GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמי מורביה: יכול להיות שיש לו 50% ניידות אבל הוא לא מרותק לכיסא גלגלים, הוא לא יכול לקבל גם שר"מ וגם ניידות, הוא צריך לוותר על אחת מהן.
נעמי מורביה: כל הנושא הוא מאוד מסובך.
נעמי מורביה: אי-אפשר לקחת ולקבוע – שר"מ X, ניידות X, ודאי לא אי-כושר השתכרות כי אי-כושר השתכרות לא מלמד ולא מראה אפילו על רמת הנכות של בן-אדם.
נעמי מורביה: אדם יכול להיות נכה 90% רפואי, ועדיין להיות בעל 50% או 60% אי-כושר השתכרות.
נעמי מורביה: מה שאני אומרת הוא שבן-אדם יכול להיות גם בעל 90% נכות רפואית, ועדיין להיות עם 50% או 60% אי-כושר השתכרות, לפעמים גם אפס אי-כושר השתכרות, זאת אומרת שאי-אפשר "לחתוך" אותנו חד-משמעית.
נעמי מורביה: צריך לחשוב על משהו יותר רוחבי.
משה גפני: ומה ההצעה שלך?
נעמי מורביה: ההצעה שלי היא לקחת ו/או.
נעמי מורביה: אם יש לו אחוז מסוים של אי-כושר השתכרות ו/או אחוז מסוים של ניידות ו/או אחוז מסוים של אי-כושר השתכרות ו/או אחוז מסוים של שר"מ – כיוון שאנחנו בני-אדם, לכל אחד יש סוג אחר של לקות.
נעמי מורביה: המוסד לביטוח לאומי, אין לו אמצעים אחידים למדוד אותנו, ומעבר לכך, מאחר שטבלאות הליקויים כל כך מיושנות, יש מצבים של אנשים שמרותקים לכיסא גלגלים לצמיתות, עם אפס אחוז ניידות כיוון שמה שהושיב אותם על כיסא גלגלים לא מופיע בטבלה.
נעמי מורביה: זו הצעתנו.
משה גפני: שתדעי רק שהאויב של הטוב הוא הטוב יותר.
משה גפני: התוצאה תהיה שאנחנו נדון עד - - -
נעמי מורביה: לכן הצעתי ו/או, זה יפתור את כל החריגים.
משה בר: שמי משה בר, אני יושב-ראש עמותת "תנו יד לחירש ונכים למען נכים".
משה בר: אני מודה ליושב-ראש על כך שאנחנו מלווים את הדיונים האלה כבר שנתיים.
משה בר: אני מייצג גם חירשים.
משה בר: לחירשים יש 91% רפואי, יש להם 100% קצבת נכות אבל הם לא זקוקים למים, הם לא מרותקים לכיסאות.
משה בר: אז הם יקבלו את המים, ונכים כמוני – שקיבלתי רק 50% ניידות, לא יודע למה - - -
משה גפני: אבל כמה הנכות הרפואית שלך?
משה בר: אז הורידו לי גם את הנכות הרפואית, הם החליטו שלא מגיע לי.
משה בר: זאת אומרת, הנכים הקשים, הם לא יקבלו; הנכים שלא מגיע להם, הם כן יקבלו, ויתחיל שוב אותו סיפור כמו שתמיד קורה.
אורי מקלב: משה, לך יש אי-כושר 100%?
משה בר: יש לי אי-כושר 100% אבל רפואי היה לי 86%, הורידו לי את זה ל-76% על דעת עצמם, אפילו לא הודיעו לי.
אורי מקלב: הוא אומר שיש לו 50%.
משה בר: ניידות 50%, ואני מרותק לכיסא גלגלים.
משה בר: אמרו לי – הבעיות שלך הן ליד.
משה גפני: אבל אתה כלול במה ששירה אמרה.
נעמי מורביה: רק באי-כושר.
משה בר: רק באי-כושר אבל יש לי 50% ניידות.
משה גפני: אבל יש לך 76% נכות רפואית.
משה בר: בסדר, אבל מה עושה אחד כמוני שמורידים לו יותר נמוך?
משה בר: אנחנו כל הזמן ביקשנו מכל הוועדות השונות – כולם פיקחים על הנכים – למה לא לוקחים נכה שיישב עם הוועדות האלה?
משה בר: כבוד היושב-ראש, למה לא לוקחים לכל הוועדות האלה נכה שיסביר להם מה זה נכה, איך לקבל את הנכה, מי כן מגיע לו?
משה בר: גם הביטוח הלאומי עושה את העבודה שלו איך לא לתת לנו.
משה בר: אם היה נציג של נכים בכל הוועדות האלה, הדברים היו נפתרים הרבה יותר טוב.
משה בר: מי שהיה מגיע לו היה מקבל, ומי שלא מגיע לו, לא היה מקבל.
משה גפני: האם תדעי לתת את הרשימה של כמה יש שהם בין 50% ל-70%, עם הניידות?
דבי גילד-חיו: עורכת-דין דבי גילד-חיו, האגודה לזכויות האזרח.
דבי גילד-חיו: קודם כול, אני מברכת על קידום העניין של המים לבעלי מוגבלויות ואני מצטרפת להערות שנאמרו פה על כך שיש עדיין בעיות וצריך לקדם כי באמת זה יוצא קצת מעוות לפעמים.
דבי גילד-חיו: רציתי להוסיף מבט נוסף – כמובן, לא להתנות את ההסדר הזה בהסדרים אחרים, אבל אני קוראת לוועדה לטפל באוכלוסיות נוספות שגם נזקקות או להנחות במים או כפי שעשיתם פה, להגדלת ההקצבה.
דבי גילד-חיו: יש גם הצעות חוק מסוג זה שרצות, אני מקווה שאולי נוכל להביא אותן לדיון.
דבי גילד-חיו: למשל, אנשים שמקבלים הבטחת הכנסה – זה בעיקר אוכלוסיות מוחלשות מבחינה כלכלית – למשל אוכלוסיות לפי חוק מזונות (הבטחת תשלום), אנשים שמקבלים דמי אבטלה, אנשים מסוימים שמקבלים קצבת זיקנה – כל מיני אוכלוסיות שגם זקוקות לטיפול מיוחד במחירי המים, וחייבים לטפל גם בהן.
משה גפני: משה אבנון, בבקשה.
משה אבנון: אדוני היושב-ראש, זה שהצלחת – אני לא יודע איך הצלחת – לקבל 45 מיליון - - -
משה גפני: 42 מיליון.
משה אבנון: 42 מיליון שקלים, זה הישג בפני עצמו.
משה גפני: קיבלתי מהם קמחא דפסחא.
משה אבנון: אבל אנחנו חושבים שזה סכום שהוא לעג לרש.
משה אבנון: אני אסביר מה אנחנו מציעים.
משה גפני: אפשר שהשלטון המקומי יוסיף גם 42 מיליון, זה כבר יהיה סכום מכובד.
משה אבנון: אני אציע לך חצי מיליארד.
משה גפני: מה, תסגרו משרדים מפוארים של תאגידי המים?
משה אבנון: לא, לא.
משה אבנון: אני אציע לך איך לקחת - - -
משה גפני: אני יודע להביא 42 מיליון, אני לא יודע יותר מזה.
טמיר כהן: בלי לפגוע באף אחד.
משה גפני: כן, בלי לפגוע באף אחד, כמובן.
משה אבנון: מה אנחנו מציעים?
משה אבנון: הנושא הזה של אוכלוסיות חלשות ושל נכים לא נולד אתמול ולא שלשום, הוא כבר היה גם לפני 20 שנה ולפני 30 שנה, וטופל.
משה אבנון: אני רוצה להזכיר לך שאנחנו כבר עשרות שנים נתנו לאוכלוסיות החלשות, כולל הנכים, מים במחיר נמוך, שיכלו לחיות איתם.
משה אבנון: איך עשו את זה?
משה אבנון: בדיוק אותן שלוש מדרגות התעריף שבזמנו קבענו.
משה אבנון: מה קבענו אז?
משה אבנון: קבענו אז שיש מחיר ב' שהוא אמור לייצג את העלות, מזה יורדים 20% למחיר א', שזה מכסה את כל האוכלוסיות החלשות, כולל משפחות ברוכות-ילדים, ומחיר ג' שאמור להיות פי-שניים ממחיר ב', ממחיר העלות.
משה אבנון: אדוני היושב-ראש, אני אתן מספרים.
משה גפני: לא, אני לא רוצה מספרים.
משה גפני: תציע איך לעשות את זה.
משה אבנון: אגיד לך איך לעשות את זה.
משה אבנון: אגיד לך מאיפה להביא את הכסף.
משה גפני: אני מקבל אותך כאיש מקצוע, אתה יודע את זה.
משה גפני: מה שאתה אומר, בלי לשמוע אותך, אני מסכים.
משה גפני: יש רק דבר אחד שאתה צריך להגיד לי – אחרי כן נחזור אחורה – מאיפה הכסף?
משה אבנון: אז אגיד לך מאיפה הכסף.
משה אבנון: אם מחיר ב' הוא 6.5 שקלים ומחיר ג' הוא פי-שניים – החלוקה שקיימת היא 50% מחיר א', 35% מחיר ב', ו-15% זה בזבזני המים, זה מחיר ג'.
משה אבנון: אם אנחנו מדברים על 600 מיליון מטר קוב לשנה, ואני מדבר על 15% שישלמו פי-שניים ממחיר ב', כלומר אנחנו מדברים כרגע על 90 מיליון מטר קוב, תכפיל ב-6, אתה מגיע לחצי מיליארד שקלים.
משה גפני: מי ישלם את החצי מיליארד שקלים?
משה אבנון: אותם 15% בזבזני המים.
משה אבנון: אדוני היושב-ראש, אנחנו מכירים, בזבזני מים זה תמיד פחות או יותר 15%.
משה גפני: זה לא עומד לדיון עכשיו.
משה גפני: אני מקבל את ההצעה הזאת, אנחנו נמשיך את הדיונים, ואגיד לך למה נמשיך את הדיונים.
משה גפני: משום שעל שולחן הוועדה מונחת הצעת החוק של הפיקוח על המים.
משה גפני: אנחנו נמשיך את הדיון בעניין הזה, לפי דעתי האוצר לא יתנגד לזה מכיוון שאתה לא אומר להביא משום מקום – לא מהעיריות, לא מתאגידי המים, לא ממשרד האוצר, לא מתקציב המדינה – אתה אומר שאחד שצורך יותר מים, יסבסד את מי שהוא חסכן במים וישלם פחות.
משה גפני: אין דיון לגבי העניין הזה.
משה אבנון: זה נכון.
משה אבנון: זו הצעה.
משה גפני: מה שאתה אומר זה נכון, ודיברנו על זה.
משה גפני: דיברנו גם עם רשות המים ודיברנו גם עם משרד האוצר.
משה גפני: אנחנו לא נשכח את המים.
משה גפני: אנחנו נמשיך לדון בנושא הזה – ויכול להיות שהאוצר יסכים ויכול להיות שגם רשות המים תסכים.
משה גפני: נכון, שירה?
משה גפני: את לא חייבת לענות.
שירה גרינברג: אם אתה שואל, בטח שאענה.
שירה גרינברג: אנחנו חושבים שככלל, סוגיית התעריפים היא סוגיה סבוכה ומורכבת, ודיברנו על אוכלוסיות שמשתמשות בכמויות מים גדולות יותר ולכן זקוקות להגדלת הכמות, וזה בעצם הסיכום הנוכחי שלנו.
שירה גרינברג: אנחנו חושבים שהסיכום הנוכחי שלנו מכסה את הצרכים עליהם דיברנו.
משה גפני: ולהצעתו של משה אבנון?
שירה גרינברג: ולכן אני אומרת, אנחנו לא נהיה מעוניינים לבצע שינויים נוספים.
משה גפני: אבל מה שמציע משה אבנון, זה לא עולה כסף.
קריאה: זה עולה.
שירה גרינברג: לא, זה סבסוד צולב.
שירה גרינברג: זו היתה אחת ההצעות שלנו לממן את הסיכום הזה, ובסופו של דבר החלטנו שהסיכום ימומן מתקציב ולא באופן של סבסוד צולב, אז עכשיו לבוא ולהגיד גם וגם - - -
משה גפני: אתה אמרת על 42 מיליון שזה "לעג לרש".
משה גפני: אני מציע שתחליף איתי במשא ומתן איתם.
משה אבנון: אני מסכים איתך.
משה אבנון: לא, השגת הישג חשוב מאוד.
משה גפני: בסדר, אבל אני לא מקבל מה ששירה אומרת, ואני אמשיך לדון בעניין הזה, אבל אני אמשיך לדון בהסכמה, עד שיבואו בעזרת השם ימים טובים שאני כבר לא אצטרך הסכמות, וזה לא רחוק היום הזה.
שחר קניג: קניג שחר, יועץ עמותת תנו יד לחירש ונכים למען נכים.
שחר קניג: שאלה קצרה.
שחר קניג: מה קורה לגבי כל חולי מחלות העור שכן צריכים לשמור על היגיינה גבוהה ולא נכנסים לקריטריונים האלה?
משה גפני: התשובה היא כדלהלן.
משה גפני: יש סיכום ששירה לא הזכירה אותו, כשעל זה אין ויכוח – בכל הרשימות שאנחנו מדברים עליהן, אנחנו ישבנו בין היתר עם משרד הבריאות – זכאים שמשרד הבריאות קבע את זכאותם בשל סיבות רפואיות, למשל חולי עור – אגב, לא תמיד זה קבוע, בחלק מהמקרים זה זמני – הם מקבלים אישור ממשרד הבריאות, הם זקוקים למים בגלל מחלתם.
משה גפני: למשל, מחלת עור או מחלות אחרות, נציגת משרד הבריאות באחד הדיונים שקיימנו אמרה את זה – בכל רשימה שתתגבש בסופו של דבר, הם יהיו בפנים, ואגב, זאת לא רשימה גדולה.
משה גפני: התשובה היא חיובית.
שחר קניג: תודה רבה.
נעמי מורביה: נזכרתי בנתון שלא דיברנו עליו בכלל.
נעמי מורביה: במידה ששני בני הזוג הם נכים שמרותקים לכיסאות גלגלים, פגועי-גפיים, הם צורכים פי-שניים מים.
נעמי מורביה: זה בכלל לא נכנס.
משה גפני: אז הם זכאים.
נעמי מורביה: הם זכאים, אבל להנחה אחת.
נעמי מורביה: הם עדיין יחרגו.
אורי מקלב: כל אחד יקבל.
נעמי מורביה: כל אחד בנפרד יקבל?
אורי מקלב: את לא מכירה בגודל ההישג.
אורי מקלב: את לא מכירה בגודל ההישג, את לא הפנמת את זה.
אורי מקלב: מדובר על כך שכל אחד יקבל כפול.
נעמי מורביה: זו בשורה.
משה גפני: האם יש עוד מישהו שרוצה להתייחס לעניין לפני שאני מסכם?
משה גפני: שירה, רצית להגיד משהו?
שירה גרינברג: בגלל שדיברו ספציפית על מחלות עור – וגם אנחנו חשבנו את זה והעלינו אז בפני נציגת משרד הבריאות – רק חשוב להגיד שהיא אמרה שיש כאלה שיש להם מחלות עור, שדווקא לא טוב להם שימוש במים, ולכן זאת לא ההגדרה.
שירה גרינברג: משרד הבריאות יעביר את זה.
משה גפני: אני אומר, ושירה הזכירה את זה - מדובר על כאלה שיש להם מחלות, שהמחלות האלה דורשות יותר מים, הם יהיו זכאים בכל רשימה שתתגבש.
משה גפני: אני מסכם כדלהלן.
משה גפני: אתם אמורים לשבת ב-25 במרס, לקבוע את כל הדברים האלה.
משה גפני: אני מבקש מחבר הכנסת אורי מקלב שיישב אתכם על גיבוש הרשימה בסופו של דבר לגבי ההחלטה שאנחנו נחליט.
משה גפני: אנחנו דיברנו על כך שיכול להיות שיש כפולים, צריך לשבת גם עם הביטוח הלאומי, ולפני כן גם לשבת עם אנשים שעוסקים בעניין הזה – נכים שעוסקים בכך – אתה תחליט עם מי אתה רוצה לשבת, והרשימה שתגבשו יחד איתו, היא תהיה הרשימה שתאושר בוועדה.
משה גפני: אני מקווה שזה יקרה עוד לפני ה-25 במרס.
משה גפני: האם תוכל להספיק?
משה גפני: מה קורה בוועדת הפנים?
אורי מקלב: באמצע ההצבעות.
משה גפני: האם זה ייגמר היום?
אורי מקלב: ייגמר, לא היום, לא בטוח מחר, אולי מחרתיים, אבל אחרי כן אין הצבעה על החוק.
אורי מקלב: בזה נגמרים הדיונים, זה רק בוועדה.
משה גפני: זאת אומרת, תוכל להספיק עד ה-25 במרס.
אורי מקלב: אני מאוד מקווה.
אורי מקלב: אחד התנאים, שזה צריך להיות עם המחשב של הביטוח הלאומי.
אורי מקלב: מה שקורה – אנחנו עם הביטוח הלאומי הולכים צעד קדימה, וחוזרים שני צעדים אחורה.
אורי מקלב: נתונים – אין נתונים, אין מי שיודע.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לשבת בישיבות עם המחשב של הביטוח הלאומי לגבי שאלות שיש לנו.
אורי מקלב: אני מדבר כרגע על פרוצדורה אבל אני אומר זאת עכשיו בקול.
אורי מקלב: כשאנחנו מעלים נושאים, אנחנו רוצים לקבל תשובות.
אורי מקלב: בזה שאנחנו יושבים בישיבות ואחרי כן צריכים לחזור לביטוח לאומי – יבדקו, ולא יודעים – אנחנו אף פעם לא מתקדמים.
משה גפני: את תוכלי לעזור בעניין הזה?
אורי מקלב: אנשים שיודעים "לחתוך" את המחשב, יודעים לעשות חתכים שאנחנו צריכים.
אורי מקלב: אנחנו נגדיר את הדברים, אתם תתנו נתונים.
שירה גרינברג: כדאי להעביר אליהם את כל האינפורמציה שמעוניינים שהם יגיעו איתה לישיבה כדי שבאמת הנציג שמגיע, יוכל לענות.
משה גפני: בסדר, אבל אני רוצה שחבר הכנסת אורי מקלב יגבש עקרונות לפני הישיבה שלכם.
משה גפני: אני מבקש שהביטוח הלאומי יעזור לו – הוא מתנדב לעניין הזה, הוא מאוד הצליח בנושא היטל הבצורת – אחרת לא נצא מזה.
משה גפני: מי שמכיר את העניין מקרוב, הם אחרי כן מעמידים אותי במצב שאני יכול לסכם עם משרד האוצר משהו, פתאום מעלים טענות שאין לי תשובות לגביהן.
משה גפני: אני לא רוצה לצאת במצב שגם אני מביא את הכסף, גם משה אבנון יגיד שזה "לעג לרש", גם הנכים יגידו שאני לא עוזר למי שצריך לעזור – ואני משקיע כל כך הרבה זמן – אני רוצה שלפחות במסגרת המצומצמת הזאת יהיה הפתרון הצודק ביותר.
משה גפני: חבר הכנסת אורי מקלב הוא איש מקצוע בעניין הזה, הוא עבר כבר את הכול, הוא היה סגן ראש עיריית ירושלים, אנחנו בוועדה סומכים עליו.
משה גפני: אני מקווה שהרשימה שתתגבש תהיה טובה, ואל תתקמצנו על ה-200,000.
משה גפני: לא יקרה שום דבר אם יהיה 240,000.
משה גפני: תודה רבה, אני מודה לכם.
משה גפני: חבר הכנסת מקלב, תודה רבה.
משה גפני: אנחנו מתחילים את הדיון בהצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 42), התשע"ב-2011 (סעיפים 1-6).
משה גפני: לפני שאנחנו ממשיכים בדיון בנושא הזה, חברת הכנסת רוחמה אברהם, יש לך הצעה לסדר.
רוחמה אברהם-בלילא: כן, אני מבקשת הצעה לסדר.
רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב ראש, בוקר טוב לכל הנוכחים.
רוחמה אברהם-בלילא: הבוקר אזרחי ישראל הוכו בתדהמה לאור העובדה - לדעתי זאת עוד איזושהי הפתעה חדשה לקראת חג הפורים – שהם קיבלו מעות פורים בדמות חשבונות חשמל מנופחים.
רוחמה אברהם-בלילא: חשבונות החשמל המנופחים האלה נובעים כתוצאה מעלייה מטורפת של 15 אחוזים בחודשים האחרונים במחירי החשמל.
רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שלא יכול להיות מצב שבו זוג עם שני ילדים מקבל חשבון חשמל מנופח של למעלה מאלפיים שקלים.
רוחמה אברהם-בלילא: יש כאן מצב שמשפחות רבות הולכות להיקלע למצוקה כלכלית גם לאור העובדה שמחירי החשמל עלו וגם לאור העובדה שאנחנו נכנסים לחג הפסח.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת ממך אדוני היושב ראש לקיים מחר דיון דחוף בוועדה וזאת לאור העובדה שהייתה עלייה דרמטית במחירי החשמל.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת להעלות על סדר יומה של הוועדה ולשקול או להציע לאוצר לבטל את 15 האחוזים מע"מ שאזרחי מדינת ישראל משלמים.
רוחמה אברהם-בלילא: אחת הבעיות היא שאותם סופרי מונים מגישים את חשבונות החשמל על פי הערכות ולא על פי מה שאמורים לשלם באמת.
רוחמה אברהם-בלילא: לכן אני חושבת שמן הראוי שמחר על הבוקר – אמנם תענית אסתר ואני לא יודעת אם כבודו יגיע למשכן – לקיים דיון דחוף בסוגיה הזאת אליו לזמן את רשות החשמל, משרד התשתיות וכל הגורמים הנוגעים בדבר כי אנחנו לא יכולים לעבור על זה לסדר היום.
משה גפני: קודם כל, השתדלתי שלא לקיים ישיבה בתענית אסתר אבל אם יש צורך, אני אעשה.
משה גפני: במקרה הזה אני לא מתכוון לקיים ישיבה משום שנושא מחירי החשמל שייך לוועדת הכלכלה.
רוחמה אברהם-בלילא: גם זה שייך לוועדת הכלכלה?
משה גפני: לא גם אלא זה.
משה גפני: הדברים האחרים לא שייכים לוועדת הכלכלה.
ציון פיניאן: זה על פי התקנון.
משה גפני: זה על פי התקנון.
רוחמה אברהם-בלילא: כאשר ועדת הכספים עסקה לא אחת בכל מה שקשור לפרי הגליל, זה בסדר.
משה גפני: זה בסמכות הוועדה.
שגית אפיק: זה בסמכות הוועדה.
רוחמה אברהם-בלילא: כאשר ועדת הכספים התכנסה לדון בסוגיית ועדת טרכטנברג ודנה במסקנות.
משה גפני: לא, בטרכטנברג היא לא דנה.
משה גפני: אף פעם היא לא התכנסה בנושא.
רוחמה אברהם-בלילא: הוועדה הזאת התכנסה בנושא טרכטנברג שלושה שבועות אחרי כן.
משה גפני: את מדברת על הרפורמה במיסוי.
שגית אפיק: חוק לשינוי נטל המס.
משה גפני: שינוי נטל המס היה בסמכות הוועדה.
משה גפני: הנושא הזה של פרי גליל וכל המקומות הללו, הם בסמכות הוועדה.
משה גפני: הנושא של חינוך חינם, העברת הכסף, זה בוועדה.
משה גפני: מחירי החשמל זה בוועדת הכלכלה.
רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היועצת המשפטית, נמצא את הדרך הנכונה לקיים את הדיון הזה מחר.
משה גפני: העלאת מחירי החשמל זה דבר חמור וגם אני ער לכך.
ציון פיניאן: יש בעיות עם הוט.
ציון פיניאן: בגלל שזה לא בוועדה הזאת, אני אפילו לא פונה בנושא.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל אני כן פונה.
רוחמה אברהם-בלילא: זאת השלכה רוחבית.
שגית אפיק: זה במובהק לפי התקנון שייך לוועדת הכלכלה.
שגית אפיק: זה נכון שפרי גליל הוא בסמכות הוועדה, נכון שגם הבלו על הדלק בסמכות הוועדה ולא היה ראוי שוועדת הכלכלה תקיים בזה דיונים אבל השאלה אם רוצים לעשות מלחמה של דווקא או להתנהל לפי התקנון.
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו לא רוצים לעשות מלחמה של דווקא.
משה גפני: אומרים לי שיש הצעות לסדר על גל ההתייקרויות במשק.
משה גפני: נראה מה נעשה.
רוחמה אברהם-בלילא: למנהל הוועדה יש ניסיון רב בוועדה.
משה גפני: אבל אני לא יכול לדון ספציפית על החשמל אלא על גל ההתייקרויות.
משה גפני: ההערה היא נכונה והיא במקומה.
רוחמה אברהם-בלילא: הגשנו מכתב לאדוני כדי לקיים במהלך שבוע הבא או במהלך השבועיים הקרובים, ואתה תמצא לנכון את הזמן אבל לפני חג הפסח, דיון בכל מה שקשור לכספים של העמותות.
משה גפני: אנחנו עוברים להצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 42), התשע"ב-2011 (סעיפים 1-6).
איריס וינברגר: איריס ויברגר.
איריס וינברגר: בוקר טוב.
שגית אפיק: למעשה מדובר בסעיפים שנשארו אחרי שהקראנו והסברנו אותם בישיבה הקודמת אלא שנשארו בהם בעיות שונות שהוועדה לא הכריעה בהן.
איריס וינברגר: בנוסף לכך הוועדה הייתה מעוניינת בסעיפים כדי ליצור השלמה לתיקון שנעשה בנושא של קביעת מועד חיוב על בסיס מזומן לנותני שירותים.
משה גפני: אנחנו פיצלנו את החוק.
משה גפני: הגענו להסכמה אתכם שיהיה מע"מ מקוון על סכום של 2.5 מיליון שקלים ובעמותות על 20 מיליון שקלים.
משה גפני: אני שומע טענות לכאן ולכאן על הצעת הפשרה הזאת אבל אני עומד מאחוריה והיא אושרה במליאת הכנסת.
משה גפני: נותרו הסעיפים האחרים ואני מקווה שגם בהם נגיע להסכמה.
משה גפני: אם לא נגיע להסכמה, נצטרך להכריע.
איריס וינברגר: אני אתחיל לפי הסדר מבחינת הסעיפים.
איריס וינברגר: קודם כל, נושא מועד החיוב על בסיס מזומן.
איריס וינברגר: אנחנו מבקשים היום מהוועדה לאשר שלושה תיקונים.
איריס וינברגר: התיקון הראשון הוא התיקון שהיה כבר מונח בפני הוועדה והוא שבסיטואציה שיש יחסים מיוחדים בין צדדים או עסקה שלא נקבע לה מחיר או שתמורתה, כולה או חלקה הינה בכסף, מועד החיוב לא יהיה על בסיס מזומן אלא על בסיס מצטבר כדי שניתן יהיה לפקח בסיטואציה כזאת.
איריס וינברגר: הסעיף הנוסף הוא לתקן את סעיף 46(א).
איריס וינברגר: כשתיקנו את מועד החיוב, לא עשינו תיקון משלים בסעיף 46 וכך נוצר מצב שהמועד להוצאת חשבונית מס לגבי עסקאות על בסיס מזומן הוא תוך 14 ימים והמועד להוצאת חשבונית מס לעסקאות על בסיס מצטבר הוא דווקא תוך שבעה ימים.
איריס וינברגר: זה המצב שנוצר בעקבות התיקון ביוני לגבי נותני שירותים.
משה גפני: קודם תסבירי.
איריס וינברגר: פנינו כבר לפני כמה חודשים ללשכות וביקשנו התייחסות אבל לא קיבלנו לעניין הזה.
איריס וינברגר: אנחנו מניחים שאין התנגדות.
איריס וינברגר: אנחנו רוצים כאן לקבוע מועד אחד, לא להפריד שבעה ימים ו-14 למועד הוצאת חשבונית.
איריס וינברגר: אנחנו הולכים כאן על המועד המאוחר יותר, על 14 יום וזה יהיה אחיד לכולם, בין אם זה מועד על בסיס מזומן או מצטבר.
איריס וינברגר: המשמעות של זה היא שאם אדם נותן שירות קיבל תמורה ב-3 בחודש, מועד הוצאת החשבונית הוא 14 ימים אחרי ה-3 בחודש ובהתאם לכך מועד הדיווח למע"מ ומועד התשלום.
איריס וינברגר: אם זה בין ה-15 ל-30 לחודש, בעצם הוא אפילו דוחה בחודש נוסף את הדיווח.
איריס וינברגר: לכן מבחינתנו זה מקל, זה מאחד וזה מפשט.
איריס וינברגר: לצורך כך אנחנו נמחק את הסיפא בסעיף 46(א).
איריס וינברגר: התיקון הנוסף הוא תיקון בסעיף 47(א).
איריס וינברגר: לבקשת כל הגורמים ובמיוחד חברי ועדת הכספים, אחרי ששקלנו.
איריס וינברגר: עלתה בעיה שכאשר מועד החיוב הוא על בסיס מזומן, העוסק שהוא על בסיס מזומן לא נהנה כי הלקוח שלו דורש ממנו את הוצאת חשבונית המס במועד מתן השירות ולא במועד תשלום התמורה.
איריס וינברגר: כך יוצא שבעצם התיקון על בסיס מזומן לכאורה, בחלקו לפחות, התרוקן מתוכנו.
איריס וינברגר: לכן אנחנו כרשות המסים מלכתחילה לא רצינו להתערב.
איריס וינברגר: ראינו בזה מערכת יחסים בין העסקים לבין העוסקים וכי לא נכון שהרשות תתערב.
איריס וינברגר: לאור הבקשה חשבנו שנכון באמת לקבוע נורמה כלפי הקונה, כלפי הלקוח, כדי שלא תהיה כאן עבירה שעובר אותו עוסק על בסיס מזומן שהוא הצד החלש בעסקאות האלה ולקבוע שהקונה לא ידרוש חשבונית מס כאמור קודם לתשלום התמורה או חלקה לפי העניין אם המועד לחיוב במס בשל העסקה חל עם קבלת התמורה ועל הסכום שנתקבל.
איריס וינברגר: כך אנחנו בעצם קובעים נורמה.
איריס וינברגר: לפי דברי הארגונים מדובר כאן בעוסקים נורמטיביים שמבקשים את החשבוניות האלה וברגע שאנחנו נקבע את הנורמה, אנחנו מניחים שהמשק באמת יתרגל ויפנים את נושא בסיס המזומן ולא ידרוש חשבוניות מס לפני כן.
איריס וינברגר: יחד עם זאת יש חשש ברשות המסים שבעקבות קביעת הנורמה הזאת תבוא אלינו דרישה לבצע חקירות, להגיש כתבי אישום, בגלל שקונה הפר את אותה נורמה ובכל זאת דרש את החשבונית קודם.
איריס וינברגר: ברור שכאן מדובר בחקירות שהן חקירות מורכבות כי זאת מילה מול מילה וספק אם באמת הסנקציה הפלילית היא הסנקציה המתאימה למקרה הזה, למרות שיכול להיות שבסיטואציות מסוימות היא מתאימה אבל שוב, ספק גדול.
איריס וינברגר: לכן אנחנו היינו רוצים לראות האם באמת מדובר בעוסקים נורמטיביים שברגע שתיקבע הנורמה המשק יעבוד בהתאם לזה ולכן לא יהיה צורך באכיפה וסנקציות וכולי אם לאו, או שבאמת זה יגרור הרבה פניות וידרוש טיפול רב מאת רשות המסים בסיטואציה הזאת.
איריס וינברגר: לכן רצינו לבקש מהוועדה לקבוע את הנורמה הזאת למשך שלוש שנים בשלב ראשון כהוראת שעה ובמידה ובאמת הנורמה תושרש והמשק יתנהל לפיה, אפשר יהיה לקבוע אותה כהוראת קבע.
איריס וינברגר: אם נראה שיש אתה בעיות וכולי, צריך יהיה לעשות חושבים מחדש ולראות מה אנחנו עושים עם התיקון הזה.
משה גפני: למה צריך הוראת שעה?
משה גפני: אם תראו שזה לא בסדר, תבטלו.
רוחמה אברהם-בלילא: זה גם מה שאני רציתי לומר.
רוחמה אברהם-בלילא: קודם כל, אני מלינה על שני דברים.
רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב ראש, אני מברכת על עצם קיום הדיון הזה אבל הדיון האחרון שהיה, היה ב-28 בדצמבר.
רוחמה אברהם-בלילא: היו זמנים דחופים ולחוצים ובעקבות אותם לחצים הצלחנו להביא לסיטואציה של תיקון החוק המבורך הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: קודם כל, נאמר והייתה הסכמה שמיד בימים הקרובים – זאת אומרת עשרה ימים-שבועיים – יוקם צוות מיוחד יחד עם ועדת הכספים שיכלול גם את נציגי הארגונים על מנת שנבוא בהסכמות נרחבות.
רוחמה אברהם-בלילא: שוב, הרשות כמו רשות מרגישה עצמאית, וזה בסדר, בלי שום הליך של שיתוף בעניין הזה.
משה גפני: היו גם ויכוחים בתוכם וזה דבר לגיטימי.
משה גפני: נראה לאן אנחנו מתקדמים.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל ניתנה הנחיה שיוקם צוות מיוחד לצורך העניין הזה וזה לא קיים.
רוחמה אברהם-בלילא: זה מלמד אותי לגבי הבאות ואני מתנצלת על האמירה הזאת.
רוחמה אברהם-בלילא: דבר שני.
רוחמה אברהם-בלילא: את יודעת, תמיד בסופו של דבר הזמן מגיע.
רוחמה אברהם-בלילא: יש הבטחות אבל בסוף הדלת נפתחת, הזמן מגיע ואנשים נפגשים.
רוחמה אברהם-בלילא: זה קרה היום ואני חיכיתי לזה.
רוחמה אברהם-בלילא: מכיוון שאני הייתי שותפה לחוק הזה, אני חושבת שאם אנחנו כבר הולכים לתיקון – אני מקבלת את ההערה שלך – התיקון הזה צריך להיות בחקיקה ולא בהוראת שעה.
משה גפני: בחקיקת קבע.
רוחמה אברהם-בלילא: בחקיקת קבע.
משה גפני: גם הם מציעים חקיקה אבל לשלוש שנים.
רוחמה אברהם-בלילא: לא בהוראת שעה.
משה גפני: גם אני חושב בחקיקת קבע.
משה גפני: אם זה לא טוב, אפשר לבטל.
רוחמה אברהם-בלילא: תמיד רשות המסים אמרה לא לבלבל את הצרכנים ולא לבלבל את אותם בעלי עסקים קטנים.
רוחמה אברהם-בלילא: ברגע שאתה מתנה התניה כזאת שיש לה השלכת רוחב מאוד רחבה גם בהיבט של ההטמעה, עובר זמן עד שאנשים יתרגלו ועד שהם ידעו איך לפעול בסוגיה הזאת.
רוחמה אברהם-בלילא: אנשים יקבלו את זה ויטמיעו את זה, אבל אז אולי יחליטו לבטל.
רוחמה אברהם-בלילא: זה צריך להיות גם באישור ועדת הכספים.
רוחמה אברהם-בלילא: זאת ההערה שלי לפני שאנחנו יורדים לפרטים.
משה גפני: לגבי היחסים המיוחדים, אני מבקש להדגיש – והדגשתי את זה גם בישיבה הקודמת – שצריך להיות ברור על מה אנחנו מדברים.
איריס וינברגר: מדברים על יחסים מיוחדים שהמפר מושפע מאותם יחסים.
משה גפני: כן, אבל לא ללכת לצד המקל אלא לצד המחמיר.
משה גפני: זאת אומרת, לצד שזה באמת חד משמעי.
איריס וינברגר: אנחנו הולכים.
עופר שרון: רציתי להבהיר שהמונח יחסים מיוחדים הוא מונח שיש לגביו פסיקה ענפה.
עופר שרון: זה לא מונח חדש.
עופר שרון: על פי הפסיקה הנטל חל על רשות המסים להוכיח כי המדובר אכן ביחסים מיוחדים שבעטיים יש להחיל את הוראות החוק הספציפיות.
עופר שרון: זאת אומרת, זה דבר שהוא מאוד דווקני על פי הפסיקה הקיימת.
משה גפני: מי שמסתמך על מה שאתה אומר, הוא עצלן.
משה גפני: זאת אומרת, ועדת הכספים תהיה ועדה עצלנית אם היא תאמר שיש פסיקה ענפה וחובת ההוכחה עליכם.
משה גפני: תגידו עכשיו לוועדה מה זה יחסים מיוחדים.
משה גפני: למה אני צריך להתעצל?
איריס וינברגר: קרובי משפחה.
עופר שרון: אני מוכן להסביר.
עופר שרון: אלה גם קרובי משפחה.
משה גפני: קרובי משפחה זה בן דוד?
עופר שרון: אנחנו צריכים להוכיח שהיחסים המיוחדים יגרמו למפר.
רוחמה אברהם-בלילא: איך אתה יכול להוכיח דבר כזה?
עופר שרון: יש לזה מבחנים.
איריס וינברגר: חברת אם וחברת בת.
עופר שרון: מנהלים וחברות.
משה גפני: אתם עוברים מנושא לנושא.
משה גפני: קודם כל, מה זה קרובי משפחה?
איריס וינברגר: בדרך כלל מדבר על קירבה ראשונה.
משה גפני: קירבה ראשונה, זה לא בן דוד.
איריס וינברגר: אני חושבת שלא, אבל אם יוכח שיש כאן בני דודים והמחיר הושפע, זאת אומרת שיש לי מחיר שוק של מאה אלף שקלים למוצר מסוים אבל המחיר נמכר בעשרים אלף שקלים, אז יש כאן מחיר שכנראה הושפע מיחסים מיוחדים.
איריס וינברגר: אני רוצה לומר עוד משהו.
משה גפני: יש לנו זמן.
משה גפני: אין לנו היום סעיפים רבים נוספים וגם ההעברות התקציביות הן לא רבות כי אתמול העברנו את הרוב.
שגית אפיק: יש את הצווים שהם מאוד חשובים.
משה גפני: נשלב גם את זה בחוק.
משה גפני: החלק הזה של היחסים המיוחדים, אמרתם שלושה דברים ואני רוצה לעשות סדר בזה.
משה גפני: אמרתם קרובי משפחה, אמרתם חברת אם וחברת בת ואמרתם אם המחיר מושפע כתוצאה מהיחסים הללו.
איריס וינברגר: שזה כבר כתוב בסעיף.
משה גפני: אני רוצה שנעשה בזה סדר.
משה גפני: קרובי משפחה, אם זה בעל ואישה אבל המחיר לא הושפע?
איריס וינברגר: זה לא ייכנס לחוק.
איריס וינברגר: הסעיף לא יחול.
איריס וינברגר: זה יהיה על בסיס מזומן.
משה גפני: אפילו שזה בעל ואישה.
עופר שרון: כן.
משה גפני: אם כן, העיקר הוא האם המחיר מושפע.
משה גפני: אז אפילו לא קרובי משפחה אלא אפילו מישהו שלא קשור בכלל וזה יכול להיות מישהו מסין.
משה גפני: לא, הם אומרים שלא.
משה גפני: קרובי משפחה מדרגה ראשונה, הם אומרים לא.
איריס וינברגר: אם אין קשר בין שני העוסקים, בין העוסק והלקוח, ואין יחסים מיוחדים והמחיר נמוך, עדיין זה מחיר העסקה.
שגית אפיק: אלה צריכים להיות שני תנאים.
שגית אפיק: גם היחסים המיוחדים וגם שהמחיר הושפע כתוצאה מהיחסים.
איריס וינברגר: במע"מ יש שלוש סיטואציות בהן אנחנו קובעים מחיר לפי מחיר שוק.
משה גפני: אני שואל מה יהיה אם מישהו איננו קרוב משפחה אבל המחיר מושפע.
משה גפני: מה הדין שחל עליו?
איריס וינברגר: הוא צריך להיות מושפע מיחסים מיוחדים.
משה גפני: אין יחסים מיוחדים.
איריס וינברגר: אם אין יחסים מיוחדים, זה המחיר במע"מ.
שגית אפיק: הפרשנות ליחסים מיוחדים היא פרשנות יחסית.
עופר שרון: דווקנית ומחמירה.
שגית אפיק: היא מחמירה.
שגית אפיק: היא לא פרשנות מקלה אלא היא מרחיבה.
משה גפני: זאת אומרת, צריך את שתי הסיבות.