליבוא בפטור.
מני הס: לגבי המשמעות של הרטרואקטיביות.
מני הס: אנחנו קיבלנו אישור לכך מסגנית היועץ המשפטי לממשלה.
מני הס: יושב כאן גם נציג של משרד המשפטים.
משה גפני: אבל זה רטרואקטיבי.
מני הס: אני אסביר גם את זה.
מני הס: כיוון שהיה מדובר בטעות שהיא כל כך ברורה ואין חולק על הדבר הזה, המשכנו בפועל, בהתייעצות עם משרד המשפטים, במחשבים שלנו לגבות את אותו סכום כי אחרת היה נוצר כאוס בתוך המערכת של יבוא חמאה למדינת ישראל.
מני הס: במהלך הדרך – לא אכנס לזה כרגע למרות שאפשר להיכנס לזה וגם בדברי ההסבר פירטנו את זה – נוצר פתאום מחסור במדינת ישראל ואנחנו כן שינינו את זה באמצע ועשינו שינויים כדי למנוע מצב של מחסור בייצור או בצריכת החמאה במדינת ישראל ומכאן ככל הנראה גם נבעה הטעות.
מני הס: לא יצא מצב שגורם שייבא למדינת ישראל יצא נפסד.
משה גפני: יש לזה השלכה על התעשייה המקומית?
שירלי אביבי: ועדה ליבוא ללא מכסים.
שלומית ארליך: במשך איזו תקופה גביתם בפועל?
שירלי אביבי: לא גבינו כי הכול היה במסגרת מכסה ללא מכסים.
שירלי אביבי: אף פעם לא גבינו.
משה גפני: אנחנו דנים בצו תעריף המכס והפטורים ומס קניה על טובין (תיקון מס' 21), התשע"ב - 2011 (שקיות לעיקור).
מני הס: את שני הצווים הבאים אפשר להעביר ביחד.
משה גפני: מה זה שני צווים?
שירלי אביבי: זה צו אחד עם שני נושאים.
מני הס: זה צו אחד עם שני נושאים.
מני הס: מדובר כאן בהעלאות תיאורטיות.
מני הס: בעקבות שינויים שנעשים בבריסל, בארגון המכס העולמי, לפעמים אנחנו צריכים לקחת פרט ולפצל אותו לכמה פרטים.
מני הס: לפעמים ההגדרה בהתחלה היא כללית ואחר כך אומרים שנפרוט מה נמצא בתוך הפרט.
מני הס: אני אתן דוגמה ממקום אחר.
מני הס: אם היה כתוב למשל כדורים ועכשיו אומרים לפצל כי יש כדורסל, כדורגל וכולי.
מני הס: אנחנו כותבים, וארגון המכס העולמי מכתיב לנו מה לכתוב בצורה שהיא בעצם כוללת את כל מה שהיה לפני כן.
מני הס: יתכן באופן תיאורטי שהיה משהו שארגון המכס העולמי לא חשב עליו ואנחנו לא מודעים לו.
מני הס: זאת העלאה תיאורטית.
מני הס: אנחנו לא יודעים על שום דבר שנמצא, אנחנו לא יודעים שיש כאן העלאה ויתכן שאולי תיאורטית יש כאן העלאה.
שירלי אביבי: בסופו של דבר השקיות לעיקור שהיו פטורות ממכס לפני כן, עדיין פטורות ממכס.
שירלי אביבי: מה שהיה חייב לפני כן, עדיין חייב ב-12 אחוזים.
שירלי אביבי: הסיווג משתנה והעברנו את המסים יחד עם הטובין הספציפיים.
שירלי אביבי: מה שהיה פטור לפני כן, גם היום פטור.
שירלי אביבי: צמצמנו את ההגדרה בהתאם להנחיות הבין לאומית להן אנחנו מחויבים.
משה גפני: אנחנו מצביעים על אישור צו תעריף המכס והפטורים ומס קניה על טובין (תיקון מס' 21), התשע"ב - 2011 (שקיות לעיקור) על שני חלקיו.
משה גפני: בעד אישור הצו – פה אחד הצו אושר תודה רבה.
מירי רגב: אני פותחת את ישיבת הוועדה.
מירי רגב: אנחנו מתחילים בדיור להשכרה.
מירי רגב: מי מייצג אתכם בנושא?
קריאה: ראובן.
קריאה: הוא בישיבת ועדת הפנים.
מירי רגב: חשובה לי מאוד עמדת האוצר בנושא הדיור להשכרה.
מירי רגב: נמתין לו כמה דקות כי חשוב לי שהוא ישמע את ההתייחסויות ואת הנושאים.
מירי רגב: אנחנו מתחילים.
מירי רגב: חברים, צהרים טובים.
מירי רגב: אני פותחת את ישיבת ועדת המשנה לנושא הפריפריה של ועדת הכספים.
מירי רגב: נמצאים כאן חבריי חברי הכנסת ברוורמן ומרינה סולודקין.
מירי רגב: נמצא כאן ראש עיריית נצרת עילית, ידידי גבסו, שלום לראש עיריית ירוחם, נמצא כאן השותף הבכיר לכל מה שנעשה כאן בשדולה, מנכ"ל תנועת אור, רוני פלמר שמסייע לי לקדם את כל הנושאים בנושא התיישבות צעירים ובכלל בפריפריה.
מירי רגב: תודה לך, רוני, זאת ההזדמנות לומר לך תודה.
מירי רגב: נמצאת כאן מנהלת הוועדה ליאת והגורמים שתכף כל אחד יציג את משרדו ואת חוות דעתו.
מירי רגב: הדיון היום יעסוק בשני נושאים עיקריים.
מירי רגב: הנושא האחד הוא דיור להשכרה בפריפריה, כיצד אנחנו יכולים לעודד דיור להשכרה בפריפריה.
מירי רגב: מתוך סקר שערכה לטובת הדיון הזה עמותת אור עולה ש-43 אחוזים מהנשאלים מעדיפים לגור בשלב הראשון בשכירות.
מירי רגב: דרך אגב, זה הגיוני.
מירי רגב: רוב האנשים שנישאים, בשלב הראשון, עד שהם מחליטים מה הם עושים עם החיים שלהם, עד שהם מביאים ילדים, עד שהם מחליטים היכן הם עובדים, הם רוצים לגור בשכירות ולא כולם רוצים לקחת משכנתא כל כך גבוהה כדי לקנות דירה.
מירי רגב: 56 אחוזים מהנסקרים השיבו כי היצע הדירות להשכרה מסוג כזה בנגב יעודד אותם לעבור לנגב.
מירי רגב: מבחינתנו זאת שאלה מאוד מאוד חשובה כי אנחנו רוצים לדאוג למצב שיותר ויותר צעירים יגיעו לנגב ולגליל.
מירי רגב: הצעירים יגיעו לנגב והגליל אם תהיה להם תעסוקה ואם יהיה להם דיור.
מירי רגב: עם כל השאר הם יסתדרו.
מירי רגב: עם התחבורה הם יסתדרו וכך גם עם הבריאות, אבל אם לבן אדם יש היכן לגור והיכן לעבוד, הוא יבוא לנגב ולגליל כי גם שם החיים מבחינת איכות החיים הם יותר נוחים וגם במונחים מסוימים היא הרבה יותר זולה לאותו זוג שמתחיל את החיים שלו.
מירי רגב: לצערי חלק מראשי הערים חושבים שזוגות צעירים מהווים אוכלוסייה חדשה, דבר שהוא בגדר טעות גדולה משום שזוג צעיר שמגיע לעיר מסוימת והילדים כבר לומדים בגנים, הוא נשאר לגור באותה עיר כי יש לו את החברים שלו, את סביבת העבודה שלו, את סביבת התרבות שלו והוא מעדיף להישאר באותו מקום.
מירי רגב: לכן הדיון הזה עוסק בשני היבטים: האחד, הדיור להשכרה, והשני, מרכזי תעסוקה לצעירים כאשר בנושא השני יציג נציג משרד התעשייה מצגת בה הוא יסביר מה הם המרכזים האלה, עד כמה הם תורמים, היה איזשהו פיילוט בנושא הזה, ואיך אנחנו יכולים להרחיב אותם.
מירי רגב: כפי שאמרתי, אנחנו נפתח את הנושא של דיור להשכרה.
מירי רגב: אחת ההמלצות החשובות של ועדת טרכטנברג – וזה לא סוד שאני לא מתה על כל ההמלצות שלה אבל האוצר והממשלה כל כך אוהבים אותה, הם בוודאי יאמצו את רוב ההמלצות שלה - היא בנושא של דיור להשכרה.
מירי רגב: בוועדה דיברו על חשיבות דיור להשכרה כדיור שמאפשר לצעירים לשכור במקומות בהם הם רואים את עתידם, דיור זול יותר, איכותי יותר ונוח יותר עד לשלב שבו הם יתקבעו.
מירי רגב: לכן אני חושבת שאנחנו צריכים לקחת את מה שאמר טרכטנברג בדוח שלו ולבדוק כיצד הממשלה מתכוונת ליישם את המלצותיו.
מירי רגב: לכן היה לי מאוד חשוב שנציג האוצר יישאר כאן כי אני מבינה שגם במגעים אותם התחלנו לנהל מול האוצר, האוצר לא פוסל את האפשרות של דיור להשכרה אלא ההפך הוא הנכון.
מירי רגב: אני מאוד אשמח לשמוע את חוות דעת האוצר בעניין של דיור להשכרה.
מירי רגב: יש לנו גם כמה פתרונות אבל לא נעלה אותם כבר בשלב הזה.
מירי רגב: אני חושבת שכדאי שנעלה אתם לאחר שקודם כל אתם תציעו את ההצעות שלכם, נשמע גם את נציג משרד השיכון והבינוי ולאחר מכן חברי הכנסת יוכלו להתייחס וכך גם ראש עיריית נצרת, ראש עיריית ירוחם וכל אחד שנמצא כאן ורוצה להתייחס.
מירי רגב: אני מבינה שנמצאים כאן
מירי רגב: גם נציגי הסטודנטים ואני מברכת אתכם.
מירי רגב: אני שמחה שאתם שותפים לדיון הזה.
מירי רגב: אני חושבת שאתם יכולים לקחת חלק ביותר ועדות של הכנסת כי אתם דור העתיד ואתם הדור שגם ישתלב בעתיד בתוך אותם גורמים ומוסדות שיקבלו את ההחלטות לדור הבא.
מירי רגב: אני שמחה מאוד שאתם נמצאים כאן.
מירי רגב: מנכ"ל אור, רוני, פתיח ולאחר מכן נבקש את התייחסות הגורמים.
רוני פלמר: קודם כן, תודה רבה.
רוני פלמר: זאת הזדמנות לומר לך תודה על כל הפעילות המבורכת של הוועדה.
רוני פלמר: היום עולים שני נושאים מאוד פרקטיים ורלוונטיים והם גם למחר בבוקר, הם לא ארוכי טווח אלא הם תוצאות מיידיות.
רוני פלמר: אני חושב שבחרנו לקחת נושאים שההשפעה המיידית שלהם ניכרת גם אצל צעירים אבל לא רק.
רוני פלמר: כאן חשוב לו לומר שיש כאן הזדמנות אדירה.
רוני פלמר: לכאורה זאת ועדה שמתחילה לגלגל איזה כדור שלג.
רוני פלמר: הרבה ראשי ערים התנצלו על שלא באו, אבל אני בטוח שבפעם הבאה לא יהיו שניים או שלושה ראשי ערים אלא יהיו יותר.
מירי רגב: יש בעיה עם היום בו יושבת הוועדה ואני אדבר על כך עם יושב ראש ועדת הכספים.
מירי רגב: ראשי הערים בדרך כלל מגיעים לכנסת בימי שני ורביעי.
מירי רגב: ביום שלישי הכנסת עובדת בדרך קצת אחרת.
מירי רגב: לטרטר ראש עיר שגם כך יש עליו מעמסה של ניהול עיר פעמיים בשבוע לכנסת, זאת בעיה.
מירי רגב: לכן אני חושבת שאת הדיונים על הפריפריה, בשונה מדיונים אחרים שאנחנו מקיימים, משום שאנחנו זקוקים לאימפוט, להתייחסות ולכל החשיבה של ראשי הערים, יכול להיות ששווה לקיים את הדיונים האלה בימי רביעי וחמישי אחרי או לפני מליאת ועדת הכספים.
מירי רגב: אני חושבת שנכון יהיה להעלות את זה בפני יושב ראש הוועדה וכך אעשה.
רוני פלמר: בעיקרון מה שאנחנו רוצים לומר זה שאנחנו לא מדברים על צפי עתידי.
רוני פלמר: אנחנו מדברים על מחאה שהייתה, הוציאה הרבה אנשים ברחובות וחלקם עוד נשארו ברחובות ללא פתרונות.
רוני פלמר: אנחנו רוצים לראות איך היום זוג שיכול במקרה הטוב לממן שכר דירה בסכום של 1,500-2,000 שקלים יוכל לעמוד בכך ולא לתקופה קצרה וקצובה אלא לנהל חיים ולא פחות חשוב, לא בפתרון דחוק כשבעל הבית מתעלל בו והתנאים יהיו תנאים לא תנאים.
רוני פלמר: אנחנו מדברים על יצירת מצב של דיור איכותי במחיר סביר ושבאמת מתייחס לשכר במשק ולסכום אותו מרוויחים הצעירים במדינה ולא למשהו אוטופי שבסוף גורם לזוג לשלם 3,000 ו-4,000 שקלים לחודש, ואפילו יותר, בשכירות.
רוני פלמר: יש כאן הרבה סיטואציות.
רוני פלמר: מי שהיה נשיא אוניברסיטת בן גוריון יכול להעיד על כך שיש כמות אדירה של מרצים שאם היה פתרון דיור בשכירות איכותי בבאר שבע, אני בטוח שהרבה מאוד מרצים היו נשארים לגור במקום ולפחות היו בוחנים את האופציה הזאת.
רוני פלמר: אנחנו מדברים היום על הרופאים וזאת מגמה של המדינה שרוצה להביא אותם ולהשאיר אותם בפריפריה וגם הם חלק מהסיפור הזה.
רוני פלמר: שוב, אלה לא רק צעירים ולא רק סטודנטים אלא משפחות.
רוני פלמר: את התייחסת לסקר.
רוני פלמר: הסקר נגע באלף משפחות שבתהליכי מעבר כאשר 43 אחוזים ו-56 אחוזים מהם השיבו את מה שהשיבו.
רוני פלמר: לקחנו בכוונה מספר גדול מסקר רגיל.
רוני פלמר: לא רק 450 אנשים אלא אלף אנשים וזאת כדי שזה יהיה הרבה יותר מובהק.
רוני פלמר: אני חושב שעד היום, לפחות בארגון שלנו, ראינו ש-6,000 משפחות שעברו לגור בנגב ובגליל בעשור האחרון, רובן ככולן התחילו בפתרונות של דיור להשכרה.
רוני פלמר: אף אחד לא קופץ מתל אביב או מרמת השרון או מפתח תקווה – מהיכן שאני עברתי לנגב – ודבר ראשון רוכש דירה.
רוני פלמר: גם אם יש לך את היכולת הכלכלית, אתה קודם בודק את זה.
רוני פלמר: לפני מעבר צה"ל, אם זאת עיר הבה"דים בה התחילו עבודות ובשעה טובה יש קבלן זוכה, ואם זה אירוע יותר חשוב והוא המעבר של 11 אלף החיילים ו-5,000 קצינים של חיל המודיעין לאזור צומת שוקת.
רוני פלמר: אם אנחנו רוצים שלא רק עומר ולהבים ירוויחו אלא ירוויחו מה שאנחנו קוראים לו יע"ד – ירוחם, ערב ודימונה – בדרום, ואם אלה מקומות בצפון שיכולים להיות מושפעים מחר בבוקר, אז המטרה היא ליצור אינוונטר – כפי שהוא עובד יפה מאוד בהרבה מקומות בעולם – של דיור איכותי להשכרה כאשר מדובר ב-100, 200 ו-300 יחידות בקומפלקס ברמה העירונית אבל גם ברמה הכפרית.
רוני פלמר: הרבה פעמים אומרים שלא חשוב או לא קריטי כי לאזור הכפרי כולם רוצים להגיע.
רוני פלמר: אם זה כך, מעולה, אבל בואו ניתן להם את האפשרות ונפרוץ.
רוני פלמר: יש 300 ויותר ישובים כפריים בנגב ובגליל, אם נוכל לתת פתרון של בנייה להשכרה ולא רק בקרוואנים כי קרוואנים זה נחמד אבל אולי זה לא הפתרון הטוב ביותר.
רוני פלמר: אני חושב שבסופו של יום מדובר כאן בפתרון שהמדינה תשקיע בו כאשר ברמת העלות תועלת יש כאן את אחד המהלכים המבריקים שהמדינה יכולה לעשות, מה גם שהכל באמת חוזר למדינה מהר מאוד במסים כאלה ואחרים וגם הערך הכלכלי של משפחה שעוברת לאזור הוא ערך רב.
רוני פלמר: תחת השאלה איפה המדינה ואיפה החזון, אנחנו מתכנסים כאן כדי לראות איך אנחנו מעבירים הילוך.
מרינה סולודקין: המדינה משקיעה, באיזו צורה?
מירי רגב: תכף נתייחס לזה.
רוני פלמר: נגיע לזה.
רוני פלמר: לכן גם האוצר כאן.
רוני פלמר: היינו רוצים לצאת מכאן כאשר התרגום של טרכטנברג בסעיף הדיור להשכרה יתחיל להתממש ושלא נשאל את עצמנו בעוד חצי שנה או בעוד שנה או בעוד שנתיים איפה נשארה השורה בטרכטנברג והיישום נשכח מאחור.
מירי רגב: אני מבקשת את נציג האוצר.
מירי רגב: נמצא כאן אמיר.
אמיר רשף: כפי שנאמר, בדוח של ועדת טרכטנברג הייתה התייחסות לכל הנושא של דיור להשכרה ולדיור בר השגה.
אמיר רשף: לגבי היישום של זה.
אמיר רשף: במסגרת חוק התכנון והבנייה שנדון בוועדת הפנים של הכנסת, הוכנס חלק די רחב שמתייחס לסוגיה של דיור בר השגה ולמעשה מגדיר שלושה מסלולים שהם דירות קטנות – אנחנו יודעים שאחת הבעיות היא מחסור בדירות קטנות – דירות להשכרה בשוק החופשי ועכשיו ככל הנראה ייכנס דיור להשכרה במחיר מפוקח.
מירי רגב: מה ההבדל בין דירות להשכרה בשוק החופשי לדירות להשכרה במחיר מפוקח?
אמיר רשף: בשוק החופשי יהיו דירות שמיועדות להשכרה, ובמחיר מפוקח יהיה מנגנון שמגביל את עליית המחיר.
אמיר רשף: מעבר לכך מוסדות התכנון יהיו חייבים להתייחס לכל המסלולים האלה ולקבוע את התמהילים הדרושים לכל רשות מקומית בכל מרחב עירוני ובכל ישוב כפי שנדרש ולפי התוכניות שיובאו למוסדות התכנון, ישווקו הדירות במסלולים שהזכרת.
אמיר רשף: מסלול נוסף שנועד לקדם דיור להשכרה הוא מסלול שמנסה לתמרץ את המוסדיים להיכנס לשוק הזה ולקחת על עצמם את הבנייה ואת ההפעלה של הדיור להשכרה.
מירי רגב: כשאתה מדבר על תמריץ למוסדיים לבנייה והפעלה, אני רוצה להבין למי אתם מכוונים או האם יצרתם איזה שהם קשרים ראשוניים ואתם יודעים שהמוסדיים מעוניינים בכך.
מירי רגב: שנית, איזה סוג של תמרוץ יעודד אותם להגיע.
אמיר רשף: התמרוץ יהיה על ידי מדיניות מיסוי כמו שמתבצע בעידוד השקעות הון בפריפריה.
אמיר רשף: אנחנו בודקים את ההתעניינות של הגופים הפיננסיים, גופים כאלה ואחרים, להיכנס לשוק הזה, אבל המטרה היא להוציא חוק ולא הסכם ספציפי.
מירי רגב: מה אומר החוק?
מירי רגב: משהו בדומה למדיניות מיסוי של השקעות הון?
רוני פלמר: מענה או עשר שנים פטור.
שמעון גפסו: פטור ממס או חלופת מענק.
אמיר רשף: יש מסלול שהולך ומתגבש וכאשר יהיה מוכן, בהקדם הוא יוצג לממשלה.
מירי רגב: חברי הכנסת, אתם רוצים להתייחס לדברי נציג האוצר לפני שהוא הולך לוועדת הפנים?
מירי רגב: יש משהו נקודתי בעניין הזה?
אבישי ברוורמן: נקשיב קודם לנוכחים.
מירי רגב: משרד השיכון והבינוי.
ישראל שוורץ: בהמשך לדברים שנאמרו כאן, אני רוצה להדגיש שהבנייה להשכרה בפריפריה עם מחייבת סבסוד אמיתי.
ישראל שוורץ: זה לא הוקוס פוקוס שיוצרים מכרז מעניין ופתאום קמות דירות להשכרה.
מירי רגב: כשאתה מדבר על סבסוד אמיתי, למה אתה מתכוון?
ישראל שוורץ: היום פחות או יותר אלה היזמים שהולכים ובונים בנייה להשכרה והם רוצים תשואה בסדר גודל של שמונה-תשעה אחוזים ברוטו.
ישראל שוורץ: קחי דירה שעולה מיליון שקלים, עשרה אחוזים ממאה אלף שקלים, זה 9,000 שקלים לחודש.
שמעון גפסו: כן, אבל דירה בפריפריה לא עולה מיליון שקלים.
מירי רגב: בפריפריה אין דירות שעולות מיליון שקלים.
נסים מלכה: לצערנו כבר עולה גם מיליון ומאתיים אלף שקלים.
ישראל שוורץ: היא הנותנת.
נסים מלכה: להפך, קל וחומר.
ישראל שוורץ: אם מיליון נותן 9,000, תעלו למעלה כמה שאתם רוצים.
ישראל שוורץ: לכן זה לא דבר קל אלא זה דבר שמחייב החלטה והשקעה של לא מעט אמצעים.
ישראל שוורץ: ברגע זה, לפחות מנקודת משרד השיכון, אנחנו מנסים להפעיל מסלול של בנייה של מכרזים כאשר בקרוב יצאו מכרזים כאלה גם בבאר שבע.
ישראל שוורץ: מכרזים הם יש מחיר קרקע פחות מהערכת שמאי והתחרות היא על מי מוכן לגבות שכר דירה יותר נמוך.
מירי רגב: מחיר למשתכן בשכירות.
מירי רגב: אבל אתם הולכים לבניית דירות קטנות.
ישראל שוורץ: כמו שאנשים גרים במרכז הארץ.
ישראל שוורץ: גם דירות גדולות וגם דירות קטנות.
ישראל שוורץ: חלק מהדירות יהיו דירות למכירה.
ישראל שוורץ: יהיה תמהיל של אוכלוסייה מעורבת.
ישראל שוורץ: חלק מהדירות יהיו למכירה, חלק מהדירות יהיו בשכר דירה בשוק חופשי וחלק מהדירות יהיו בשכר דירה מפוקח.
מירי רגב: מתי אתם הולכים לצאת עם זה?
ישראל שוורץ: אנחנו עובדים על זה וזה לא צריך לקחת יותר מדיי זמן.
ישראל שוורץ: הכוונה היא לשווק את זה בבאר שבע, במודיעין, בכפר סבא ובירושלים.
מירי רגב: איפה הפריפריה כאן חוץ מאשר באר שבע?
נסים מלכה: מה עם ירוחם?
ישראל שוורץ: בהמשך למה שאמר נציג האוצר, אין ספק שמה שיגרום להשכרה מסיבית, אלה גופים פיננסיים.
ישראל שוורץ: זה לא שאני ושלושה אנשים ננסה להרים מיזם כי יש שם הרבה מאוד כסף והתשואות היום בשוק ההון, לא צריך לומר, הן מאוד נמוכות וגם התשואות הנמוכות הן עם סימני שאלה, עם תספורות וגילוחים.
ישראל שוורץ: לגופים כאלה יש עניין בבנייה להשכרה ושר השיכון באופן אישי נפגש עם כל הגופים כדי לבדוק.
ישראל שוורץ: אין טעם ללכת למכרז ואחרי כן יאמרו שכאן טעינו ושם טעינו.
ישראל שוורץ: השר מנסה ביחד עם המשרד לראות איך אפשר לעשות התאמה בין המשרדים לבין הצרכים של הגופים האלה כדי שבאמת יצא מזה משהו.
מירי רגב: איך קבעתם את באר שבע, מודיעין, כפר סבא וירושלים?
מירי רגב: על פי מה?
ישראל שוורץ: מקומות שהיו תב"עות זמינות.
מירי רגב: זאת אומרת, השטח הוא שהגדיר לכם את הערים.
מירי רגב: אין תב"ע בנצרת עילית ובירוחם?
טובה מעוז: בכל מקום במדינת ישראל יש תב"עות זמינות.
ישראל שוורץ: אני שוב אומר שבנייה להשכרה בנצרת עילית, זה גם מחייב סבסוד.
ישראל שוורץ: נכון לרגע זה של החיים, אין פתרון של הסבסוד הזה.
ישראל שוורץ: הכי קל זה לומר שנעשה, אבל עד שאין פתרון סבסוד, אי אפשר.
מירי רגב: מה זה אין פתרון לסבסוד?
מירי רגב: אנחנו צריכים לבוא עם הפתרון של הסבסוד.
מירי רגב: אנחנו ואתם, שר השיכון שלא צריך לישון בלילה.
מירי רגב: אני מניחה שגם אתה לא ישן בלילה כי זה התחום שלך, הנושא של הדיור, והוא מעסיק אותך מאוד.
מירי רגב: אני בטוחה בזה.
מירי רגב: מישהו צריך לבוא עם המלצה לסבסוד, למענקים, איך אפשר ללכת ולהביא למצב שלכל אזרח במדינת ישראל יהיה דיור בה השגה אם בקנייה ואם בשכירות.
מירי רגב: אני שואלת האם אתם באתם למשרד האוצר עם הצעה לסבסוד בנושא הזה.
ישראל שוורץ: ברגע זה של החיים, לא.
רוני פלמר: אם אתה מוציא את המכרז, משרד האוצר נותן לך כלי אדיר והשאלה אם אתם מתואמים שיצא מכרז שיאמר גם סבסוד וגם מדיניות מיסוי.
ישראל שוורץ: אין כלי אדיר ואין כלי זעיר.
ישראל שוורץ: אם יהיה, יהיה טוב.
רוני פלמר: השאלה אם אתם מדברים עם האוצר.
ישראל שוורץ: בוודאי.
רוני פלמר: כי הוא מדבר על מדיניות מסים.
מירי רגב: בינתיים הם ממשיכים בשני קווים מקבילים.
ישראל שוורץ: גם מדיניות מסים היא סבסוד.
רוני פלמר: שהמכרז יכלול את שניהם.
ישראל שוורץ: לא חשוב איך אתה קורא לזה, קרקע, מענקים, אפס מס.
מירי רגב: ראש עיריית נצרת עילית.
שמעון גפסו: אני רוצה לומר שיש מספר דרכים ואין ספק שמעורבות ממשלה יכולה כאן להטות את הקו.
שמעון גפסו: הטבות יכולות להינתן ואני מדבר רק על הפריפריה כי אם נבנה דבר כזה בתל אביב, זה עשוי לפגוע בפריפריה.
שמעון גפסו: בהחלט יכולות להינתן פטור ממע"מ ודברים כאלה, שזה דבר שלא עולה למדינה שום דבר והיא לא מפסידה כשהיא נותנת פטור ממע"מ.
שמעון גפסו: נכון, הוא לא מרוויחה אבל היא לא צריכה לסבסד.
שמעון גפסו: זה כלי מצוין שיכול לפתור בצורה מאוד משמעותית.
שמעון גפסו: באירופה, בעיקר בצרפת, המדינה יוזמת פרויקטים בהם משכירים את הדירות וגם אנשים מאוד מאוד אמידים משלמים בפריז בפרוורים בין 1,000 ל-1,200 יורו שכר דירה לחודש לבית מסודר ויפה שכולל מערכת הסקה.
שמעון גפסו: כך הם שומרים על איכות חיים ועל תחזוקת הבניין.
שמעון גפסו: הפתרון הזה הוא מצוין.
מירי רגב: 1,200 יורו זה בסביבות 6,000 שקלים.
מירי רגב: זה מה שאנחנו רוצים שאנשים ישלמו?
שמעון גפסו: לא רוצים.
שמעון גפסו: רמת החיים היא שונה, אבל אני אומר שגם כאשר מדובר בבית גדול בלב פריז, המדינה מעודדת.
שמעון גפסו: הדבר הזה, אם הוא יצליח, אם נלך על כך, גם הממשלה צריכה להירתם לכך כי יכול להיות שאנחנו נשב כאן ונחליט אבל הממשלה לא תהיה אתנו כאן, מה גם שאני רואה שנציג האוצר שצריך לשלם את השיק כבר הלך.
שמעון גפסו: דבר כזה עשוי להוריד בצורה משמעותית את כלל המחירים בשוק החופשי בהשכרת הדירות.