GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה כהן: יש פה פחות או יותר ניתוח של החלוקה בין הקמעונאי ליצרן ולמדינה.
משה כהן: בתוך המספרים האלה רואים שחלקה של המדינה מתוך 100 הוא 21 והחלק היצרני הוא 26.
משה כהן: אני מדבר בשער המפעל, אחרי שהמוצר מגיע.
משה כהן: והחלק של הקמעונאי הוא 23.
אבישי ברוורמן: איזה ממוצע זה?
משה כהן: זה ממוצע משוקלל, לקח בהנחה את הממוצעים.
אבישי ברוורמן: באיזה תעשייה?
משה כהן: בתעשיית המזון, שזה עיקר הסל.
משה כהן: הוא לקח את המחירים המשוקללים, רווח גולמי קמעונאי 27%, עלות משער המפעל לחנות, סדר גודל של 18%, רווח גולמי יצרני 30, זה גם ממוצע, יש חברות ציבוריות שהן ב-40 פלוס, יש חברות שהן בהרבה פחות, ומיסי יבוא משוקללים 6, כי כמובן יש הרבה מוצרים שהם בכלל לא ברי מס על היבוא.
משה כהן: ואנחנו רואים פה איך מוצר שהוא ב-30-32 מגיע ל-100.
משה גפני: מי מרוויח בדרך?
משה כהן: כל השרשרת מרוויחה, אבל יש הרבה אי יעילות בשרשרת שנובע גם כתוצאה ממה שאבישי ברוורמן, ריכוזיות, וגם נובע כתוצאה מחוסר סדר.
משה כהן: בעולם הקמעונאי באירופה קיימות כל מיני תקנות כדי למנוע את חלק מהבזבוז, ואני אתן, בקצרה, ברשותך, כמה דוגמאות.
משה גפני: כן, בקצרה.
משה כהן: לדוגמה ניקח את תחום הספקים, חוסר היעילות פה נובע קודם כל מעצם הריכוזיות בנושא הסדרנות שעלה פה על הפרק.
משה כהן: בסדרנות היום שוכב הרבה כסף על הרצפה, כי הסדרנות, ברגע שהיא מבוצעת על ידי ספקים, חנות קטנה מקבלת רבע משרת יום, זאת אומרת שיש הרבה שעות מבוזבזות של הסדרנים וזה כדי לשמור על הכוח במדף.
משה כהן: זאת אומרת שסדרנית צריכה לעבור חמש חנויות והיא גם מקבלת כסף על הדרך שלה, על שעה בין חנות לחנות ובין זה שהיא קופצת מהמדף הזה למדף הזה.
משה כהן: חוסר יעילות מתבטא גם בהפצה.
משה כהן: באירופה ההפצה מתבצעת על ידי חברות שמפיצות לכולם, שיכולות להביא גם את שטראוס וגם את תנובה ביחד לאותה נקודה.
משה כהן: כל העלויות האלה בסוף מצטברות ועולות למחיר לצרכן.
משה גפני: מי צריך לעשות את הסדר הזה?
משה כהן: אני לא יודע, אני רק יכול - - -
משה גפני: מי עושה את זה באירופה?
משה כהן: באירופה יש חברות הפצה מרוכזות שמגיעות פעמיים שלוש.
משה גפני: השאלה אם הממשלות מעורבות, או שזה סדר שהם עושים בעצמם.
משה כהן: אין לי מושג.
משה כהן: אני רק מראה איפה שוכב כסף על הרצפה שהצרכן בסוף משלם אותו כתוצאה מחוסר יעילות.
משה כהן: גודל ספקים, לגבי ריכוזיות – בארץ יש גם ספקים שמהווים 17%-18% משוק המזון.
משה כהן: בארצות הברית, שזה הכי ריכוזי בעולם חוץ מישראל, הספק הכי גדול מהווה 7%-8% מהמחזור, שזה קראף ופרוקטר אנד גמבל.
משה כהן: יש פה תרבות, בעיקר של הספקים הגדולים, של עודף מוצרים כדי לתפוס מקום על המדף.
משה כהן: אם אתה מצרף לזה את חוסר היעילות והתחרות שהיא לא רציונלית של הקמעונאים, יש פה קרוב ל-30%-40% עודף בשטחי מדף שגורם לאי יעילות שבסוף פוגע ברווחיות ומגיע בסוף למחיר לצרכן.
משה כהן: בצד הקמעונאים, מעבר לעודף שטחי מזון, אחד העיוותים הכי גדולים נוגע לזה שפותחים הרבה הרבה חנויות דיסקאונט גדולות, שמעבר לזה שההגעה אליהן כולל פקקים, גודש תנועה ודלק, גם מייצרות תחרות מחירים מאוד גדולה, ואם אתה מנתח ואתה לוקח את המחירים בפריפריות, שם יש פחות תחרות, רמת המחירים הרבה יותר גבוהה.
משה כהן: מעבר לזה שאתה רואה פה את חלקה של המדינה, יש בעולם כל מיני פתרונות ושיטות איך להוזיל גם דרך היצרנים, דרך הקמעונאים וגם דרך המדינה, אבל הזמן קצר.
משה גפני: זה חשוב, מה שאמרת.
משה גפני: מי נמצא מרשות המים?
משה גפני: אתם יכולים לבוא לפה ולהגיד מה אתם אומרים על המצב הזה.
גלעד פרננדס: אני אתייחס גם לנושא של התעריפים.
משה גפני: למה אתם לוקחים לנו מע"מ?
גלעד פרננדס: קודם כל מע"מ לא רשות המים לוקחת, זה האוצר וזה החוק.
משה גפני: נמצא מישהו מהאוצר?
משה גפני: אתה תצטרך לענות אחריו למה אתם לוקחים לנו מע"מ, מה עשינו לכם.
אמיר אדרי: אנחנו שני נציגי אוצר כאן.
משה גפני: אז תתחלקו, אתה תענה על 8% ואתה תענה על 8%.
גלעד פרננדס: אנחנו נדבר גם על הנושא ההידרולוגי.
משה גפני: רק לא הרצאה על המים.
משה גפני: אתם לא אחראים על המים, זה אנחנו אחראים, אנחנו התפללנו, ירד גשם.
משה גפני: בסדר, דברו על הכסף.
גלעד פרננדס: הנתונים של רשות המים היום אומרים שעד עכשיו אנחנו מתקרבים לממוצע השנתי הארצי.
משה גפני: מה זה הממוצע השנתי?
גלעד פרננדס: כשבודקים כמה משקעים ירדו אז יש ממוצע ארצי.
גלעד פרננדס: בשבע השנים האחרונות היינו מתחת לממוצע הארצי.
גלעד פרננדס: השנה אנחנו מתקרבים וכנראה שבעזרת נס נגיע לממוצע הארצי.
גלעד פרננדס: זאת הייתה השנה, זה לא הייתה שנה של 150% או 200% מהממוצע.
גלעד פרננדס: זה מבחינת פרופורציות קודם כל.
גלעד פרננדס: הגירעונות ההידרולוגיים במאגרים זה כמויות מים אדירות שחסרות לנו עדיין ומוערכות על ידי השירות ההידרולוגי של רשות המים בכ-1.35 מיליארד מטר קוב שעדיין חסרים.
גלעד פרננדס: מתי תעריפי המים יירדו כתוצאה משנים ברוכות?
גלעד פרננדס: תעריפי המים באירועי קיצון, כמו שהיה במשבר של הבצורת ב-2009, שאדוני כמובן זוכר, עם היטל הבצורת.
גלעד פרננדס: כיוון שלא היו מים הופעל כלי תעריפי מאוד אגרסיבי כדי ליצור חיסכון במים.
גלעד פרננדס: מצד שני, נניח שבעזרת ה' יהיו לנו שבע שנים ברוכות והמאגרים מתמלאים, אזי נוכל להפיק מים ממקורות יותר זולים, חלף מקורות ההתפלה, ואז נוכל גם להוזיל את תעריפי המים בשיעור מסוים.
גלעד פרננדס: אבל עד שזה יקרה אנחנו נמשיך להתפלל ולקוות שבאמת גם השנים הבאות יהיו שנים ברוכות בגשמים והמאגרים יתחילו להתמלא.
גלעד פרננדס: זה לנושא תעריפי המים, ויש פה את דר' גבי ויינברגר מהשירות ההידרולוגי.
גבריאל ויינברגר: למעשה גלעד ציין את הנקודות העיקריות, אני רק רוצה להזכיר והנושא הזה עלה בין הדוברים הקודמים.
גבריאל ויינברגר: באותן שבע שנים שחונות אנחנו צברנו גירעון, זה לא שהתחלנו את השנה הזו שהיא, כפי שנאמר, שנה ממוצעת לחלוטין, ב - - -
טלב אלסאנע: זה גירעון של רשות המים?
גבריאל ויינברגר: אנחנו מדברים על גירעון הידרולוגי במאגרים כולם שהגיעו לסדר גודל של 800 מיליון קוב, 0.8 מיליארד.
גבריאל ויינברגר: זה גירעון מצטבר במהלך שבע השנים.
גבריאל ויינברגר: זאת אומרת כך התחלנו למעשה את השנה ההידרולוגית הנוכחית ואותו ממוצע, כנראה ששכחנו את הטעם של איך נראית עונת גשמים ממוצעת, הגענו בסך הכול לממוצע, יחד עם כל החווייתיות הזו של גשם ונחלים שוטפים וקוצפים בצפון.
גבריאל ויינברגר: אין כמו הוועדה הזו כדי לדבר על מאזנים, אז בסוף השנה ההידרולוגית הזו, 2011-2012, אנחנו בסך הכול נוסיף לאותו אוגר, לאותו מינוס אדיר שהצטבר במהלך השנים, משהו כמו מעל 70 מיליון קוב בסך הכול, ואם נזכור שאת השנה התחלנו מתחת לקווים אדומים אז אנחנו נתייצב על קרוב מאוד מעל הקווים האדומים.
משה אבנון: אדוני היושב ראש, מה קשור זה לתעריפי המים?
משה גפני: אני רוצה לתת לך רשות דיבור.
משה גפני: תאמין לי, מה הייתי עושה בלעדיך, רציתי לשאול את השאלה הזאת, טוב שאמרת.
משה גפני: כשהיה היטל הבצורת היו פה שני משרדים שישבו איתי בחדר, לא רוצה להגיד שרים, אבל שני משרדים, אחד דיבר איתי על זה שאין מים ועוד מעט לא יהיו מים בברזים, ואחד דיבר איתי על כך שחסר כסף באוצר.
משה גפני: זאת אומרת המים היו תירוץ.
משה גפני: בוא נדבר עכשיו על הכסף, הדיון עכשיו הוא לא מה יצא מהתפילות שלנו.
משה גפני: בסדר, אז אנחנו מתפללים שיהיו עוד מים וזה בסדר גמור וצריך להתמודד עם הנושא של המים, הנושא הכספי הוא נושא שעומד בפני עצמו.
משה גפני: במשרד האוצר, אם אתם תבואו עם מסקנה שאפשר בגלל הגשמים שירדו, זו לא המסקנה שהגעתם אבל אם הייתם מגיעים למסקנה, במשרד האוצר היו מקבלים חלחלה.
משה גפני: מאיפה יהיה להם כסף?
משה גפני: יעשו עוד קיצוץ רוחבי אחרי שעשינו כבר שניים?
משה גפני: על כל פנים אני מודה לכם.
משה גפני: משרד האוצר, למה אתם לוקחים לנו 16%?
משה גפני: מה רלוונטי זה שאין מים וזה שצריך לשלם, למה צריך לשלם מע"מ?
עדי חרמון: זה שאין מים זה לא רלוונטי.
עדי חרמון: אנחנו לוקחים מע"מ כי זאת מדיניות המיסוי שנלקח מע"מ על כל המוצרים.
עדי חרמון: מע"מ נלקח גם בעבר על מים, מקורות שילמה מע"מ בעבר על המים, פשוט כשהמים הגיעו דרך - - -
משה גפני: יש פה מישהו ממקורות?
חמד עמאר: אף פעם לא היה מע"מ במים.
משה גפני: יש איזה סיבה שמקורות לא נמצאת שנראית אותה?
משה גפני: אתם שילמתם מע"מ על המים?
חמד עמאר: בטח שלא, תשאל אותי, אני מחזיק את תיק התשתיות ברשות 24 שנה.
משה גפני: את מדברת על מקורות במדינת ישראל, או שאת מדברת על מקורות במדינה אחרת?
משה גפני: אומר נציג מקורות ש - - -
חמד עמאר: ההיפך, גם אשר שילמתם ודרשתם מאיתנו תשלום, קיבלנו את זה בחזרה.
חמד עמאר: אתה לא זוכר?
חמד עמאר: אני כן זוכר.
משה גפני: אני מתחיל להתבלבל.
משה גפני: אתה יכול לענות לי על השאלה הזאת בבקשה באופן מסודר?
משה גפני: היא נמצאת באמצע הדברים שלה ואני רוצה לתת לה לומר את הדברים, אני שואל האם חברת מקורות שילמה מע"מ, אם לא, בסדר, אם כן, איך שילמתם.
ארקדי גופמן: חברת מקורות גבתה מע"מ והתקזזה על המע"מ הזה מול רשויות המס.
משה גפני: למי שילמתם מע"מ?
ארקדי גופמן: חברת מקורות בחשבונות המים שלה גבתה מע"מ והתקזזה מול רשויות המסים, ככל חברה עסקית בישראל.
משה גפני: אתם גביתם גם מאלה שסיפקתם להם את המים?
ארקדי גופמן: זה היה רכיב בחשבונות המים.
משה אבנון: אדוני היושב ראש, צריך להבין את המספרים.
משה גפני: מר אבנון, אני אתן לך.
טלב אלסאנע: חשים גמגום בתשובה.
עדי חרמון: ככל שידוע לי ואפשר לבדוק את זה, חברת מקורות גבתה מע"מ על המים, הרשויות המקומיות שילמו מע"מ על המים ולא יכלו להזדכות על המע"מ הזה.
משה גפני: אני הצרכן, אני קיבלתי מרשות מקומית בצינור מים, היה מד שמדד כמה מים השתמשתי ושילמתי מים, אני שילמתי מע"מ?
עדי חרמון: שילמת מע"מ.
עדי חרמון: אתה שילמת מע"מ, פשוט הרשות המקומית היא זאת שגבתה ממך, הרשות המקומית שילמה מע"מ למקורות.
משה אבנון: הם פשוט לא יודעים את המספרים, אדוני היושב ראש.
עדי חרמון: ולכן מה שהשתנה זה שעכשיו - - -
משה גפני: אני לא סגרתי את העניין, אנחנו נחזור לזה.
חמד עמאר: הרב גפני, תרשה לי, אני אסביר לך ואחר כך שיענו על הכול.
משה גפני: אני אאפשר לך, אבל היא באמצע הדיבור.
משה גפני: זו שאלה מרכזית, האם שילמתי מע"מ או לא.
עדי חרמון: בחשבונות המים אתה לא ראית את המע"מ כי הרשות המקומית גבתה.
עדי חרמון: הרשות המקומית שילמה מע"מ למקורות וגלגלה את זה אליך, לצרכן.
עדי חרמון: בסופו של דבר שולם מע"מ על מים.
עדי חרמון: עכשיו המע"מ עלה קצת מאחר שהרשות המקומית לא גבתה על החלק שלה מע"מ והיום תאגיד המים כן גובה מע"מ, כי הוא תאגיד.
עדי חרמון: זה ההבדל במע"מ וזאת מדיניות הממשלה שנגבה מע"מ על כל המוצרים.
משה גפני: זאת אומרת הרשות המקומית לא גבתה ממני מע"מ, מכיוון שזו רשות מקומית, לאחר שזה עבר לתאגיד המים גובים מע"מ בגלל שזה תאגיד.
עדי חרמון: הרשות המקומית שילמה מע"מ - - -
משה גפני: אותי לא מעניין, אותי מעניין הנכה שנמצא באור עקיבא, האם הוא משלם מע"מ, כן או לא?
עדי חרמון: הוא שילם.
משה גפני: הוא לא שילם.
עדי חרמון: היו חיובים של מע"מ בתעריף המים.
משה גפני: עם כל הכבוד, אני לא כלכלן, לא למדתי באוניברסיטה, כולה למדתי בישיבה, אבל שכל ישר לימדו אותי, אני לא שילמתי מע"מ ועכשיו אני משלם.
יהודה ניב: שילמת על חלק קטן.
משה גפני: לא שילמתי כלום.
משה גפני: לא חשוב, אני לא יודע, את יודעת מה?
משה גפני: אני אאפשר לכולם, אני לא הולך לשום מקום, אין לי לאן ללכת.
משה גפני: אני לא יודע אם אני בקואליציה היום, אני לא יודע אם אני באופוזיציה.
מירי רגב: מה זה משנה איפה אתה?
מירי רגב: מה שחשוב בסוף לעשות למען אזרחי המדינה.
משה גפני: נכון, כל הכבוד, מירי.
משה גפני: דוד עמאר, בבקשה.
חמד עמאר: חברים, האסון התחיל עם הקמת תאגידים בארץ.
חמד עמאר: מאותו יום, כאשר החליטו להקים תאגידים זה אסון שקרה לתושבי המדינה בנושא מים.
חמד עמאר: כאשר כיהנתי כממלא מקום יושב ראש המרכז, הייתי יושב ראש ועדת התשתיות בשלטון המקומי, עד 2 בלילה, כאשר פורז היה יושב ראש ועדת הכלכלה, ואני, בשם השלטון המקומי, ב-2 בלילה חתמנו איתו הסכם שהיה מבוסס על שלושה דברים.
חמד עמאר: הסעיף הראשון היה שאם יהיה תאגיד, בהסכמה, שר אוצר ושר הפנים.
חמד עמאר: ההסכם השני, יהיה מחיר אחיד של המים בכל הארץ.
חמד עמאר: הסעיף השלישי, הצריכה של הרשות המקומית, אנחנו הרי צורכים מים לבתי הספר, לגנים, לציבור וכו' וכו, גם כאשר יקום תאגיד, נמשיך לשלם אותו מחיר ששילמתם למקורות, לא תאגיד.
חמד עמאר: עכשיו מה קרה?
חמד עמאר: אנחנו נהפכנו לצרכן, כמו כל אזרח.
חמד עמאר: הסעיף הרביעי, הרב גפני, בישיבה אצל אריק שרון כראש הממשלה, כאשר דיברו על קיצוצים סוכם, 24 קוב למשפחה של 4 נפשות במחיר הנמוך.
חמד עמאר: כל מה שאני אומר, תאמינו לי, רוחמה תאשר את הכול, גם ישבנו עם איווט ליברמן, אני זוכר שרוחמה ליוותה אותנו כל שבוע, כל שבוע ישבנו.
משה גפני: היו ימים.
חמד עמאר: והוחלט ביחד עם אריק שרון, צריך להתפיל דחוף 500 מיליון קוב.
חמד עמאר: עכשיו מה קורה היום?
חמד עמאר: אני שואל את עצמי.
חמד עמאר: מקורות, העלות שלה לקוב מים 1.3 שקל, להתפיל את המים עוד 0.8, זה 2.1 והסבסוד לחקלאות וכו' עוד 1.5 שקל, ביחד הכול 3.6.
חמד עמאר: אנחנו היום משלמים 8.2 למקורות.
משה אבנון: לתאגיד.
חמד עמאר: עד היום לא הקמתי תאגיד, אני מבקש שייקחו אותי לבית המשפט.
חמד עמאר: לא אכפת לי, שייקחו אותי.
משה גפני: לא ייקחו.
משה גפני: אם זאת הבעיה, אין לך מה לדאוג.
טלב אלסאנע: התאגיד, במקום לשרת את ה - - -
חמד עמאר: ריבונו של עולם, 8.2.
חמד עמאר: אני צורך מים לגינה, לגן ילדים, לבית ספר, לקופת חולים, לטיפת חלב, אני צריך לשלם 8.2 במקום 3.6? מה קרה?
חמד עמאר: לכן, חברים, ועדת הכספים מוסמכת ורשאית, אין דבר כזה, שיטיל וטו, תייבשו אותו.
משה גפני: זה כן, אבל יש לי כל כך הרבה דברים לייבש.
חמד עמאר: כאן מדובר על מים.
חמד עמאר: לא מדובר על דלק, ללכת לטייל, פה מדובר על מים.
מרינה סולודקין: משה, יש לי שאלה לדוד, לבטל מיד תאגידי המים?
חמד עמאר: ברור, זה אסון.
חמד עמאר: אמרתי, זה אסון למדינה, אין שום הצדקה לקחת מנהל תאגיד ב-80,000 שקל בחודש.
משה גפני: דוד, אני מודה לך.
משה גפני: מר אבנון, אם אפשר בקצרה, אני עכשיו אאפשר לכולם.
משה אבנון: אדוני היושב ראש, שני דברים.
משה אבנון: קודם כל לגבי מקורות ולגבי המע"מ.
משה אבנון: מקורות גבתה מע"מ ממי שקנה אצלה מים והעירייה גילמה את המע"מ, אבל רק את מחיר הקנייה, בתוך המחיר שהיא גבתה, אבל היום אתה משלם מע"מ על מחיר המכירה.
משה אבנון: כלומר אם קנית ב-3.60 והיום אתה קונה ב-8.2, זאת אומרת היום אתה משלם מע"מ פי שלושה מאשר שילמת כשזה היה בידי העירייה, בגילום.
משה גפני: אני לא שילמתי מע"מ, אני שילמתי על מים.
משה אבנון: אתה שילמת על מים, אבל בתוך מחיר המים גולם המע"מ של הקנייה, ולא במכירה.
משה אבנון: דבר שני, צריך לזכור עוד דבר אחד, העלות בראש השטח של מקורות, כולל כל ההוצאות שלה, כולל ההתפלה, זה 2.1 - - -
חמד עמאר: משה, אמרתי את זה.
חמד עמאר: מספיק.
משה אבנון: אבל מה קורה?
משה אבנון: הפער הוא היום בין 3.60, כולל הסבסוד לכל הגורמים, עד 8.2, הולך לתאגידים.
משה גפני: אמר את זה דוד עמאר.
משה אבנון: ועל זה מגיע לך המ"מ, כלומר על ה-8.2 מגיע לך עוד מע"מ, וזה ללא ביוב, כי ביוב זה עוד .27.
משה אבנון: אלה המחירים.
משה אבנון: אגב, אלה נתונים, אדוני היושב ראש, של רשות המים, לא שלי.
משה אבנון: עוד הערה אחת, אדוני היושב ראש, בזמנו היה תקציב של 8.5 מיליון שקל שסבסד את המע"מ של העירייה שהיא שילמה למקורות.
משה גפני: בסדר, הנושא ברור.
משה גפני: מר אורן הרמבם, בבקשה.
אורן הרמבם: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת דיברו כאן על כמה נושאים כמו מים, חשמל, דלקים.
אורן הרמבם: אני גם אוסיף את נושא הארנונה שכולם הם תשומות מאוד משמעותיות בתעשייה, ורק אם ניקח את ארבעת הסעיפים הללו ונבדוק מה קרה להם בחודשים האחרונים אז ההתייקרויות בכל אחד מהם במצטבר מסתכמות לכתוספת עלות של כ-2.5 מיליארד שקלים על כלל מפעלי התעשייה.
אורן הרמבם: ברור שהתייקרות כזו משפיעה, בסופו של דבר היא מחלחלת גם למחירי המוצרים, היא גם משפיעה על כושר התחרות של התעשייה, ונמצא כאן לידי תעשיין, מנכ"ל של יהודה פלדות, שתיכף ירחיב בנושא הזה.
אורן הרמבם: אם אני אתייחס באופן ספציפי ברשותך לנושא תעריפי המים, תעריפי המים לתעשייה, כמו שאתה יודע טוב מאוד, התייקרו ב-25% בתחילת השנה.
אורן הרמבם: יש לכך משמעות מאוד גדולה על אנשים שצורכים מים, כמו מזון, כמו טקסטיל, נייר ובטון, ובדיון שהתקיים כאן לפני חודשיים, רשות המים ומשרד האוצר היו אמורים להשיב לך תוך חודש, חודש עבר ועבר אפילו עוד חודש, למה הם יכולים לעשות כדי לרכך את שיעור העלייה.
אורן הרמבם: לי לא ידוע שהם השיבו לך, אני מאוד אשמח אם תוכל לבדוק - - -
משה גפני: אנחנו העברנו פה 42 מיליון שקל בשבוע שעבר לתשלום סבסוד המים לנכים ולשכבות חלשות.
משה גפני: מחר יתקיים על זה דיון כאן בוועדה.
אורן הרמבם: ומה לגבי תעריפי המים לתעשייה?
משה גפני: תעריפי מים לתעשייה, עדיין לא קיבלתי תשובה.
משה גפני: במשרד האוצר לקבל תשובה לוקח זמן.
אורן הרמבם: לגבי הנושאים האחרים, ברור שיש דברים שנקרא להם כורח המציאות, כמו למשל העובדה שחברת חשמל צריכה להשתמש בסולר שהוא הרבה יותר יקר מגז טבעי, אבל חלק מהעלייה בתעריפי החשמל, זה אמנם חלק לא משמעותי אבל עדיין חלק שכדאי לציין אותו, 2% נובעים כתוצאה מהחלטה של משרד האוצר לייקר את הבלו על הפחם.
אורן הרמבם: ארנונה, למשל.
אורן הרמבם: משרד האוצר ומשרד הפנים מאשרים מדי שנה לעשרות רשויות מקומיות לייקר את תעריפי הארנונה גם לתעשייה, לעסקים וגם לתושבים, מעבר לשיעור עליית המדד.
אורן הרמבם: זה קרה בסוף שנה שעברה.
משה גפני: זה לא נושא הדיון ואני מודה לך.
משה גפני: נציגת הנכים.
נעמי מורביה: "ובעת ההיא אין מלך בישראל".
נעמי מורביה: אנחנו האנשים עם המוגבלויות הם אלה שמשלמים את כל המחיר מתחילתו ועד סופו.
נעמי מורביה: משנת 2001 ועד היום קצבאות הנכות עודכנו באחוזים בודדים, אנחנו ממשיכים לקבל את אותם 2,200 שקל כקצבת בסיס.
נעמי מורביה: מאז, ממש במהירות, ליטר סולר עלה 80 אגורות, היום המחיר הרשמי שלו 16 שקלים.
נעמי מורביה: חשמל עלה עשרות אגורות בודדות, היום זה בשקלים.
נעמי מורביה: אנחנו מקבלים חשבונות חשמל של אלפי שקלים, חשבונות מים אלפי שקלים ואנחנו מוצאים את עצמנו נטושים ותלושים מהחברה.
נעמי מורביה: יש עיריות, כמו עיריית חדרה, שמחליטה על דעת עצמה שהקצבאות שלנו, שהשר"מ והניידות, שאלה קצבאות צבועות שיש להן ייעוד, הן הכנסה.
נעמי מורביה: זו העירייה היחידה בארץ שהחליטה שזו הכנסה.
נעמי מורביה: אז הנכים בחדרה משלמים פי שלושה ארנונה מכל נכה אחר.
נעמי מורביה: אין לנו הנחות בארנונה, אין לנו הנחות בחשמל, הסולר, הבלו, המוניות והמשאיות מקבלות החזר, אנחנו לא מקבלים החזר, אבל הקצבאות שלנו - - -
משה גפני: קודם כל אני אמרתי קודם לגבי הנושא של המים, מחר אנחנו דנים על העניין הזה, אני מקווה שאנחנו נמזער את הבעיה של הנכים, אני עוד לא יודע בדיוק, יש עדיין ויכוחים עם משרד האוצר, אבל העברנו כבר כסף לעניין הזה.
משה גפני: היה לנו ויכוח עם האוצר, האוצר טען שהאזרחים צריכים לשלם את זה.
משה גפני: מסכימים שצריכים לתת הנחה לנכים, אבל ישלמו את זה כולם, במקום לשלם סכום מסוים, הם ישלמו קצת יותר.
משה גפני: אמרתי שלא בא בחשבון, מכיוון שמחירי המים הגיעו לממדים בלתי נתפסים ואני לא אסכים בשום פנים ואופן, האוצר בסופו של דבר הסכים להביא כסף מתקציב המדינה כדי לסבסד את זה, וזה עבר כאן בוועדה, מחר יש דיון על העניין הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: את אותו אופן, כפי שאני הצעתי בשבוע שעבר, לבטל את המע"מ על החשמל, שהממשלה תסבסד גם כן את כל הסוגיה הזאת של ה-16% מע"מ, אני מדברת על ביטול המע"מ, תיקח את זה על עצמה ותסבסד את אותם חשבונות.
משה גפני: חברת החשמל, אורן.
משה גפני: תתחיל בנכים, קודם תענה לנושא הזה.
משה גפני: מה עושים עם הנכים, הם משלמים חשמל רגיל?
אורן הלמן: אדוני היושב ראש, אנחנו לא אחראים על נושא התעריפים של חברת החשמל.
אורן הלמן: אני יכול לספר על האתגרים שעומדים בפני חברת החשמל לאור היעדר הגז המצרי.
מירי רגב: אולי תמליצו לרשות החשמל - - -
אורן הלמן: אנחנו לא יכולים להמליץ.
מירי רגב: אולי תמליצו, אתם גוף חזק.
מירי רגב: אולי תמליצו לבטל את רשות החשמל ואת רשות המים, הרי פקידים מנהלים את מחירי החשמל והמים.
אורן הלמן: אנחנו לא מחוקקים, גברתי.
משה גפני: מי נמצא מרשות החשמל?
משה גפני: בבקשה, אתה יכול להגיד לנו לגבי הנכים?
מנחם קמיש: לגבי הנכים, יש אפשרות לשר התשתיות ושר הרווחה לקבוע אוכלוסיות במצוקה עד סדר גודל של 1.5% מסך עלות החשמל.
משה גפני: הם בחופש, השרים?
משה גפני: אני שואל אותך מה מצב הנכים היום, מה אתה מספר לי על השרים?
משה גפני: הנכים מקבלים הנחה, או לא מקבלים הנחה?
מירב יוסף: אני יכולה לענות?
מירב יוסף: ראש אגף צרכנות ברשות.
מירב יוסף: שר האנרגיה והמים בעניין הזה לא בחופש, הוא קבע מתן הנחה לקשישים, שהם בעלי נכות.
מירב יוסף: זאת אומרת מתוך האוכלוסייה שהיום זכאית להנחות במחירי החשמל יש קבוצה של קשישים שמקבלים קצבת זקנה פלוס קצבת נכות, והם מקבלים את ההנחה בתעריף החשמל.
נעמי מורביה: אין חיה כזו.
משה גפני: אז זה לא עולה כסף.
נעמי מורביה: אין זקנה פלוס נכות, לא במדינת ישראל.
נעמי מורביה: אין דבר כזה, לא מקבלים שתי קצבאות, זה או זקנה או נכות, אל תבלבלי.
מירי רגב: אין נכים שהם גם זקנים?
נעמי מורביה: לא, הם או זקנים, או נכים, אין כפל קצבאות.
משה גפני: כמה ההנחה?
מירב יוסף: 50%.
משה גפני: היא דרך אגב צודקת, אבל את בטח מתכוונת למי שזכאי.
מירב יוסף: אז אולי הבטחת הכנסה פלוס נכות.
נעמי מורביה: לא, אין.
שגית אפיק: מי שהוא נכה והוא מעל גיל שבו זכאים לקצבת זקנה.
נעמי מורביה: לא, אני יכולה לתקן אותה.
נעמי מורביה: יש משהו בדבריה, אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם.
משה גפני: אני נורא מצטער, הגברת מדברת, אותי מעניין לפתור לכם את הבעיה, הוויכוח הזה הוא איננו ויכוח אקדמי, מדובר על מי שהוא נכה שעבר את גיל 65.
נעמי מורביה: מדובר על 90 מיליון שקל שמשנת 2007 אמורים - - -
משה גפני: את רוצה שאני אסיים את הדיון?
מירב יוסף: 50% מ-400 קוט"ש ראשונים כל חודש.
נעמי מורביה: זה לבעלי שתי דרגות השר"מ הגבוהות, הגענו להסכם הזה לפני חודש, הה-105% וה-175% יקבלו 50% הנחה על 400 הקוט"ש הראשונים בחשבון הדו חודשי, אבל זה בסך הכול ליישם את מה שהוחלט בוועדת הכלכלה בשנת 2007, שזה 90 מיליון שקל.
נעמי מורביה: זה הוחלט וזה פשוט לא מיושם.
נעמי מורביה: זה שתי דרגות השר"מ הגבוהות של הנכים, לא קשישים, לא זקנה, לא כלום.
נעמי מורביה: נכים.
מירב יוסף: אם אנחנו ניקח למספרים, אני לא אכנס לאחוזים, בסביבות 100 שקלים הנחה בכל חודש לחשבון, זה יוצא בערך 200 שקלים הנחה.
מירב יוסף: יש עוד שתי קבוצות שזכאיות להנחות בתעריף, זה קשישים שהם ניצולי שואה וקשישים שהם בעלי קצבת זקנה פלוס הבטחת הכנסה.
מירב יוסף: כרגע, מבחינת האחוזים, אם אנחנו מדברים על סל ההנחות שנקבע בזמנו, היה 1.5% מתוך כל ההכנסות של חברת החשמל.
מירב יוסף: היום מיושם, אני חושבת, אם אני לא טועה, משהו כמו 0.6% מתוך 1.5%.
מירב יוסף: כי השרים לא בחופש, אבל הם פשוט בעבודה, הם בוחנים עוד ועוד קבוצות להכניס אותן.
משה גפני: מה זאת אומרת בוחנים עוד ועוד?
משה גפני: מצדי שיבחנו מה שהם רוצים וגם אתם יכולים לבחון.
משה גפני: אני לא יודע מה אתם עושים ברשות החשמל.
משה גפני: אנשים משלמים הון תועפות, אנשים שאינם מסוגלים לעמוד בתשלומים האלה.
מירב יוסף: נכון, אני מסכימה איתך.
משה גפני: מה זאת אומרת הם בוחנים?
משה גפני: הייתה החלטה כבר מזמן.
מירב יוסף: בוודאי.
משה גפני: אז מה הבעיה עכשיו?
מירב יוסף: אין לי מושג, אני רשות החשמל, אני לא השר.
מירב יוסף: אני לא יכולה לתת לך תשובות - - -
משה גפני: למה את לא שר?
משה גפני: הבנתי, רשות החשמל, גם כן, כבודה במקומה מונח.
משה גפני: אני גם לא מבין למה לא מבטלים את רשות החשמל, הייתי מבטל גם את- - - בבקשה, אורן.
אורן הלמן: נשאלתי פה בתחילת הישיבה על ידי חבר הכנסת ציון פיניאן לגבי תעריפי החשמל, התשובה לשאלה שלו היא חיובית.
אורן הלמן: תעריפי החשמל, למרות שאנחנו לא אחראים עליהם, עלו ממאי 2009 ועד היום מ-46.55 אגורות לקילוואט שעה לתעריף ביתי אחיד ל-46.93 אגורות לקילוואט לתעריף ביתי אחיד.
אורן הלמן: כלומר העלייה לא דרמטית.
אורן הלמן: אנחנו נמצאים, אדוני היושב ראש, במצוקה גדולה מאוד משום שהגז המצרי, 32% מהפקת החשמל בשנה שעברה הייתה באמצעות גז, לא מגיע בצורה סדירה ולמעשה לא מגיע כמעט בכלל.
אורן הלמן: מאגר ים תטיס שעליו התבססנו התרוקן לחלוטין ולכן תקציב הדלקים שלנו לייצור חשמל אלטרנטיבי לגז קפץ מ-9 מיליארד שקלים ב-2010 ל-22 מיליארד תקציב חזוי ל-2012.
משה גפני: קודם כל אני מברך אותך על כניסתך לחברת החשמל.
משה גפני: כמו שעשית דברים טובים בעבר, תעשה גם עכשיו דברים טובים בחברת החשמל.
מירי רגב: הבעיה שאסור לו לבוא לפה, כי יש לנו יותר מדי סימפטיה אליו.
משה גפני: נכון, אז אחרי שהחלטנו שיש לנו סימפטיה אליך, אני רוצה לדעת האם יש התייעלות בחברת החשמל.
משה גפני: הרי התשלומים נובעים, בין היתר, מהוצאות חברת החשמל.
משה גפני: אתה רצת לים תטיס והלכת לגז המצרי ולצינור, האם הסתכלת אצלך בבית, האם משנים את המשכורות של עובדי חברת החשמל, עם ההטבות שם, לפני שהולכים למצרים?
משה גפני: אולי אתה עוד לא למדת את זה, זה ייקח לך עוד זמן.
אורן הלמן: לא, יש גם תשובה לזה.
אורן הלמן: הפתרון הוא כמובן, וחשוב להדגיש, הכסף נמצא בגז ובדלקים, אבל לגבי נושא השכר; ב-2012 עלויות השכר מסך העלויות של חברת החשמל, אני מדבר על 13,000 עובדים, הם פחות מ-15%.
אורן הלמן: אין משקל, משקל כמעט ולא נמצא בתעריף.
אורן הלמן: נכון שהשכר גבוה, אבל צריך לזכור שמדובר בחברה טכנולוגית, יש לנו כוח אדם של אלפי מהנדסים, אלפי עובדי משמרות ועובדים שעובדים בעבודות מסוכנות שמחויבים לקבל תוספות על פי חוק ולכן אנחנו נמצאים במגעים מתקדמים עם האוצר בכדי להגיע למצב של תכנית רפורמה מקיפה בחברת החשמל, ואנחנו חייבים - - -
משה גפני: למה כל השנים שאני בכנסת אני מכיר את המשפט הזה?
משה גפני: רפורמה מקיפה בחברת החשמל.
משה גפני: למה אני מכיר את זה?
משה גפני: אולי יש לי טעות או משהו?
אורן הלמן: אם אני אומר לך שלא אותנו צריך לשאול אז - - -
משה גפני: המשפט הזה - - -
אורן הלמן: גם הוא מוכר לך?
רוחמה אברהם-בלילא: המחיר של החשמל לא קשור למשכורות.
משה גפני: למה זה לא קשור?
רוחמה אברהם-בלילא: כי אני חושבת שמי שקובע את זה כרגע זה רשות החשמל, עם כל הכבוד.
רוחמה אברהם-בלילא: יכול מאוד להיות שבבסיס - - -
משה גפני: קשור להכול, רשות החשמל קובעת.
משה גפני: כבודה של רשות החשמל במקומה מונח, אבל היא קובעת בין היתר על פי ההוצאות של החשמל.
רוחמה אברהם-בלילא: כן, אבל אני חושבת שדיון בנושא רפורמת החשמל צריך לבוא באופן אחר, מקיף - - -
משה גפני: זה יהיה בוועדת כלכלה, לא אנחנו נעשה את הדיון הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: זו לא הסוגיה שעומדת כאן לפתחנו בכלל.
אורן הלמן: אדוני, לסיים, אני אחזור על כך שב-2012 פחות מ-15% מההוצאות של חברת חשמל - - -
משה גפני: אם אפשר להוריד 15% ממחיר החשמל, זה דווקא טוב.
אורן הלמן: ועוד דבר אומר, גם אם מחר בבוקר יפוטרו כל עובדי חברת החשמל, זה לא ישפיע כהוא זה על התעריף, בגלל בעיית הגז עם מצרים.
משה גפני: תודה, אני מודה לך ואני מאחל לך בהצלחה.
שכיב מוראד שנאן: אני מצטרף לאיחולי ההצלחה, ידידי אורן.
רמי מזרחי: מרשות המסים.
רמי מזרחי: אני רוצה להתייחס לסוגיות של המע"מ שעלו כאן.
רמי מזרחי: דיברו כאן על פטור ממע"מ על חשמל, מים, עלה הנושא של המזון, דלק.
רמי מזרחי: האחידות של חוק מע"מ זה בעצם הכוח שלו, לשמור על האחידות שמע"מ מוטל על הצריכה והוא מוטל על הכול.
רמי מזרחי: ברגע שאנחנו נפרוץ - - -
משה גפני: אין רעיון ברשות המסים לגבות מע"מ על האוויר?
משה גפני: מה זה אחידות?
משה גפני: אני לא יודע מה זה אחידות?
משה גפני: מים זה מוצר בסיסי שהמדינה צריכה לסבסד אותו.
רמי מזרחי: אני אתייחס גם לנושא של המים.
רמי מזרחי: העמדה של האחידות של מע"מ היא עולה בקנה אחד גם עם ועדת טרכטנברג, גם עם המדיניות של ה-OECD, זאת אומרת אנחנו לא פועלים כאן באיזה שהוא חלל ריק.
משה גפני: אתה פעם ראשונה כאן בוועדה?
רמי מזרחי: לא.
משה גפני: אז למה אמרת ועדת טרכטנברג?
משה גפני: לא חשוב, תגיד מה שאתה רוצה.
רמי מזרחי: מדובר כאן בסכומי עתק.
רמי מזרחי: על כל הנושאים האלה שדיברנו, אני יכול להוסיף גם את מוצרי המזון הבסיסיים.
רמי מזרחי: אנחנו מדברים כאן על סכומים שמגיעים לעשרות מיליארדים, רק הסעיפים חשמל, מים, מוצרי מזון בסיסיים, דלק, דירה ראשונה - - -
משה גפני: איפה אתם מהמים שם, עם הגשם?
משה גפני: מדובר על סעיף של מיליארדים.