GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה מונסונגו: הרי כדי להבטיח בסופו של דבר בדיקה נאותה ושוויונית, יש את המנגנון של כל שלוש שנים.
יהודה מונסונגו: בא מבקר המדינה ואמר לנו שאנחנו לא יכולים להמשיך עם המצב הזה.
זבולון אורלב: בוא נקבע עשר שנים לכולם.
יהודה מונסונגו: לא הייתה לנו ברירה.
זבולון אורלב: תקבל גיבוי להפסיק עם ההסדרים ההיסטוריים.
משה גפני: תציגי את ההמשך.
משה גפני: על סמכות המנהל דיברת.
יעל קינן מרקוביץ: עכשיו אנחנו מדברים על שינוי עדכון הסכום.
יעל קינן מרקוביץ: אני מדברת על ביטול.
יעל קינן מרקוביץ: עברתי לסעיף קטן (ב) – בטל.
יעל קינן מרקוביץ: אני מסבירה מה זה אומר כשאני מבטלת את סעיף קטן (ב).
משה גפני: אל תסבירי.
משה גפני: תגידי רק את העקרונות.
משה גפני: העיקרון הוא שינוי המנגנון.
משה גפני: אם עד היום בעצם העדכון של אותם הסכומים שקודם דיברנו עליהם, הרצפה והתקרה נעשו בסוף שנה, אנחנו נעביר את זה לתחילת שנה.
משה גפני: היום בחקיקה זה אוגוסט ואנחנו נעביר את זה לתחילת השנה.
משה גפני: כמו סעיף 120.
משה גפני: בעצם נעביר את זה כמו כל העדכונים שקיימים היום בסעיף 120(א) לפקודה.
משה גפני: העדכון יהיה באותו אופן גם של התרומות.
יעל קינן מרקוביץ: זאת הטבה.
יעל קינן מרקוביץ: בוודאי שזאת הטבה.
יעל קינן מרקוביץ: אני לא רוצה לחזור על דבריו של יהודה אבל יש לנו מוסדות שלפני 1992 ניתנו להם אישורים ללא הגבלת זמן ואנחנו מבקשים בצורה מדורגת לבדוק.
איתן צחור: זה לא כאן, זה בסעיף אחר.
יעל קינן מרקוביץ: אנחנו מבקשים בצורה מדורגת לדון ולבדוק את הכול.
יעל קינן מרקוביץ: זה בלי לרדת לרזולוציות מאוד מאוד גבוהות.
יעל קינן מרקוביץ: אלה עקרונות החוק.
משה גפני: חבר הכנסת אורלב מדבר על דיל.
משה גפני: עסקה כוללת, זה דיל.
יהודה מונסונגו: אני מציע שתגידו לנו מה מפריע לכם.
יהודה מונסונגו: תן לי רשימה ואני מבטיח לך שאנחנו נעשה את מרב ההשתדלות שלנו אבל תנו לנו רשימה.
יהודה מונסונגו: תגידו לנו א', ב', ג', ד'.
יהודה מונסונגו: תרכזו את זה.
יעל קינן מרקוביץ: אנחנו בעצם מבקשים מיפוי של הדברים, נלך הביתה ונדון בהם.
יעל קינן מרקוביץ: זהו.
איתן צחור: אני מייצג מספר גופים, את לשכת עורכי הדין ואת המגזר השלישי.
איתן צחור: אני חושב שטוב שאנחנו מגדילים את הסכום לשבעה וחצי מיליון שקלים.
איתן צחור: אגב, זה כבר קיים מ-2009 כאשר קודם לכן הסכום היה ארבעה מיליון שקלים.
יעל קינן מרקוביץ: בהוראת שעה ועכשיו אנחנו ממליצים לקבע את זה כהוראת קבע.
איתן צחור: נכון.
איתן צחור: הוראת הקבע הזאת מתבקשת.
איתן צחור: אני חושב שהיה ראוי להפריד אותה.
איתן צחור: כל שנה הרי היו מגדילים את הסכום הזה וכך זה במשך שבע-שמונה שנים ללא קשר לכל התיקונים האחרים.
איתן צחור: כלומר, אני חושב שיש מקום לקבל את ההצעה הזאת ולהמשיך קדימה לגבי כל היתר בהזדמנות אחרת.
איתן צחור: אגב, התיקון הזה, אני רוצה להדגיש, מתייחס ל-2011.
איתן צחור: כלומר, אנחנו כבר חודשיים-שלושה אחרי המועד.
איתן צחור: אנשים היום לא יודעים כמה לתרום ב-2011.
איתן צחור: אני חושב שאת התיקון הזה צריך לקבל היום לגבי הנושא הזה של התרומות כדי שנדע מה קורה מבחינת ודאות משפטית והגשת הדוחות למס הכנסה.
איתן צחור: אנשים לא יודעים מה גובה הסכום.
איתן צחור: זה לא קשור לכל היתר.
יעל קינן מרקוביץ: היום הסכום ידוע.
יעל קינן מרקוביץ: נגמרה הוראת השעה והסכום ידוע.
שגית אפיק: הסכום חזר להיות הסכום הנמוך.
איתן צחור: אין הגיון שבשנת 2010 הסכום יהיה 7,600 מיליון ובשנת 2011 הסכום יהיה 400 אלף שקלים.
ליאת גרבר: כל עוד החוק לא עובר, זה כך.
איתן צחור: לכן אני אומר שזה לא קשור אחד לשני.
משה גפני: איך עשיתם בהוראת שעה?
יעל קינן מרקוביץ: הרצפה הייתה 300 שקלים והתקרה הייתה 7.5 מיליון שקלים.
משה גפני: אבל למה אי אפשר לחדש את הוראת השעה לפני שהחוק נכנס?
יעל קינן מרקוביץ: זאת חקיקה ראשית.
יעל קינן מרקוביץ: זאת הייתה הוראת שעה ועכשיו אנחנו רוצים להסדיר את הכול.
משה גפני: מה שאתם רוצים לעשות, אנחנו יודעים ומרגישים בעצמות.
משה גפני: היום אלה הסכומים עליהם הוא מדבר?
יעל קינן מרקוביץ: חזרו הסכומים שהיו לפני הוראת השעה.
איתן צחור: שני מיליון שקלים.
יהודה מונסונגו: 420 ו-4.208 מיליון.
זבולון אורלב: אתה מבין מה קורה?
זבולון אורלב: הם מגישים חוק ב-5 בדצמבר 2011 ובינתיים הוראת השעה בוטלה.
זבולון אורלב: זה במסגרת העידוד לתרומות.
זבולון אורלב: היום אדם במדינת ישראל לא יודע מה קורה.
משה גפני: אני יכול לפצל סעיף בחוק, אם אתם מסכימים, ולהמשיך את הוראת השעה לעוד שנה?
יעל קינן מרקוביץ: לא, אנחנו לא רוצים לפצל.
שגית אפיק: יישאר לכם הסדר הקבע.
שגית אפיק: זאת אומרת, הוא יישאר בהצעת החוק כהסדר קבע.
יעל קינן מרקוביץ: לא, אנחנו לא רוצים את הפיצול.
משה גפני: אתם לא מסכימים?
זבולון אורלב: בן ערובה.
יעל קינן מרקוביץ: זה לא בן ערובה.
יעל קינן מרקוביץ: רוצים בעצם להרחיב את התמיכה של הממשלה, אבל אין בעיה, אנחנו רוצים לתת את תמיכת הממשלה, אבל מנגד חייב להיות גם פיקוח רחב יותר.
יעל קינן מרקוביץ: בדיוק כמו שיש הטבה גדולה יותר, חייב להיות פיקוח על המוסדות.
יעל קינן מרקוביץ: זה אחד תלוי בשני אלא שאלה פשוט צדדים אחרים של אותה מטבע.
זבולון אורלב: אחד היתרונות שלי הוא שפעם עבדתי 11 שנים בעמותה לקידום החינוך ואני יודע מה קורה לעמותות.
זבולון אורלב: יש להם את הבדיקות של סעיף 46, יש להם את הבדיקות של ניהול תקין, ודרך אגב, זאת אותה ממשלה, יש להם את הבדיקות שמקבלים תמיכה מהמשרד הממשלתי כשהם נופלים בביקורת של רואה החשבון, ויש להם את הביקורת המדגמית של החשב הכללי.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם יש עוד גוף במדינה שמעסיק כל כך הרבה כוח אדם במשך כל היום רק לבדיקות.
זבולון אורלב: אולי תעשו סדר בנושא הזה בחוק שלך?
זבולון אורלב: הבדיקות של מישהו ולא חשוב של מי, שלך, של המשרד, שהן יהיו בדיקות פעם אחת.
זבולון אורלב: אתה יודע כמה כוח אדם ובזבוז כספים יש על העניין הזה?
יהודה מונסונגו: אין ספק שאפשר לעשות גם רפורמה בנושא של רגולציה.
יהודה מונסונגו: אין לי ספק בכלל, אבל גם צריך לדעת דבר אחד.
יהודה מונסונגו: במדינת ישראל כל אדם שרוצה לתרום ולהתנדב, הוא לא מתנדב בעמותה קיימת אלא הוא מקים לעצמו עמותה.
יהודה מונסונגו: חלק מהבעיה היא שיש לנו פשוט מספר בלתי נתפס של עמותות פר אוכלוסייה.
יהודה מונסונגו: כמו שיש הרבה עורכי דין במדינה, אותו הדבר לעניין העמותות.
יהודה מונסונגו: אני לא בטוח שזה טוב ואני לא בטוח שזה טוב גם למגזר השלישי.
איתן צחור: ב-2011 להחזיר לסכום של ארבעה מיליון שקלים, נראה לי שגם מבחינה משפטית זה לא חוקי.
משה גפני: עזוב, הם לא מסכימים.
איתן צחור: הדבר הזה לא יעמוד בקריטריונים של בג"ץ.
איתן צחור: לענייננו, הייתה לי שיחה עם יהודה מונסונגו ואני חושב שאנחנו נוכל להמשיך לשוחח על התיקון הזה.
איתן צחור: אנחנו חושבים שאם מקבלים את התיקון הזה, חייבת להיות זכות ערעור לנישום על הקביעות של המנהל.
איתן צחור: זה לא יכול לבוא ללא זכות ערעור.
איתן צחור: אם אנחנו נקבל את כל ההמלצות שהמנהל יוכל לעשות את התיקונים האלה, דבר שהוא עושה היום, אנחנו נבקש ראשית זכות ערעור, ושנית, לא שנתיים וחצי אלא לפחות ארבע שנים.
איתן צחור: שזה יהיה לפחות לארבע שנים.
איתן צחור: הדבר האחרון.
איתן צחור: כל התנאים שמבטלים את האישור, די בכך בתנאי אחד – זה נראה בעינינו דבר אבסורדי.
איתן צחור: לא יכול להיות שאם עמותה או גוף לא מקיים תנאי אחד, מיד הוא חייב להתבטל.
איתן צחור: זה דבר שהוא לא הגיוני.
איתן צחור: צריך לתת את מרבית התנאים ובאמת זה לעבריין ולא לאחד שסרח בדבר קטן ומיד לבטל אותו.
איתן צחור: כמובן שיש גם לתת לשר האוצר סמכות לאובר רולינג על הפקיד שקובע את מה שקובע.
איתן צחור: אגב, שר האוצר היום יכול לקבוע את המטרות הציבוריות עצמן, כך שקל וחומר הוא יכול לקבוע.
זבולון אורלב: לפני כן, מילה אחת.
זבולון אורלב: אנחנו מעוניינים להכניס את לוחות הזמנים, כמה זמן אחרי שהעמותה מגישה את כל הניירות היא מקבלת את ההודעה.
זבולון אורלב: למה אתה צוחק?
משה גפני: אני לא צוחק.
זבולון אורלב: אני אראה לך הרבה מאוד חוקים כאלה.
זבולון אורלב: שישים יום, ארבעים יום.
משה גפני: אני צחקתי מכאב.
משה גפני: בשנתיים האלה אני עבדתי מול מנהל רשות המסים הקודם יהודה נסרדישי ומול שר האוצר כדי שייתנו להם עוד כוח אדם.
משה גפני: אני מסכים אתך לחלוטין.
משה גפני: יש אנשים שמחכים זמן רב ויש כאלה שמחכים זמן רב מפני שבאמת לא מגיע להם והם נבדקים.
משה גפני: אני אומר את מה שאמרתי קודם ואני חוזר ואומר.
משה גפני: אני מבקש מתאם ואני אומר גם לך, משרד המשפטים.
משה גפני: אם רוצים סמכויות, צריך להבהיר באופן ברור מה הן ההגדרות, על איזה עילות נותנים את סעיף 46 ועל איזה עילות לוקחים את סעיף 46.
משה גפני: בשבוע שעבר היה לי עימות ברדיו, לא עימות ממש, עם חברת הכנסת זהבה גלאון שטענה שחלק גדול מהעמותות הן עמותות דתיות.
משה גפני: אמרתי שזה מצביע על העובדה שבאמת חלק גדול מהעמותות הדתיות לא מקבלות תקציב מהמדינה.
משה גפני: למשל, יש רשימה ארוכה שמגיעה אלינו באופן קבוע של בתי כנסת ושנים ארוכות המדינה בכלל לא בעניין.
משה גפני: איך בונים בית כנסת?
משה גפני: המתפללים נותנים תרומות ואז, אם יש סעיף 46, מיד הגבאי או ההנהלה או ועד העמותה של בית הכנסת פונים לקבל סעיף 46.
משה גפני: לעומת זאת, גופים אחרים שהם אינם גופים דתיים, הם אינם צריכים לאסוף תרומות.
משה גפני: אגב, בבתי הכנסת – אני לא יודע אם זה הגיע אליכם לירושלים אבל זה קיים בבני ברק – אם אתה רוצה מיזוג, אתה מכניס כסף למכשיר והוא מפעיל את המיזוג לחצי שעה, לשעה, תלוי כמה כסף אתה מכניס.
משה גפני: אני לא ראיתי את זה במקומות ציבוריים אחרים.
משה גפני: על כל פנים, אני לא הסכמתי אתה לחלוטין.
משה גפני: האגף עושה את עבודתו.
משה גפני: זה שחלק גדול הם נושאים דתיים, זה בגלל שהמדינה לא נמצאת בעניין.
זבולון אורלב: שמונים אחוזים הם אנשים מאמינים.
משה גפני: אבל זה לא קשור לזה.
משה גפני: בתי כנסת שמהווים חלק גדול מהבקשות, המדינה לא מתקצבת אותם.
יהודה מונסונגו: ברשותך, אלה לא רק בתי כנסת.
יהודה מונסונגו: יש תופעה מבורכת של עמותות הנצחה שעוסקות בסעד.
משה גפני: יהודה, תשאיר משהו לפעם הבאה.
משה גפני: החלק הזה הוא חלק שאנחנו נמצאים בעידן שצריך להיות שקוף.
משה גפני: לפני עשרים שנים היו דברים בהם לא הייתה צריכה להיות שקיפות, אבל היום צריך.
משה גפני: אם עושים חקיקה, צריך לעשות את זה.
משה גפני: חבר הכנסת אורלב, ואני מציע לך צחור, אמרתי את עמדותיי.
משה גפני: אני מציע שתעבירו לשגית את הניירות שלכם לגבי החוק הזה.
משה גפני: את תעבירי את זה אליהם ודברי אתם.
משה גפני: תהיו פתוחים לעניין.
משה גפני: אני רוצה להעביר את החוק ואני רוצה להעביר אותו כמה שיותר מהר.
משה גפני: תהיו פתוחים לנושא הזה.
משה גפני: יהיו דברים שלא תרצו לעשות בהם שינויים, נתעמת על העניין הזה ולהערכתי בסוף נגיע להסכמה.
משה גפני: ברוב הדברים תסכימו ונעביר את החוק מהר.
יעל קינן מרקוביץ: מקובל.
יהודה מונסונגו: בעזרת השם.
משה גפני: אמרתי את עמדתי.
משה גפני: אנחנו פותחים את סדר היום בציון הכנסת את יום השלטון המקומי - תקציבי הרשויות המקומיות, מענקי האיזון ומצוקת הדיור.
משה גפני: אנחנו מקדמים בברכה את יושב ראש מרכז השלטון המקומי ידידי שלמה בוחבוט, את מנכ"ל מרכז השלטון המקומי מר דולברג ואת החברים הנכבדים שמשתתפים אתנו בדיון הזה.
משה גפני: השלטון המקומי הוא גוף שלטוני שנמצא בקשר יום יומי עם האזרחים בניגוד למשרדי הממשלה ובניגוד לשלטון המרכזי כאשר השלטון המרכזי אכן קובע את המדיניות וגם עוסק בחקיקה בנושאים השונים שקשורים לכולם.
משה גפני: השלטון המקומי נמצא בקשר מתמיד ויום יומי עם האזרחים והוא זה שצריך לענות על המצוקות, על הבעיות והנושאים אתם הוא חייב להתמודד מדי יום.
משה גפני: אנחנו מחזקים את ידיכם בשלטון המקומי.
משה גפני: סדר היום של הוועדה עמוס מאוד ומתחיל להיות עוד יותר עמוס אבל כאשר נאמר לי שאתם מבקשים לעשות מעבר למה שעושים בכנסת - את האירוע המרכזי וכל מה שנלווה לו – ולקיים דיון כאן בוועדה, אני כמובן מיד הסכמתי ואכן אנחנו מקיימים את הדיון.
משה גפני: היו תלונות נגדי, אדוני יושב ראש מרכז השלטון המקומי ואני לא יודע מי מבין ראשי הרשויות, על כך שאני לא מביא את הנושא של בניית גני ילדים במסגרת החלטת הממשלה על גילאי שלוש-ארבע.
משה גפני: ביום שישי פנה אלי כתב של "ידיעות אחרונות".
משה גפני: זה היה נכון.
משה גפני: אני באמת עיכבתי את הבאת הנושא ולא משום שאני חושב שלא צריך לבנות.
משה גפני: אני חושב שהיה צריך לבנות כבר אתמול ואין ויכוח לגבי העניין הזה, אבל מה שקרה זה שהממשלה שמה בפנייה אחת את כל העולם ומשפחתו.
משה גפני: היא שמה את תקציב הביטחון, היא שמה את תקציב מתקן הכליאה בקציעות וכולי.
משה גפני: הכול היה בתוך פנייה אחת ובתוכה היא גם שמה את הנושא הזה של הבנייה של גני הילדים שבאמת היה צריך לדון בה במהירות.
משה גפני: אני ביקשתי מהם להפריד את הנושא של ההרשאה להתחייב על בניית גני הילדים מעבר לנושא של החינוך שגם הוא נמצא בפנייה הזאת אבל הם לא נעתרו לבקשתי.
משה גפני: ביקש זאת מהם גם שר החינוך לדון בנושא ובסופו שלדבר הם הסכימו לכך.
משה גפני: הבוקר הגיעה לכאן פנייה על סך מיליארד ו-300 מיליון שקלים לבניית גני ילדים בהרשאה להתחייב ושמתי אותה היום על סדר היום.
משה גפני: בשעה 11:30 אנחנו נדון בפנייה הזאת.
משה גפני: אדוני יושב ראש מרכז השלטון המקומי, הנושא נמצא על סדר היום אבל תדע ושידעו ראשי הרשויות שהבעיות שאנחנו עוברים כאן הן בעיות מאוד מאוד קשות ויותר קשות מאלה שאתם עוברים.
משה גפני: הן יותר קשות מכיוון שלנו יש סעיף התאמות בתקציב הדו שנתי ואנחנו דרשנו בסעיף ההתאמות לא לשים את כל מה שהממשלה החליטה לגבי הנושא של הגדר בסיני והנושאים האחרים אלא אנחנו רוצים לשים בסעיף הזה את נושא המים – ואני כבר סיכמתי על כך – לשים את נכי רדיפות הנאצים, לשים את המאבק בתאונות הדרכים, לשים את מענקי האיזון שלגביהם סוכם, כי בלי זה אני לא מביא את זה.
משה גפני: היו כבר סיכומים ואני מקווה שאכן כך יהיה.
משה גפני: פיניתי את יום רביעי ואם תשימו לב, ביום רביעי אין בסדר היום נושא שעולה לדיון ואני מקווה שעד יום רביעי אכן הכול יהיה בפנים ואז אני אוכל להביא את זה לדיון.
משה גפני: היום אני מביא את הנושא של גני הילדים.
משה גפני: היות והשלטון המקומי מונה 256 ראשי רשויות, יש כאלה שמתלוננים נגדי על כך שאני לא מביא את הנושא וזה בסדר.
משה גפני: אגב, זה יכול להפריע לי בפריימריס.
קריאה: אין אצלכם פריימריס.
משה גפני: אצלנו זה יותר גרוע מפריימריס.
משה גפני: אדוני יושב ראש מרכז השלטון המקומי, הבמה לרשותך.
שלמה בוחבוט: אדוני היושב ראש, כחבר כנסת לשעבר אני יודע את המטלות המוטלות על ועדת הכספים כשבע
שלמה בוחבוט: צם זאת ועדה שאנחנו שמחים להגיע אליה כי יש לה שיניים.
שלמה בוחבוט: יתר הוועדות, אלה ועדות ממליצות אבל ועדת הכספים היא ועדה שיכולה לקבל החלטות.
שלמה בוחבוט: אדוני היושב ראש, חבריי ראשי הערים, חברי הכנסת ידידיי, אנחנו בכנס היום ביום השלטון המקומי בכנסת, רצים מוועדה לוועדה, משמיעים, שומעים וגם מצדיעים כי בכל זאת לפחות יש לנו אוזן קשובה בכנסת.
שלמה בוחבוט: לא תמיד אנחנו מצליחים.
שלמה בוחבוט: אתה דיברת על בניית כיתות ואני אומר לכם – בדרך כלל בכל מפגש אני אוהב גם לומר כמה מלים בערבית מרוקאית – שלוקחים סוס ומטילים עליו עוד שק ועוד שק עד שהוא כורע ולא יכול להתרומם.
שלמה בוחבוט: זה בדיוק מה שעושים לשלטון המקומי.
שלמה בוחבוט: אמרו לי הבוקר שאנחנו לא רוצים לשלם עבור עובדי קבלן.
שלמה בוחבוט: אמרתי שאני רוצה לשאול שאלה.
שלמה בוחבוט: ממשלת ישראל יכולה לקצץ רוחבית אבל איפה יכול השלטון המקומי לקצץ?
שלמה בוחבוט: ארנונה לא נותנים לנו להעלות, עכשיו רוצים לבנות כיתות ומטילים על רשויות מקומיות לשלם כשלושים אחוזים מעלות הבנייה, 25 אחוזים מעלות התפעול, ואחרי כן מתפלאים למה רשויות מקומיות מתמוטטות, קורסות ונכנסות לגירעון.
שלמה בוחבוט: זאת הסיבה.
שלמה בוחבוט: ראשי הערים, כל אחד בישוב שלו, רוצים לעשות הכול על מנת לא לפגוע בשירותים.
שלמה בוחבוט: עוד מעט נציג בפניכם מצגת מדהימה שמראה שבעצם באמצעות מס מספר שתיים, ארנונה והכנסות אחרות ברשויות המקומיות, משקיעות בישובים יותר מאשר המדינה משקיעה בהם.
שלמה בוחבוט: לצערי הרב ממשלות ישראל והכנסת במשך שנים לא מצאו לנכון לקיים דיון כללי איך פותרים את בעיות השלטון המקומי.
שלמה בוחבוט: הגיע הזמן ולפחות שני חוקים חייבים לחוקק, את חוק העיריות בחוק יסוד.
שלמה בוחבוט: אני רוצה לדעת מה אני צריך לקבל ומה אני צריך לתת.
שלמה בוחבוט: אני הרי קבלן.
שלמה בוחבוט: אגב, אנחנו הקבלנים הפריירים היחידים במשק כי כל קבלן, עבור כל תוספת עבודה, אתה משלם לו כסף אבל אנחנו בדיוק במצב ההפוך.
שלמה בוחבוט: המדיניות הקלוקלת הזאת גורמת רק להפסדים של מאות מיליוני שקלים בשנה ואתן לך דוגמה.
שלמה בוחבוט: המדינה מכניסה את הרשויות לגירעונות, שנה לאחר מכן לוקחים רשות מקומית שקרסה ומכניסים אותה לתוכנית הבראה והמדינה כל שנה מעמידה 800 מיליון שקלים לכיסוי גירעונות.
שלמה בוחבוט: אם היו פעם אחת נותנים את הצרכים של הרשויות המקומיות בחוק, לא היינו מגיעים לקריסה.
שלמה בוחבוט: פשוט לא היינו מגיעים לקריסה.
שלמה בוחבוט: לכן אני מודה לך ואני מקווה שסוף כל סוף תורידו את מחירי המים, דגל שאתה ואני הרמנו, ואני מקווה שלא נחכה עד סוף הקדנציה אלא זה ייעשה בהקדם.
שלמה בוחבוט: תודה לכל חברי הכנסת ולך על כך שתמיד אתה נמצא אתנו וצועד אתנו.
שלמה דולברג: אני.
שלמה דולברג: אנחנו נעשה את זה בקצרה.
שלמה דולברג: מכובדי יושב ראש הוועדה, יושב ראש השלטון המקומי, חברי הכנסת.
שלמה דולברג: נמצאים אתנו גם ראשי רשויות מקומיות, גם סגנים, גם ממלאי מקום ו גם אנשי ניהול בכירים.
שלמה דולברג: אנחנו רוצים להציג לכם נתונים שלקחנו מהמאזנים של הרשויות המקומיות.
שלמה דולברג: הנתונים האלה מצביעים על הכשל והתהליכים המדאיגים ביותר של תקצוב המדינה יחסית לשלטון המקומי.
שלמה דולברג: אנחנו גם נציע התייחסות אחרת לעתיד.
שלמה דולברג: השקף הראשון מציג את חתך ההכנסות של כלל הרשויות המקומיות.
שלמה דולברג: הכחול מראה הכנסות עצמיות, האדום מראה הכנסות הממשלה.
שלמה דולברג: זה מתייחס לכל פעילויות הרשויות המקומיות בכל הארץ בין השנים 2003-2009.
שלמה דולברג: אלה נתוני ההכנסות.
שלמה דולברג: כפי שאתם יכולים לראות כאן, הממשלה בעצם הורידה את האחוז שלה מכלל העוגה לכארבעה אחוזים.
שלמה דולברג: ארבעת האחוזים האלה מהווים חצי מיליארד שקלים בכל שנה.
שלמה דולברג: חצי מיליארד שקלים בכל שנה עברו מהממשלה לנטל של הרשויות המקומיות וזה רק צד ההכנסות.
שלמה דולברג: כאן תוכלו לראות את זה בצורה ויזואלית.
שלמה דולברג: כל נושא ההכנסות העצמיות הוא בכחול, הכנסות הממשלה באדום, והמגמה ברורה.
שלמה דולברג: אנחנו כרשויות מקומיות מקבלים עלינו נטל הולך וגדל ולצערנו הממשלה מורידה מעצמה את הנטל.
שלמה דולברג: גם בחינוך שהוא בעצם בליבת העשייה של הרשויות המקומיות וכמובן בליבת העשייה של הממשלה, משרד החינוך הוריד את ההשתתפות שלו מ-62 אחוזים בשנת 2004 ל-59 אחוזים בשנת 2009.
שלמה דולברג: רק שלושת אחוזים אלה הם כ-400 מיליון שקלים שנוספו כנטל להוצאות הרשויות המקומיות ועוד לא דיברנו על מה שקרה להכנסות.
שלמה דולברג: זאת התמונה הגרועה ביותר ולא סתם היא צבועה באדום.
שלמה דולברג: תקציבי האיזון, התקציבים שאמורים לאזן את תקציבי הרשויות המקומיות, יש לנו היום כ-140 רשויות מקומיות שנזקקות לכך ועוד כחמישים או ארבעים מועצות אזוריות.
שלמה דולברג: אנחנו רואים מה קרה לתקציבי האיזון שהם בעצם הגרעין האמיתי והמשמעתי ביותר בהשתתפות המדינה ברשויות המקומיות כדי לאזן שירותים נורמטיביים לתושב.
שלמה דולברג: השירותים האלה היו בשנת 2000 כארבעה וחצי מיליארד שקלים בערכים ריאליים של היום ובשנת 2012 הגענו, אחרי מאמצים ואחרי מתווה עולה שהוכרז על ידי האוצר, הכנסת ועל ידינו בשנים האחרונות, הגענו ל-2,8.
שלמה דולברג: יש כאן ירידה משמעותית דרמטית בסבסוד הישיר של המדינה את הסל הנורמטיבי שאנחנו נותנים לאזרח.
שלמה דולברג: כאן אתם יכולים לראות תמונה מעניינת של תוכניות ההבראה.
שלמה דולברג: מה שאתם רואים למטה באדום, זה בעצם הסכום שירד ממענקי האיזון יחסית לשנת הבסיס.
שלמה דולברג: זה באדום למטה.
שלמה דולברג: מה שאתם רואים בכחול, אלה הלוואות שנלקחו על ידי הרשויות המקומיות לכיסוי הגירעונות.
שלמה דולברג: זה מהמאזנים של הרשויות המקומיות.
שלמה דולברג: מה שאתם רואים בצהוב, אלה המענקים לכיסוי תוכניות הבראה.
שלמה דולברג: זאת אומרת, המדינה הורידה – באדום – מצד אחד ובעצם החזירה אם באמצעות תוכניות הבראה ואם באמצעות אישורי הלוואת כי הרי ברשויות מקומיות לא לוקחים הלוואות לא אישור המדינה.
שלמה דולברג: חלק גדול, כמעט כל הירידה בתקציבי האיזון, כוסה על ידי הרשויות המקומיות אם בהלוואות ואם במענקי הבראה מיוחדים.
שלמה דולברג: לכן אנחנו כל הזמן טענו שלא יורידו אבל שגם לא יחזירו תוכנית הבראה.
שלמה דולברג: מה קרה במקביל להנחות הארנונה שניתנות על פי דין וכולנו מעריכים אותן ומבינים שהן חשובות לקבוצות אוכלוסייה מסוימות.
שלמה דולברג: הנחות הארנונה על פי דין עלו מסדר גודל של מיליארד וחצי בשנת 2006 לסכום של כמעט מיליארד ו-850 מיליון שקלים בשנת 2009 והמגמה עוד נמשכת.
שלמה דולברג: הנושא האחרון שאני רוצה לדבר עליו, ברשותך אדוני היושב ראש וחברי הכנסת, זה הקיצוץ בארנונה הריאלית.
שלמה דולברג: בגביית ארנונה ברשויות המקומיות יש מושג שנקרא מקדם התייעלות.
שלמה דולברג: מקדם ההתייעלות הזה אומר שהרשות המקומית לא יכולה לקבל העלאת ארנונה של מאה אחוזים מההתייקרויות האינדקסיאליות הקיימות אלא רק של שמונים אחוזים.
שלמה דולברג: עשרים אחוזים היא בעצם איננה מקבלת בנוסחת הארנונה אוטומטית.
שלמה דולברג: עשרים אחוזים אלה מהווים פטנט מיוחד למיסוי עירוני.
שלמה דולברג: אגב, הוא לא קיים במס הכנסה, לא במע"מ ולא במכסים.
שלמה דולברג: בשום גביית מדינה שאני מכיר אין קיזוז מקדם התייעלות.
שלמה דולברג: במע"מ גובים מע"מ באופן ריאלי ממה שהשוק מייצר.
שלמה דולברג: מס הכנסה, לוקחים אחוז מס הכנסה ממה שאנחנו משתכרים ומרוויחים.
שלמה דולברג: בארנונה, יש כאן הפחתה ריאלית של עשרים אחוזים אוטומטית שאנחנו יכולים לראות כאן בשקף שרק בשלוש שנים היא עלתה לשלטון המקומי למעלה ממיליארד שקלים.
שלמה דולברג: זה נושא שאני חושב שאפשר לתקן אותו.
שלמה דולברג: אנחנו כבר הגענו להסכמה עם ראש הממשלה לתקן אותו וזה יהיה תיקון טבעי.
שלמה דולברג: אנחנו גם נרצה את תמיכתכם.
משה גפני: משרד הפנים נותן לכם פחות כסף?
שלמה דולברג: לא.
שלמה דולברג: משרד הפנים מאשר לנו פחות הצמדה אוטומטית לארנונה.
שלמה דולברג: אם בשנה מסוימת ההצמדה הייתה אחוז וחצי, אנחנו מקבלים רק שמונים אחוזים מאחוז וחצי.
שי חרמש: המדד עולה יותר.
שלמה דולברג: נכון.
שלמה דולברג: זה נושא שניתן לשנות אותו ואנחנו רוצים לשנות אותו במושב הזה.
שלמה דולברג: אנחנו חושבים שזה נכון כמו שקיים בכל מיסוי במדינה, בכל מיסוי שמפצה גורם ציבורי על ההוצאות הריאליות הרגילות שהוא מוציא.
שלמה דולברג: נחזור לשקף של מענקי האיזון, השקף האדום.
שלמה דולברג: המונח הכי חשוב לנו הוא מתווה עולה.
שלמה דולברג: מה שהיה, היה.
שלמה דולברג: הירידה הדרמטית הזאת כבר נעשתה בשנים האחרונות.
שלמה דולברג: הממשלה והכנסת צריכות לשלב ידיים על מנת לחזור למונח של מתווה עולה.
שלמה דולברג: המשמעות של מלווה עולה היא שבשנת 2013 שעוד מעט מגיעה ואנחנו ערב תקציב 2013 וחשוב מאוד שוועדת הכספים תוביל מהלך, כמו שהיא עשתה בשנים הקודמות של מתווה עולה.
שלמה דולברג: המשמעות היא שמענקי האיזון בשנת 2013 צריכים להיות שלושה מיליארד שקלים ובשנת 2014 צריכים להיות 3.2 מיליארד שקלים ואז אנחנו נהיה בדרך להסדרה של הנושא הכאוב הזה.
משה גפני: יש עוד מישהו מבין ראשי הרשויות שרוצה לומר משהו?
שי חרמש: התמונה שמוצגת כאן היא כמעט רוטינה שחוזרת על עצמה אני לא יודע אם ב-21 השנים שהרב גפני מכהן כאן אבל לפחות בשש השנים שאני יושב כאן.
שי חרמש: לא, אני חושב שזאת ברכה.
שי חרמש: מה שמתנהל כאן, לפחות שחמש-שש השנים שאני יושב בוועדה, זה מעין מסע של כיפופי ידיים, בלילה האחרון סוגרים כאן מאה מיליון, שם שמונים מיליון, מעלים במאה מיליון ומורידים במאה ועשרים מיליון.
שי חרמש: אנחנו מכירים את כל המשחקים האלה.
שי חרמש: כאן צריך לבוא פתרון רדיקאלי.
שי חרמש: אני הנחתי על שולחן הכנסת ביוזמתו של יושב ראש הקואליציה, חבר הכנסת ציון פיניאן, הצעת חוק שאומרת גזרה שווה לשלטון המקומי כמו לשלטון המרכזי.
שי חרמש: משמעות העניין היא מאוד מאוד פשוטה והיא אומרת דבר פשוט.
שי חרמש: כל חוק שעובר בכנסת שהוא חוק תקציבי, מחייב או החלטה של הממשלה מהיכן בא המקור או רוב של 51 חברי כנסת.
שי חרמש: אנחנו מטעמים הגיוניים לגמרי מעלים הנחות כאן, שינוי כאן והדברים הם טריביאלי ים, כאן אלה ארכיונים, כאן זה בית נכים, כאן אלה מועדוני נוער והרשימה היא ארוכה.
שי חרמש: כל החלטה שצריכה להתקבל כאן בכנסת בחקיקה, חייבת להעמיד מולה מקור תקציבי.
שי חרמש: כמו שזה עובד בתקציב המרכזי, כך זה עובד בשלטון המקומי.
שי חרמש: זאת הצעה מספר אחת של ציון פיניאן שאני הצטרפתי אליה והנחנו אותה על שולחן הכנסת.
שי חרמש: אני מציע להעביר אותה לוועדת הכספים וועדת הכספים תעמוד מאחוריה.
שי חרמש: לדעתי באותו רגע לפחות סיפור השחיקה נעצר.
שי חרמש: אני לא יודע איך מחזירים את שלושת מיליארד השקלים, אבל השחיקה נעצרת.
שי חרמש: מאותו רגע הידיעה היא שכל חוק עובר כאן, לא עובר בלי מקור.
שי חרמש: לא אחת ראינו – 15 שנים שרתתי בשלטון המקומי – מצבים בהם כאשר הרשות במשבר, הממשלה ממנה ועדה ממונה.
שי חרמש: שר הפנים ממנה ועדה קרואה.
שי חרמש: לא אחת גילינו להפתעתנו הרבה שהוועדה הקרואה הזאת בסיום תפקידה השאירה גירעון יותר גדול מזה שקיבלה.
שי חרמש: הצעת החוק השנייה שמונחת כרגע על השולחן אומרת שברגע שהממשלה ומשרד הפנים מפקיע מאזרחי אותה עיר את הסמכות ואת הרשות לנהל את העיר, יש לו אחריות תקציבית מלאה לעיר.
שי חרמש: קיבלת בגירעון של עשרה מיליון, החזרת בגירעון של 11 מיליון, המיליון שבגירעון על חשבון בעל הבית.
שי חרמש: אין מצב שבו משאירים חורבות.
שי חרמש: זה מצב שכל אחד מאתנו חווה אותו.
שי חרמש: שני החוקים האלה הם לא לעומתיים, הם לא פוליטיים והם לא מפלגתיים אלא הם אינטרס של כולנו.
שי חרמש: שני הצעות החוק האלה - ועדה קרואה לא רשאי להגדיל גירעון אלא באחריות המדינה, אין חוק שעובר שהוא תקציבי ואין לו שיפוי – נדמה לי שבאמצעותן נוכל לעצור לפחות את השחיקה.
שי חרמש: אחרי כן נדבר על דברים אחרים.
שי חרמש: אלה שתי הצעות החוק.
שי חרמש: את הצעת החוק הראשונה ציון פיניאן הגיש יחד אתי.
שי חרמש: הצעת החוק השנייה מחכה ל-פ'.
שי חרמש: אם היינו מקבלים כאן תמיכה רחבה, היה טוב.
שי חרמש: השלטון המקומי בירך על הצעות החוק האלה אבל הוא לא מצביע כאן.
שי חרמש: אם נצליח ליצור כאן הסכמה של כל הוועדה, כמו שהיה בנושא המים, נתנו מענה אמיתי ביום הזה ולא שלחנו את החבר'ה האלה הביתה כשהכל דיבורים.
שי חרמש: אדוני היושב ראש, אם אפשר לצרף את חברי הוועדה להצעת החוק של ציון פיניאן בנושא הזה, לדעתי הבאנו כאן משהו משמעותי.
שי חרמש: אני הצטרפתי להצעת החוק שלו.
ציון פיניאן: בכנסת הזאת יש הרבה בוגרי שלטון מקומי.
ציון פיניאן: לפני שאתה מגיע לכנסת אתה אומר שכאשר תגיע לכנסת, אתה תעזור קודם כל לשלטון המקומי, אבל אתה רואה שידיך כבולות וכי זה קשה מאוד.
ציון פיניאן: כאשר יש לך קיצוצים או הבראה במשק, קודם כל הרשויות המקומיות משלמות גם את ההבראה וגם את הקיצוצים.
ציון פיניאן: עברנו שנתיים קשות, את שנת 2008 ו-2009, והרשויות המקומיות שילמו.
שי חרמש: זה בגלל הממשלה הקודמת.
שי חרמש: עכשיו מה עושים עם הממשלה הזאת.
ציון פיניאן: הממשלה הקודמת, זאת בעיה אחרת.
ציון פיניאן: היא הביאה עלינו גם את נושא המים.
ציון פיניאן: כאשר אנחנו רוצים לעשות הבראה או איזשהו הליך, קודם כל זה עובר בשלטון המקומי והזכרנו כאן את הנושא של המים וכולי.
ציון פיניאן: יש לנו את ועדת טרכטנברג, אבל מי משלם אותו?
ציון פיניאן: מי כמוך אדוני היושב ראש יודע ואתה נלחם על כך גם בחדרי חדרים וגם למעלה.
ציון פיניאן: הנושא הוא הרשויות המקומיות.
ציון פיניאן: אני לא רוצה לומר לכם מה עושה היושב ראש בנושא הזה, אבל כל יום הוא רב עם מישהו אחר, אם זה באוצר ואם זה במשרד ראש הממשלה, בנושא של הרשויות המקומיות.
ציון פיניאן: כמה מהרשויות המקומיות עברו תהליך של הבראה אבל אני אומר לכם שתוך שנתיים יחלו שוב כי הן לא יחזיקו מעמד.
ציון פיניאן: אין להן הכנסות.
ציון פיניאן: אני לא רוצה להזכיר כאן ערים בצפון או ישובים בצפון וגם בדרום.
ציון פיניאן: הן לא יחזיקו מעמד ושוב בעוד שנתיים-שלוש יצטרכו לעבור הבראה.