GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איה בן עמוס: בשבוע שעבר צוין כאן בכנסת יום המאבק בעוני ובאמת אנחנו מכירים את הנתונים שאומרים שמחצית מהאוכלוסייה הערבית נמצאת מתחת לקו העוני ומחצית העניים בישראל הם האוכלוסייה הערבית.
איה בן עמוס: בהקשר הזה אני רוצה לציין את הנושא של תעסוקת נשים ערביות.
איה בן עמוס: הוספת מפרנס שני למשפחה, באופן מוכח – על ידי מחקרים, גם של משרד התעשייה – דבר שמסייע באופן דרמטי להוצאת המשפחה ממעגל העוני ומוריד את הסיכויים לחיות בעוני.
איה בן עמוס: הוכח כבר גם על ידי פרויקטים כמו פרויקט תעסוק נשים שאנחנו מפעילים וגם על ידי פרויקטים אחרים, שנשים ערביות רוצות לצאת לעבוד, יכולות לצאת לעבוד, החסם המנטאלי הוכח כדבר שהוא לא רלוונטי.
איה בן עמוס: הממשלה צריכה לעשות על מנת לקדם תעסוקת נשים ערביות - ויש לה יד בעניין הזה – כדי להגיע לארבעים אחוזים עד שנת 2012, אם כי לפי התוכניות שקיימות היום בשטח קשה להאמין שיוכלו להשיג את היעד הזה.
זהבה גלאון: כמה זה היום?
איה בן עמוס: 22,5 אחוזים.
איה בן עמוס: לא מדובר רק במחסור של מקומות עבודה, שזה הדבר הבסיסי והמרכזי שצריך הקמה של אזורי תעשייה, אזורי מסחר והגדלת מספר מקומות העבודה שזמינים לנשים ערביות באזורים בהם הן גרות.
איה בן עמוס: מעבר לכך יש גם את הנושא של תחבורה ציבורית ואת הנושא של מעונות יום, נושאים שמהווים חסמים מאוד משמעותיים.
איה בן עמוס: אני חושבת שאם הממשלה תאמץ ותרחיב מודלים קיימים שכבר עובדים בנושא הזה, היא יכולה לצמצם באופן מאוד מאוד דרמטי את תחולת העוני בחברה הערבית וגם להצמיח את הכלכלה הישראלית כולה.
אריה אלדד: אורי אלדר, השדולה החברתית כלכלית של המחאה.
אריה אלדד: אני רוצה לומר מספר מלים ולא להתייחס למספרים שציין ג'עפר שכולכם יודעים אותם ולכן חבל לחזור עליהם.
אריה אלדד: היחס למצב החברתי והכלכלי במגזר הערבי מתבטא כאן.
אריה אלדד: למעט היושב ראש שנמצא כאן בתוקף תפקידו, אין כאן איש קואליציה ואין כאן שר.
אריה אלדד: זה היחס של מדינת ישראל למגזר הערבי.
אריה אלדד: אני מבקש להעיר הערה.
אריה אלדד: אתן דוגמה אחת ויחידה ולא אומר יותר.
אריה אלדד: יש כביש מכפר סבא לטירה.
אריה אלדד: עד בית ברל הוא כביש ארבע מסלולים אבל מבית ברל לטירה הוא דו מסלולי.
אריה אלדד: מה קרה?
אריה אלדד: אנשים לא נוסעים לטירה שהיא עיר ענקית בישראל?
אריה אלדד: זה היחס והדוגמה הקלאסית של מדינת ישראל למגזר הערבי.
אריה אלדד: אני מכיר את יושב ראש הוועדה ויודע שהוא יודע להילחם על דברים שונים.
אריה אלדד: הוועדה הזאת צריכה לקיים לא דיון של רבע שעה אלא דיון מעמיק יותר.
ציון פיניאן: נציג האוצר, משפט אחד.
צחי דוד: באופן כללי יש החלטות ממשלה מהותיות בנושא אוכלוסיית המיעוטים, החלטה שחבר הכנסת אבישי ברוורמן דיבר עליה לגבי 13 ישובים, החלטה שעלותה 800 מיליון שקלים לפני חמש שנים.
טלב אלסאנע: פעם היו עושים סקר ואחר כך תוכנית חמש שנתית לסגירת פערים.
צחי דוד: מבחינה נושאית, הנושאים שצוינו כאן אלה בדיוק הנושאים שמכסה ההחלטה.
צחי דוד: דיברו על ביטחון פנים ויש שם ביטחון פנים, דיברו על תעסוקה ויש שם תעסוקה כולל תעסוקה איכותית, דיברו על תכנון ויש שם המון כסף לתכנון ולפיתוח.
צחי דוד: בנוסף יש שלוש החלטות נוספות ייעודיות לאוכלוסייה הבדואית בדרום שמלווה את כל הנושא של הסדרת הישובים הבדואים עליה דיברו כאן ויש עוד שתי החלטות לאוכלוסייה הבדואית בצפון ולאוכלוסייה הדרוזית.
צחי דוד: בהקשר של תכנון ציינו שיש מעט מאוד כסף לתכנון אבל אני רוצה לומר שבשנה שעברה במשרד השיכון קידמנו תקציבים במסגרת ההחלטה לגבי 13 ישובים ותוקצבו מעל 30 מיליון שקלים לתכנון בישובים ערביים בקרקע פרטית.
צחי דוד: רק לסבר את האוזן.
צחי דוד: האוכלוסייה היחידה שהמדינה מממנת תכנון קרקע פרטית, זאת האוכלוסייה הערבית.
צחי דוד: זה לא נעשה במקומות אחרים.
צחי דוד: המדינה לא מתערבת בתכנון של קרקע פרטית למעט במגזר בגלל שכמו שצוין כאן יש ישובים ערבים בהם יש בעיקר קרקע פרטית ולעתים הקרקע הפרטית היא במקומות הזמינים יותר לבנייה.
צחי דוד: במסגרת פרק הדיור של דוח הוועדה לשינוי חברתי כלכלי יש התייחסות לנושאים האלה ואני יכול לומר שתכנון יקבל שם, ברגע שזה יגיע לממשלה, נתח משמעותי.
ג'עפר פארח: מה סך התקציב שעומד?
ציון פיניאן: הוא אמר לך.
ג'עפר פארח: לא.
ג'עפר פארח: הוא דיבר על 13 ישובים.
ג'עפר פארח: מה הסך הכול לכל התוכניות?
צחי דוד: אין שום בעיה לקבל את הנתונים מאתנו.
צחי דוד: רק תבקשו.
טלב אלסאנע: תעביר לוועדה.
ציון פיניאן: תעביר לוועדה ואנחנו נעביר הלאה.
ציון פיניאן: אני מברך את חבר הכנסת טלב אלסאנע על היוזמה ועל העלאת הנושא לסדר.
ציון פיניאן: כולנו מסכימים לכך שהמצב לא מזהיר ומצריך תיקון.
ציון פיניאן: יש לשאוף לשוויון בין המגזר היהודי והלא יהודי.
ציון פיניאן: אנחנו מאמצים את ההצעה שהוצעה כאן לקיים דיון בוועדת הכספים ולדון בכל משרד ומשרד כדי לראות מה נותנים, מה לא נותנים, מה חסר והיכן אפשר לתקן.
ציון פיניאן: כאמור, נקיים ישיבה בהקדם האפשרי.
טלב אלסאנע: משרד האוצר יעביר לנו את הנתונים.
ציון פיניאן: משרד האוצר יעביר את הנתונים.
משה גפני: ביקשנו שתגיעו להסכמה לגבי הנוסחים ולגבי המהות.
משה גפני: זה היה בקרנות הפנסיה הותיקות.
משה גפני: פרופסור שריג, אני הבנתי שאתם הגעתם להסכמות, תציג אותן בבקשה.
עודד שריג: אנחנו ביקשנו להגדיל את החלק שניתן להשקיע בניירות ערך, בדומה לכל גוף מוסדי אחר.
שגית אפיק: זה סעיף 2 עמוד 9, בנוסח המתוקן.
משה גפני: אז קודם שיגיד את הנוסחים ונחזור אליך.
ציון פיניאן: תקנות הפיקוח על שירותים פיננסיים.
שגית אפיק: אנחנו מדברים על סעיף 2 לתקנות, חבר הכנסת פיניאן, עמוד 9, בבקשה.
ציון פיניאן: אני לקחתי את הסעיף הראשון בסדר היום.
ציון פיניאן: נושא של בנקים וכל אלה.
שגית אפיק: כן, הבנתי.
משה גפני: אני אעלה את העניין הזה.
עודד שריג: אנחנו בתקנה 2 ביקשנו להגדיל את אותו חלק שניתן להשקיע ככל מוסדי אחר, מ-10% ל-30%.
עודד שריג: אחרי דיון עם חבר הכנסת כץ, ששאל לגבי הדרישות והסיבות, הגענו להסכמה והבנה שאנחנו במקום לבקש להעלות את זה ל-30% נבקש להעלות את זה ל-22% במדרגות.
עודד שריג: בשנה הראשונה ל-14%, בשנה השנייה ל-18%, ובשנה השלישית ואילך ל-22%.
עודד שריג: ההסכמות האלה מקובלות עלינו.
עודד שריג: אנחנו חושבים שבמסגרות האלה – עמיתים והקרנות הוותיקות שבהסדר תוכלנה לעמוד במחויבויות שלהן ומצד אחד יאפשר להם חופש פעולה יותר גדול, ומצד שני ישמר את הביטחון של הכספים.
משה גפני: אתה יכול לחזור עוד הפעם מה היה בתקנות הקודמות ומה יש עכשיו?
עודד שריג: אנחנו ביקשנו להעלות את שיעור ההשקעה.
עודד שריג: יש ככה, קודם כל 30% זה אגף מיועדות.
עודד שריג: השארית מושקעת או באג"ח ממשלתיות לא מיועדות, אג"ח ממשלתיות רגילות ברמת ביטחון גבוהה, או באופן שהוא דומה להשקעה של כל גוף מוסדי אחר.
עודד שריג: עד היום ההשקעה בדומה לכל גוף מוסדי אחר, הייתה מוגבלת ל-10% מהנכסים.
עודד שריג: כך שהיה 30% במיועדות, 60% בממשלתי ודירוג גבוה, ו-10% משוחרר.
משה גפני: אתם ביקשתם להעלות את זה ל-30.
עודד שריג: לבקשת עמיתים נבחנה השאלה האם במסגרת הזו הם יוכלו לעמוד במחויבות לחוסכים הפנסיונים והסתבר שהם יתקשרו, בעיקר לאור הורדת שיעורי הריבית במשק.
עודד שריג: ולכן ביקשנו להגדיל את זה ל-30%, את אותו חלק שהם ישקיעו, ככל קופה אחרת.
עודד שריג: אחרי דיון עם חבר הכנסת כץ ועם עמיתים, מה שהוסכם זה במקום להעלות את זה ל-30, להעלות את זה ל-22% בלבד, וגם את זה לעשות בהדרגה, כדי שהעלייה תהיה באופן ---
משה גפני: בהדרגה – כלומר?
שי חרמש: עודד, וזה יספק את התשואה לצרכים האקטואריים?
עודד שריג: אנחנו חושבים שכן, ומכיוון שהדברים נעשים בהדרגה ובסופו של דבר מדובר בחיסכון של עשרות שנים, במידה שאנחנו נראה בהמשך הדרך שזה לא מספק, אנחנו נחזור עם תיקונים בבקשה נוספת.
עודד שריג: אבל לפי דעתנו ברמה הזו אנחנו נוכל להסתדר.
עודד שריג: יושב פה יואב בן אור, שהוא מנהל את עמיתים והוא יוכל להעיד יותר טוב ממני על המספרים.
עודד שריג: הביאו חברת ייעוץ מחו"ל שבחנה את המחויבויות ואת ההשקעות וכדומה, והם סבורים שב-22% הם יוכלו להתמודד עם זה.
שי חרמש: גם תוחלת החיים עולה.
עודד שריג: יתכן שאנחנו נצטרך בהמשך לחזור ולבקש תוספות.
עודד שריג: אנחנו סברנו ש-30% נותן את המרווח הנאות, שיאפשר להם לנהל את הדברים מצד אחד בקפדנות וברמת ביטחון גבוהה, ומצד שני מספיק גמישות למקרה שהם יצטרכו.
עודד שריג: לפי מה שאני מבין, גם 22%, אפילו שזה מעמיד אותנו עם פחות גמישות ופחות יכולת, עדיין יספק ואם יהיה צורך נוסף אנחנו נרגיש חופשיים לבוא ולבקש את אישור הכנסת.
משה גפני: חבר הכנסת פיניאן, זה סעיף 10.
ציון פיניאן: בסדר היום זה תקנות הפיקוח, סעיף 1.
שגית אפיק: סעיף 1 לסדר היום, תקנה 10 בתוך התקנות.
משה גפני: זה תקנה 10.
משה גפני: אתה מדבר על משקיע מוסדי.
ציון פיניאן: הובא לידיעתי שיש חילוקי דעות בתוך האוצר בנושא הזה והחשכ"לית מתנגדת לזה, וכמו כן גם המנכ"ל.
ציון פיניאן: אני קורא בגלובס לפני יומיים – "סערה באוצר, מנכ"ל המשרד דורון כהן כינס להיום דיון חירום עם כלל הנהלת האוצר, כדי לבחון את יוזמת הממונה על שוק ההון, עודד שריג, לחייב את הגופים המוסדיים להקטין את חשיפתם למערכת הבנקאית עד 5%.
ציון פיניאן: התקנות הללו שיזם שריג צפויות לעלות להצבעה כבר ביום רביעי הקרוב בוועדת הכספים של הכנסת.
ציון פיניאן: כמו כן נודע שכמה בכירים באוצר דרשו לעצור את המהלך.
ציון פיניאן: כלשונם, המשמעות בפועל של התקנות היא שכמה גופים מוסדיים יאלצו למכור ניירות ערך של שני הבנקים הגדולים – הפועלים ולאומי".
ציון פיניאן: בקיצור, אני מציע שאת הנושא הזה לא נקיים.
גאלב מג'אדלה: ציון, אתה מסתמך על הגלובס כאילו ---
ציון פיניאן: לא, זה לא גלובס, אני מסתמך על מה ש---
גאלב מג'אדלה: זה תורה?
יצחק וקנין: דרך אגב, אני רוצה לחזק את דבריו שאני שמעתי את זה אישית משר האוצר.
יצחק וקנין: את מה שציון אומר שמעתי משר האוצר.
שי חרמש: אבל עם כל הכבוד, שר האוצר חתום על התקנות.
שי חרמש: זה לא הנושא, איציק.
ציון פיניאן: אוקי, אז אני מתכוון לזה, שאלו אותי בנושא.
ציון פיניאן: לכן אני מבקש לא לקיים דיון בנושא הזה ולהזמין גם את המנכ"ל וגם את החשכ"לית.
ציון פיניאן: אני רוצה לשמוע אותם ואז אני אצביע.
שי חרמש: אבל תן לגמור את הנושא הקודם.
שי חרמש: זה לא הנושא.
שגית אפיק: זה הנושא.
משה גפני: מה לא הנושא?
שי חרמש: זה הנושא הבא.
יצחק וקנין: שי, אנחנו על הקרקע, אתה מרחף כנראה.
ציון פיניאן: אתה התעוררת בשבע להגיע לפה.
ציון פיניאן: אני הגעתי בחמש להגיע לפה.
יצחק וקנין: אני אומר לך, יובל שטייניץ אמר לי את הדברים הללו, לי, לא למישהו אחר, וזה לפרוטוקול.
שי חרמש: רגע, השיעור של 22% נוגע לעניין הזה?
שגית אפיק: לא, זה תקנה 2.
ציון פיניאן: אני מבקש לא לקיים דיון עד שיבוא גם המנכ"ל וגם החשכ"לית.
ציון פיניאן: אם יגידו לי תצביעו, אני מצביע.
ציון פיניאן: אני מצביע אם הם יגידו לי שהכל בסדר.
יצחק וקנין: כן, אני מצטרף למה שציון פיניאן אמר.
משה גפני: גאלב.
גאלב מג'אדלה: כבוד יושב הראש ---
ציון פיניאן: גאלב מצטרף לפיניאן, ישר ולעניין.
גאלב מג'אדלה: זה טוב לנו שיש מחלוקת באוצר.
יצחק וקנין: זה טוב ליהודים, אני אומר לך.
יצחק וקנין: עד שיש מחלוקת אנחנו לא נקטוף את הפירות?
שי חרמש: ולמיעוטים אין זכויות בעניין הזה?
גאלב מג'אדלה: למה אתה מפריע באמצע?
גאלב מג'אדלה: אין עמדה של האופוזיציה בעניין.
גאלב מג'אדלה: אתה רוצה שנעשה התייעצות?
גאלב מג'אדלה: תראה, אנחנו לא באים לעשות סדר באוצר.
גאלב מג'אדלה: עד שיש מחלוקת באוצר אנחנו צריכים לעשות סדר?
משה גפני: גאלב, אתה שאלת, התשובה שלי ---
גאלב מג'אדלה: לא, לא שאלתי, אני אומר את דעתי.
גאלב מג'אדלה: אני יודע לשאול.
גאלב מג'אדלה: עד שיש מחלוקת באוצר לברכה, אז אנחנו צריכים לצאת להשתמש בגלובס?
ציון פיניאן: זה רק עדות מסייעת, מה שנקרא במשפטים.
גאלב מג'אדלה: רגע ציון, יש חלוקת תפקידים באוצר.
גאלב מג'אדלה: אם האוצר יש לו דעה אחרת, שבתוך האוצר קודם כל יעשו סדר.
ציון פיניאן: אז נחזיר את זה והם יעשו סדר.
ציון פיניאן: זו ההצעה שלי.
גאלב מג'אדלה: הזירה היא לא פה.
גאלב מג'אדלה: הזירה היא באוצר.
גאלב מג'אדלה: לא מקובל עלי שיושב כאן
גאלב מג'אדלה: אדם מהאוצר בסמכות ומדבר בשם האוצר, ובאים ואומרים לו – יש לך מחלוקת בתוך הבית – אנחנו עוצרים את העניין עד שנברר את המחלוקת.
גאלב מג'אדלה: זה לא התפקיד שלנו.
גאלב מג'אדלה: אחרי שקראת את זה, אני במקום שריג הייתי אומר לך 'בסדר, תודה רבה, אתה רוצה ככה?
גאלב מג'אדלה: זה לא עסק פרטי שלי.
גאלב מג'אדלה: אני חוזר לאוצר, אני אבוא בשבוע הבא, מגובה בשר האוצר ואני אזמין את שר האוצר'.
עודד שריג: סגור, אני לא צריך, אני מגובה היום.
גאלב מג'אדלה: אז זה ששר האוצר בסין ואיתו החשכ"לית ועוד כמה אנשים, אגב הוא מקוזז איתי היום, אחרת הוא לא יכול היה לנסוע.
שי חרמש: אז תייצג אותו.
גאלב מג'אדלה: מבחינת טעם וסדר – לא מקובלת עלי ההצעה שלכם.
גאלב מג'אדלה: יושב כאן אדם בסמכות.
גאלב מג'אדלה: עם כל הכבוד לגלובס, היא עוד לא תורה וגם לא קוראן.
ציון פיניאן: אמרתי לך, זה עדות מסייעת.
גאלב מג'אדלה: הוא בסך הכל עיתונאי כמו כולנו.
ליה שמטוב: מה, אתה לא מאמין לי?
גאלב מג'אדלה: זה חדש בשבילך?
גאלב מג'אדלה: אנחנו באותו מלון מחליפים כל הזמן דעות, כבר הספקת להכיר אותי.
ליה שמטוב: וכל בוקר קוראים את העיתון.
משה גפני: אוקי רבותי.
משה גפני: אמרת דברי טעם, עכשיו אני רוצה להתייחס לגופו של עניין, לפני שאני נותן לפרופסור שריג להתייחס לעניין עצמו.
משה גפני: אני דיברתי עם פרופסור שריג אתמול.
משה גפני: אני לא ידעתי מהנושא הזה, ואמרתי לו שאני שוקל לדחות את ההצבעה על סעיף 10 בכמה ימים.
משה גפני: ציון העלה את זה.
משה גפני: אני לא ידעתי שציון מעלה את זה ושאחרים גם כן מדברים על העניין הזה.
גאלב מג'אדלה: זה רע מאד אם הוא לא מתואם איתך.
משה גפני: מה יש פה, מה זה?
משה גפני: עם כל הכבוד, מה זה יציאה למלחמה?
משה גפני: סעיף 10, כולה בנק הפועלים.
גאלב מג'אדלה: אתם איבדתם את כל הכללים.
משה גפני: עכשיו אני רוצה להגיד לך פורמאלית.
גאלב מג'אדלה: אני כראש ועדה היה מתואם איתי ראש הקואליציה בוועדה.
משה גפני: אנחנו מתואמים, זה בסדר.
ציון פיניאן: מתואמים לחלוטין.
משה גפני: אבל אני רוצה שתדע, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, מבחינה פורמאלית, שר האוצר חתום על בקשה לוועדת הכספים לאשר את התקנות הללו ככתבם וכלשונם מהחל ועד כלה.
משה גפני: הוא חתום.
משה גפני: חתימתו.
משה גפני: פרופסור עודד שריג מייצג אותו בעניין הזה, הוא הביא את התקנות בשבוע שעבר כשדנו עליהן.
משה גפני: הוא מייצג אותו גם בהמשך כשאנחנו דנים כאן.
משה גפני: לא קיבלתי הודעה מאף אחד אצל שר האוצר, שהוא אומר אל תדון בעניין הזה.
משה גפני: אבל אני מקבל את העמדה הזאת ואני מבקש גם מעודד שריג לא לבטל את העניין הזה.
משה גפני: יש היגיון במה שהוא מציע, אבל לתת לנו את הכמה ימים האלה לא לעכב את כל סט התקנות האחרות, אבל את הסעיף הזה פשוט לדחות בכמה ימים.
עמית שגב: כבוד יושב הראש ---
עמית שגב: אני עמית שגב משיכון ובינוי ורצינו להגיד כמה מילים לגבי הנושא של התקנות האלה.
משה גפני: סעיף 10?
עמית שגב: 11.
משה גפני: מה זה 11?
עמית שגב: סעיף 10 ו-11 מדברים על אותו נושא.
עמית שגב: תודה רבה.
משה גפני: אתה ממהר לאיזה שהוא מקום?
משה גפני: אני הולך לסעיף 2.
שי חרמש: אני לא אלך מפה עד שהדיון הזה לא יגמר.
שי חרמש: אבל לפי מה שעודד אמר אולי זה ישלים למה שהוא רוצה להשלים פה.
משה גפני: אין קשר אבל.
שי חרמש: רגע, אנחנו מדברים כרגע על פרק ---
משה גפני: על סעיף 10.
עודד שריג: תקנה 10.
שי חרמש: רגע, מה שהצגת קודם על ה-22% - 30% אפשר לומר משהו?
משה גפני: כן, אבל לא עכשיו.
שגית אפיק: אנחנו עכשיו בפרק ג'.
שי חרמש: ....
שי חרמש: לפרק ב'.
משה גפני: אני אחזור לזה.
משה גפני: בבקשה, פרופסור שריג.
משה גפני: כשדיברת איתך אתמול ניבאתי ולא ידעתי מה שניבאתי.
עודד שריג: אני לא אגיד על זה כלום.
עודד שריג: אני רוצה להגיד כך, התקנות האלו נמצאות בחוץ כבר תקופה ארוכה והיו דיונים על הדברים.
עודד שריג: בין היתר היה דיון אצל שר האוצר ושר האוצר החליט.
עודד שריג: שר האוצר תומך בתקנות האלו.
עודד שריג: מכיוון שהובע חשש, הייתה לו בקשה אחת.
עודד שריג: יש את סעיף 26 שמאפשר להשעות את התקנות לתקופת מה, ושר האוצר ביקש, ובהתאם לזה יש תיקון, שההשעיה לא תהיה מוגבלת לשנה, אלא אפשר יהיה להשעות לשנתיים אם צריך, ואז הגופים גם יכולים להיערך לדברים האלה.
עודד שריג: אני סבור, והנתונים שבידינו מראים את זה, שאין כל בעיה.
עודד שריג: בנתונים האלה אני חושב שהצלחתי גם להראות לשר, ולכן עמדת משרד האוצר היא כפי שהיא נמצאת כאן.
עודד שריג: אם אתם מבקשים לדחות – אני האחרון שאמנע את הדחייה בכמה ימים.
עודד שריג: אין לי בעיה עם זה.
עודד שריג: אני רק רוצה לזכור, המטרה שלנו בתקנות האלו היא לדאוג לטובת החוסכים, היא לא לדאוג לדברים אחרים.
עודד שריג: אני לוקח בחשבון את כל הדברים האחרים כמגבלה מסוימת, אבל בראש ובראשונה המטרה של התקנות האלו היא לדאוג לכך שכשאדם ייצא לפנסיה – יהיה בידו כדי להתקיים בכבוד, כדי שמה שהוא חסך יהיה קיים ושריר.
עודד שריג: ולכן, כשאומרים יש שיקולים נוספים – הם בסדר, הם חשובים – אבל הם עדיין עומדים בדרגה שנייה לשיקול הראשוני שצריך לעמוד לנגד עינינו, והוא טובת החוסך הפנסיוני.
משה גפני: יש במשרד האוצר, זה מה שאמר חבר הכנסת פיניאן, אבל אני ---
ציון פיניאן: אני רק רוצה להעיר, אני לא רוצה פשוט לנקוב בשמות, אבל גם הבוקר פנו אלי ממשרד האוצר.
משה גפני: לא, אבל במשרד האוצר יש חילוקי דעות.
משה גפני: עזוב את עודד שריג, יש חילוקי דעות בין כמה גורמים לשני הצדדים.
משה גפני: יש אחד אומר שהתקנות האלה הן מחמירות מדי ---
ציון פיניאן: טובות.
משה גפני: לא, טובות זה אומר עודד שריג, שהוא המקצוע בעניין.
ציון פיניאן: והם אומרים מחמירות.
משה גפני: יש במשרד האוצר אומרים שהן מחמירות ויש במשרד האוצר שאומרים שהם מקלות.
משה גפני: גם זה יש במשרד האוצר, גם את זה אמרו לי.
ציון פיניאן: הרמב"ם אמר אם היו נותנים לי בין הקמצנות לבין הפזרנות, הייתי בוחר בקמצנות, כדי שתביא לשביל הזה.
ציון פיניאן: צריך שביל הזהב פה.
עודד שריג: אני סבור שזה שביל הזהב.
משה גפני: כן, עודד שריג אומר שזה שביל הזהב, אז נברר את העניין הזה.
ציון פיניאן: תראה, ברגע שגורמים בכירים באוצר אומרים לי שיש חילוקי דעות, אני רוצה לשמוע אותם.
משה גפני: בדיוק, אוקי.
גאלב מג'אדלה: ציון, אנחנו לא מתווכחים, אנחנו מאד מכבדים שהם אומרים לך.
גאלב מג'אדלה: הם צריכים לומר לו בתוך הבית והוא צריך לבוא בסמכות של השר, שהוא קובע את המדיניות, עם כל הכבוד.
משה גפני: הוא כאן בסמכות.
גאלב מג'אדלה: מחר אני אמצא בכיר או בכירו, שידברו עם זה ועם ההוא.
גאלב מג'אדלה: זאת שיטה שאנחנו לא יכולים לקבל אותה.
משה גפני: אבל גאלב, עודד שריג היחיד שנמצא בסמכות.
משה גפני: מכיוון ששר האוצר ---
גאלב מג'אדלה: אתה מסביר לי את זה?
משה גפני: האחרים זה לא בסמכות, אבל צריך לברר את זה.
גאלב מג'אדלה: אני הייתי במקום ציון שהוא חבר טוב שלי, אומר לאותם בכירים – תחזרו לבית, תעשו סדר בבית.
ציון פיניאן: זה מה שאנחנו אומרים להם עכשיו.
משה גפני: בדיוק זה מה שהוא אומר.
עודד שריג: לא נעים לי להגיד, אבל זה מה שנקרא עשינו.
ציון פיניאן: אתה צודק, אנחנו מחזירים אותם הביתה ושיעשו שיעורי בית.
עודד שריג: מה שהייתי שמח אבל, מכיוון שההליך הזה צריך להיות כך, כפי שמתאר חבר הכנסת מג'אדלה, אני חושב שהתוצאה צריכה להיות שאחרי שאנחנו נעשה את הדיון הנוסף בבית, אני אהיה היחידי שאבוא בפני הוועדה להציג את עמדת האוצר.
עודד שריג: אני לא סבור שזה נכון להביא לכאן אנשים נוספים ממשרד האוצר, משום שהדבר הזה הוא בסמכותי ובאחריותי.
גאלב מג'אדלה: כבוד הפרופסור, אנחנו לא מזמינים את האנשים.
גאלב מג'אדלה: בבית אצלכם צריכה ליפול הכרעה, מי שמציג את זה זה האיש המוסמך בסמכות וברשות.
גאלב מג'אדלה: אנחנו לא מזמינים.
משה גפני: לא צריך להמשיך, מאה אחוז.
גאלב מג'אדלה: יושב ראש הוועדה לא יעשה את זה.
משה גפני: תודה, בבקשה.
משה פרל: שמי משה פרל, אני מנכ"ל איגוד הבנקים.
משה פרל: אני רק אעיר הערה קטנה כדי למנוע את הרושם שלכאורה ---
משה פרל: על אותו סעיף בדיוק שקשור ל ---
משה גפני: בנק הפועלים?
משה פרל: לא, זה לא סוגיה של בנק הפועלים.
משה גפני: כן, אבל זה בעיקר בנק הפועלים.
גאלב מג'אדלה: אבל אנחנו לא דנים בזה, אנחנו דוחים את זה.
משה גפני: רגע, שנייה, אני רוצה לשמוע.
משה פרל: לכן אני לא אגיד את ה ---
משה גפני: לא, לא, תגיד, תגיד.
משה גפני: בקצרה, אבל תגיד.
משה פרל: אני אמנע מלהגיד את מה שבגללו באתי לכאן, בגלל שאתם דוחים.
משה פרל: אני רק רוצה להעיר הערה.
משה פרל: אין פה ניגוד עניינים בין טובת הציבור מצד אחד, לבין הגופים שמגייסים כסף.
משה פרל: וכשהנושא הזה יגיע, אם יגיע לדיון, נוכל להסביר ---
משה גפני: הוא יגיע, הוא יגיע לדיון ושתדע שיש עמדה באוצר, שמבקשת להחמיר מאד בתקנה הזאת.
משה גפני: היא טוענת שהתקנה הזאת מקלה אתכם.
משה פרל: אנחנו נשמח מאד אם אכן יינתן עוד זמן לדיון עם האוצר.
משה פרל: אין לנו מחלוקת עניינית, יש פה ויכוח על מספרים ועל שיטת החישוב, לממוצע או לא לממוצע.
משה פרל: ברור לחלוטין שיש מקום לעשות את הביזור הזה.
משה פרל: צריך להבין אגב, שבדיוק כמו שצריך לתת אפשרות לבנקים לגייס כספים ולא להיקלע לסיטואציה של מחנק אשראי, גם האינטרסים של הפנסיונרים, שאת הכספים שלהם משקיעים, הוא שהכספים האלה יוכלו להיות מושקעים לא בחברות שהן ספציפיות כמו נדל"ן, סלולר ואחרות, אלא בנק שמייצג סיכון יותר נמוך.
משה פרל: כלומר, אני רואה הלימה בין האינטרסים, אלא פשוט צורך למצוא את נקודת שיווי המשקל הנכונה, שלדעתנו היא לא זאת שנקובה בתקנות.
משה גפני: מר פרל, היות ואתה איש מעשי, אז אני אומר לך – זה לא הולך להידחות להרבה זמן.
משה גפני: התקנות האלה ככל הנראה יבואו בימים הקרובים, הסעיפים הללו יבואו בימים הקרובים ואני מציע שתעשו עבודה.
משה גפני: זאת אומרת, אם אתם רוצים לשכנע, אז שתדעו שבמשרד האוצר יש כאלה שדורשים לשנות את התקנות להחמרה.
משה גפני: יש כאלה שרוצים לשנות להקלה, אבל יש כאלה שרוצים לשנות להחמרה.
משה פרל: תודה.
משה גפני: מר שגב, אתם חברה בת של בנק הפועלים?
עמית שגב: אנחנו חברה אחות של בנק הפועלים.
משה גפני: חברת אחות, סליחה.
עמית שגב: אנחנו לא מייצגים פה את האינטרס של הבנק.
משה גפני: אני אוהב תמיד, אני מאפשר תמיד לכולם לדבר ואני גם לא מתנגד אפילו ללוביסטים, הכל בסדר.
משה גפני: אבל רק שאנשים יגידו את האינטרס שלהם בעניין.
משה גפני: האינטרס הוא דבר לגיטימי ומקובל, וזה בסדר.
עמית שגב: מאה אחוז.
עמית שגב: אנחנו חברה שבעצם בשליטת אריסון השקעות, בסוף בשליטת שרי אריסון, שגם שולטת בבנק הפועלים.
עמית שגב: אנחנו אחת מחברות התשתית הגדולות במשק, ובאנו בעצם להעיר, זאת אומרת לכם וגם של האוצר, על הנושא של האשראי לפרויקטי תשתית, שיש לנו חשש גדול שבמידה והתקנה תעבור כמו שהיא, חלק גדול מפרויקטי התשתית המתוכננים במשק בעצם לא יוכלו להתבצע בגלל מחנק אשראי.
עמית שגב: ורצינו באמת את פסק הזמן הזה, כפי שדובר קודם, להידבר עם האוצר.
משה גפני: פסק הזמן יהיה קצר.
עמית שגב: אוקי.
עמית שגב: אבל אנחנו צריכים גם את סעיף 11.
משה גפני: 10 ו-11 יהיה פסק זמן קצר.
משה גפני: אנחנו חוזרים לתקנה 2.
משה גפני: חבר הכנסת שי חרמש, הבמה לרשותך.
שי חרמש: עודד, ככל שאני מסתכל על הויתור הזה מה-30% ל-22%, ככל שזזים מ-30% ל-22% אני מתחיל להיות מודאג.
שי חרמש: אני מתחיל לאט לאט להבין, ואם אני מבין לא נכון – תקן אותי.
שי חרמש: המאגר של הנכסים המניבים של הקופות האלה מורכב מ-30% בטוחה, שנותנת תשואה של 5.46, 5.40, כמה זה היה?
עודד שריג: 5.7.
שי חרמש: 5.7, יפה.
שי חרמש: עוד פרק נוסף מיועד לאג"ח ממשלתי שהתשואות שלו מגדרות את הרצפה, ולא נראה שהן הולכות לצמוח למעלה.
שי חרמש: זאת אומרת המאבק העיקרי להשיג את התשואה הנדרשת, לצורך אספקת הצרכים האקטוארים, ... ....
שי חרמש: תוחלת החיים, בעצם שם את כל הקופה הזאת על אותו כסף שצריך לתת את התשואה הגבוהה ביותר, משמעותו לתת את הסיכון הגדול ביותר.
שי חרמש: עכשיו גפני, תבין מה קורה פה.
שי חרמש: אם היו נותנים להם 30%, הם היו הולכים היום על נכסים מסוכנים, אבל פחות מסוכנים.
שי חרמש: בלית ברירה, כשלוחצים אותם ל-22%, הם ילכו לאותם מקומות הכי מסוכנים, כי אין להם ברירה אחרת.
שי חרמש: אחרת הקופה לא עומדת בגירעון האקטוארי שלה.
שי חרמש: לכן אני שואל, עם כל הכבוד לחיים כץ, שאין ספק שהוא מומחה מקצועי בנושאים האלה, אני שואל למה ויתרתם?
שי חרמש: למה אתם שולחים היום את הקופות ל-22% במקומות הכי קשים שישנם, אם בעזרת 30% אפשר לתת להם מקורות קצת יותר בטוחים.
שי חרמש: כי שוב פעם, הדלתא שחסרה להשגת התשואה לצורך האקטוארי, נמצאת בדיוק בגזרה הזאת וזו גזרה מסוכנת.
שי חרמש: כבר עברנו את זה בעבר בכל מיני תקלות.
שי חרמש: הויתור הזה, אני אומר שוב פעם, אותי הוא מדאיג.
שי חרמש: לא שמתי לב לזה, מזל שדנו פה, העברת דברים אחרים ואז היה לנו זמן קצת לחשוב.
שי חרמש: אני לא מבין למה עשית את זה.
משה גפני: אתה כל פעם רוצה שאני אעבור לדברים אחרים?
שי חרמש: לא, במקרה הזה אני מודה ליושב הראש, זה עזר, כי היה לי עוד זמן לחשוב.
משה גפני: אתם רוצים להתייחס לשאלה שלו?
משה גפני: אתה הבנת את זה?
שי חרמש: אני הבנתי את זה מצוין, השאלה אם גם הם הבינו את זה.
שי חרמש: רק שיענו לי.
שי חרמש: חברה, אתם ברגע שיורדים מ-30% ל-22%, ב-22% האלה צריך להשיג את מה שקודם אפשר להשיג ב-30%.
שי חרמש: אותי לימדו בשיעור הראשון בכלכלה, שתשואה וסיכון זה שני פקטורים.
שי חרמש: ברגע שאתה רוצה תשואה גבוהה יותר – אתה מגדיל את הסיכון הגדול ביותר.
שי חרמש: ברגע שהמרכיב ירד מ-30% ל-22%, ילכו על נכסים יותר מסוכנים, כי לא תהיה ברירה.
שי חרמש: למה אנחנו צריכים לעשות את זה?
יואב בן אור: אנחנו רוצים את ה-30%.
שי חרמש: למה ויתרתם על זה?
שי חרמש: רק כי כץ ביקש?
שי חרמש: אז כץ ביקש, נו בסדר.
שי חרמש: כץ גם ביקש 0.7 וקיבל 1.05.
שי חרמש: לא כל מה שכץ מבקש צריך לתת.
שי חרמש: מה קרה פה?
שי חרמש: יש פה עוד 119 חברי כנסת חוץ מכץ.
משה גפני: אבל כץ הוא האדמו"ר שלנו לענייני ---
שי חרמש: לא, האדמו"ר שלנו תמיד זה רק אתה, אין שני אדמו"רים.
משה גפני: זו הפרשה שהגענו אליה.
שי חרמש: אתה מבין מה המשמעות?
משה גפני: מה המשמעות?
שי חרמש: המשמעות שה-20% האלה יטיילו באזורים הכי מסוכנים שישנם, כי אין ברירה.
שי חרמש: עודד, אתה מסכים איתי, לפחות בניתוח?
עודד שריג: הסיכון קיים.
שי חרמש: סיכון קיים תמיד.
עודד שריג: תראו, הקומבינציה, זה נכון שאנחנו היום בסביבה של ריבית מאד מאד נמוכה, אבל הריבית שאנחנו רואים היום בשוק היא לא הריבית האופיינית.
עודד שריג: ולכן אנחנו לא צריכים לשפוט את זה במשקפיים של מה שקורה כרגע, אלא מה שקורה בטווח הארוך.
עודד שריג: בטווח הארוך אגרות חוב ממשלתיות נותנות למעלה מ-3% תשואה, הן לא נותנות 2% תשואה.
עודד שריג: ולכן הצורך לרוץ לנכסים מאד מאד מסוכנים, לא קיים.
עודד שריג: בנוסף, בתקנות האלה יש הגבלה על הנכסים המאד מאד מסוכנים.
עודד שריג: למשל, כל מה שכרוך בנכסים נגזרים שזה אופציות וחוזים עתידיים וכדומה, מאד מאד מוגבל.
עודד שריג: ולכן, אתה צודק במובן הזה שעלול להיווצר לחץ אדיר---
שי חרמש: גפני, פעם שאני צודק, אז תקשיב, הוא אמר שאני צודק.
משה גפני: אמרת שהוא צודק?
שי חרמש: כן, תקשיב.
משה גפני: בדקת לפני זה?
עודד שריג: דיבר דברי טעם.
משה גפני: תמיד הוא מדבר דברי טעם, לא תמיד זה ---
שי חרמש: עודד, אני אומר לך, אני לא שקט.
שי חרמש: זו פשרה פוליטית פה אני מתחיל להריח.
שי חרמש: לכן יואב שותק.
עודד שריג: לא, אבל אני אומר עוד פעם, אנחנו נהיה עם האצבע על הדופק.
עודד שריג: אנחנו עושים את זה באופן שוטף, אנחנו מסתכלים על ---
משה גפני: אם תהיה בעיה אתה יכול לבוא לכאן ולשנות את הדברים.
עודד שריג: זה גם מה שאמרתי קודם ואני מתחייב שאנחנו נעשה את זה.
עודד שריג: אם אנחנו נרגיש שיש צורך להרחיב את התחום מעבר לכך, אנחנו נבוא שוב ונבקש.
משה גפני: מי מסביר, יש פה כמה שינויים שאני רואה שנעשו.
משה גפני: סעיף 26.
שגית אפיק: עמוד 17 למעלה, רק את התיקונים.
שגית אפיק: אנחנו נעבור מהר.
ברוך לוברט: תקנה 26 מדברת על אישור השקעות במקרים מיוחדים.
ברוך לוברט: אנחנו הגדלנו את התקופה שניתן לתת אישור כזה באישור שר האוצר, ל-18 חודשים.
ברוך לוברט: אנחנו רק נוסיף עכשיו תיקון שזה לא יהיה בהכרח לתקופה נוספת אחת שלא תעלה על 18 חודשים, אלא לתקופות נוספות שלא יעלו על 18 חודשים.
משה גפני: הלאה, איפה עוד תיקונים?
שגית אפיק: זה כאילו תקופות נוספות שכולן יחד לא יעלו על 18 חודשים.
ברוך לוברט: תיקון נוסף עשינו בתקנה 31, עמוד 19 ו-20.