GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צבי סטפק: כלומר, אני מדבר מהזווית שלהם אבל זה לא האינטרס שלי.
משה גפני: אם התקנות יאושרו, נניח נגיע להסכמה, מה לפי דעתך יקרה לבתי ההשקעות הקטנים?
צבי סטפק: יש בעיה.
משה גפני: זה שיש בעיה, זאת לא תשובה.
צבי סטפק: יש בעיה אינהרנטית.
צבי סטפק: כמו ששמעתם, בתי השקעות קטנים הולכים ונעלמים.
משה גפני: לך יש בזה ניסיון אבל לי אין.
משה גפני: יש כאן מושגים שאני אפילו לא מכיר.
משה גפני: לא, אני מכיר הכול, אין דבר שאני לא מכיר,.
משה גפני: עוד מישהו ילך לבג"ץ ויגיד שיושב ראש הוועדה לא מכיר אבל אישר.
משה גפני: אני מכיר הכול אבל אני רוצה ללמוד עוד.
משה גפני: מהניסיון שלך, מה יהיה בסוף עם כל התהליך הזה?
משה גפני: תגיד באופן הכי אובייקטיבי שאתה יכול.
צבי סטפק: אני אומר.
משה גפני: אתה מייצג את הגדולים.
צבי סטפק: אני כביכול נהנה מהחיסול שלהם כי אני בולע אותם.
צבי סטפק: זה יכול להיות גם בית השקעות אחר.
צבי סטפק: גם אני התחלתי כבית השקעות קטן לפני 32 שנים, אז לא היה חוק הייעוץ ולא היה פיקוח ולכן אני מבין אותם מאוד.
צבי סטפק: אני מאוד מבין לרוחם.
צבי סטפק: צריך לאפשר להם להתקיים.
צבי סטפק: אתה שואל אותי מה יהיה.
צבי סטפק: מה שיקרה זה שחלק מהם - עם התקנות האלה ובלעדיהן, בגלל הרגולציה הכללית שקיימת בענף והעלויות שכרוכות בה - ייעלמו.
צבי סטפק: חלק מהם יתמזגו בינם לבין עצמם ויקימו שותפויות.
צבי סטפק: חלק מהם ייקנו על ידי בתי השקעות בינוניים או יותר גדולים.
צבי סטפק: חלק מהם יעברו לעבוד עם הלקוחות שלהם כשכירים בבתי השקעות גדולים.
צבי סטפק: הם יעבירו את הלקוחות שלהם לבתי השקעות גדולים.
צבי סטפק: את זה אני צופה שיקרה בשנים הקרובות.
משה גפני: דניאל, תשיבי.
דניאל אילון: דודו, אתה מעדיף להשיב?
דודו לביא: כן.
דודו לביא: כפי שצבי ציין, אנחנו עדים לתהליך עקבי של קיטון במספר הפעילים והתהליך הזה לא תלוי בהוראה הזאת אלא הוא קורה גם בלעדיה.
דודו לביא: הוא קורה בעיקר בגלל הטעם שאין ייתכנות עסקית לאורך זמן בגוף שמנהל סדרי גודל של עשרות בודדות של מיליוני שקלים.
דודו לביא: זאת עובדה ואת זה כנראה לא נוכל לשנות בדיון הזה.
דודו לביא: השאלה שמונחת לפתחנו כאן היא בעיקר האם אנחנו מייצרים לציבור ערך מוסף משמעותי בכך שאנחנו נותנים לו מראש את המידע אודות סדרי הגודל של הפעילות של החברה.
דודו לביא: לעניין מה שצבי אמר, אנחנו נכונים שלא לחייב את החברות לתת את הגילוי הזה בשנות הפעילות הראשונות שלהן.
דודו לביא: אנחנו מדברים על חברות שיש להן כבר פעילות לאורך זמן ולמרות שיש להן פעילות לאורך זמן הן לא הצליחו להתרומם ולהגיע לניהול נכסים בהיקף שיש לו ייתכנות עסקית לאורך זמן.
דודו לביא: ככל שמדובר בפרט שחשוב למשקיע סביר ובמיוחד בהתחשב בכך שעדיין, גם אחרי הקיטון במספר החברות אנחנו מדברים על מספר לא מבוטל של חברות יחסית להיקף הנכסים המנוהל בארץ ויחסית לגודל שוק ההון בכלל, השאלה היא האם באותו תהליך של ברירה מוקדמת שבו הלקוח צריך לפרוס לנגד עיניו את המידע הרלוונטי ולהחליט עם איזה גוף הוא מתקשר, המידע האם מדובר בגוף בסדר גודל של פעילות שהייתכנות של הפעילות הזאת לאורך זמן היא מאוד נמוכה או שמדובר בגוף שמנהל נכסים בהיקף גדול יותר, היא רלוונטית.
דודו לביא: אנחנו קבענו באופן שרירותי את המדרגה של חמישים מיליון שקלים וחשבנו שמתחת לחמישים מיליון שקלים זה איזשהו סוג של סיגנל שחשוב להביא לידיעת הציבור, אבל מספר הוא מספר.
שגית אפיק: מה זה באופן שרירותי?
שגית אפיק: לא לפי עובדות?
דניאל אילון: כשלושים אחוזים מהתעשייה נמצאת מתחת לחמישים מיליון שקלים.
דניאל אילון: לו היינו מחלקים את ארבעת המדרגות לפי רבעונים, היינו עוצרים עוד לפני החמישים מיליון, אבל כיוון שרצינו לתת טולרנס, הגענו לחמישים מיליון.
דניאל אילון: אני אומר יותר מזה.
דניאל אילון: אמרנו מראש שזה לא מספר קדוש.
דניאל אילון: בשיג ושיח שעשינו עם התעשייה אמרנו שנוח לנו לדבוק למדרגות שמשרתות גם את האגרות מכיוון שתמיד למדרגה יש איזושהי רמה של שרירותיות, על אף שניסינו כן לכוון בהתאם לגודל התעשייה.
דניאל אילון: אמרנו שנעשה את אותו הדבר באגרות, כדי שלא יהיו אלף מדרגות ולא תהיה בהירות.
דניאל אילון: יחד עם זאת, הסברנו לתעשייה שאנחנו לא מאוהבים דווקא במודל הקיים כאן וניסינו להגיע לאיזה שהן פשרות.
דניאל אילון: כך למשל שקלנו להוסיף את האפשרות שבשנתיים הראשונות לפעילות המידע הזה לא יידרש במסירה.
דניאל אילון: ההצעה הזאת לא התקבלה על ידי האיגוד.
דניאל אילון: הצעה אחרת הייתה שניתן סוג של מיצוע של שווי מנוהל על ידי מנהל תיקים מסוים בתוך הבית, איזשהו פתרון, ולצערנו, לצער שני הצדדים, לא הצלחנו להגיע לפתרון.
דניאל אילון: אמרנו להם שיעמידו איזשהו מודל משלהם, מודל חלופי שסוחב מים.
דניאל אילון: אתם אומרים בעצמכם שהערך הזה הוא חשוב, הסקרים שעשיתם מלמדים על כך שהשוק רוצה מנהלי תיקים קטנים, זאת אומרת שהוא יישאר גם עם מנהלי תיקים קטנים, אתם יודעים שהמידע חשוב לכם וכולכם אומרים שתמסרו אותו בפגישה הראשונה.
דניאל אילון: כלומר, אין כאן מחלוקת על חשיבות המידע.
דניאל אילון: המחלוקת היא איך המידע צריך להיות מוגש ולא מוגש באופן שהוא באמת מטשטש אותו לחלוטין.
דניאל אילון: הם הציעו מדרגה שמגיעה עד 250 מיליון שקלים.
דניאל אילון: לשנות את המספר.
שגית אפיק: מ-200 ל-250?
דניאל אילון: עד 250 מיליון שקלים.
דניאל אילון: בדקנו את הנתון הזה ואמרנו שאולי נעתר לו, אבל כשבדקנו, מצאנו שזה תופס כשני שליש מהתעשייה.
דניאל אילון: שני שליש מהתעשייה בדרגה הנמוכה, זה גם עושה עוול לחלקים שמתקרבים יותר לסדר גודל בינוני שגם הם רוצים להיות ממוצבים באופן שנבדל מהשחקן הקטן.
דניאל אילון: אני אומר לכם גם כאן שהחמישים הוא לא קודש בעינינו.
דניאל אילון: אם הוועדה או הגופים חושבים שאם יהיה מספר קצת יותר גבוה מהחמישים והם ירגישו שזה לא ממצב עד כדי כך את הקטנים קטנים ביותר, אפשר לחשוב על זה.
דניאל אילון: זה עניין של מידה.
רונן סולומון: אדוני, אני אקח את הצעתך הראשונה לחמש דקות הפסקה בישיבה כדי שנוכל להסביר לך כי היום בקטגוריה אחת, קטגוריה של עד חמישים מיליון, יש 39 חברות, ובקטגוריה שתיים יש 61 חברות.
רונן סולומון: החשש הגדול שלנו היא לאותן 39 חברות שאותן אנחנו חוסמים שיווקית.
רונן סולומון: כן נצטרך לשבת אתך לשתיים-שלוש דקות ולהסביר לך לפני שאתם מצביעים.
רונן סולומון: זאת בעיה מאוד קשה.
משה גפני: אני עושה הפסקה לחמש דקות.
משה גפני: דניאל ודודו, אתם צריכים להחליט עכשיו.
משה גפני: אנחנו סבורים שמי שנמצא במעמד של חמישה מיליארד שקלים, כל מה שנלווה לעניין הזה צריך לעשות וזה גם לא יפגע בו, ואפילו אם כן, זה מאוד בשוליים ואין לזה משמעות, מה גם שזאת טובת העניין.
משה גפני: מי שפחות מכך, הוא צריך לדווח לציבור, הוא צריך לדווח רק את העקרונות.
משה גפני: זאת אומרת, הוא צריך לדווח את השם שלו, הוא צריך לדווח מי הבעלים, הדברים העקרוניים הכלליים.
משה גפני: יתר הדברים, הוא לא מדווח לציבור.
משה גפני: הוא צריך לומר ללקוח מאוד מינורי.
משה גפני: זאת אומרת, הוא צריך לומר את סוג ההשקעות, כמה עולה הניהול וכל הדברים שהם דברים שבאמת חשובים ללקוח ואתם, הרשות, צריכים לפקח על כך אבל לא לעשות זאת בתקנות.
משה גפני: אם אתם רוצים ללכת אתנו על זה, נצביע.
משה גפני: אם אתם לא רוצים ללכת אתנו ואתם רוצים עוד זמן לחשוב, אני מאפשר לכם את זה.
משה גפני: אנחנו יכולים להצביע ביום אחר, אבל זה הכיוון ואני גם אסביר לכם מדוע כדי שלא אובן לא נכון.
משה גפני: אני לא בעדם ונגדכם.
דניאל אילון: אתה בעד העניין.
משה גפני: זאת הגדרה נכונה.
משה גפני: לא רציתי לומר אותה כי אני לא רוצה להוציא דבר רציני מפי, אבל זאת האמת.
משה גפני: לפני כמה ימים היה נושא בו הלכתי נגדם והצטערתי על כך.
רונן סולומון: גם אנחנו הצטערנו.
משה גפני: זה לא שיש לי חד וחלילה משהו אלא לגופו של עניין, כמו שאת אמרת.
משה גפני: במקרה הזה אני לא יכול לחיות עם הדבר הזה ולא בגלל שאצלי זה בראש סולם העדיפות, בכל אופן אנחנו מדברים על בתי השקעות ולא מדובר כאן על רמה של אנשים שאין להם לחם לאכול.
טמיר כהן: זאת לא פילנתרופיה.
משה גפני: זאת לא פילנתרופיה.
משה גפני: בעוד כמה שבועות אני עומד לדון כאן על ועדת הריכוזיות שאמנם זה לא ברמות האלה אבל אנחנו עושים דבר שלא ייעשה.
משה גפני: אנחנו גם נכנסים כאן לגופים פרטיים ואני לא אומר לא להיכנס, אתם רשות חזקה, אתם רשות עם כוח, תיכנסו, תבדקו, אבל לבוא עכשיו ולתת להם כזה אובר רגולציה, התוצאה היא בלתי נמנעת.
משה גפני: זה ברור לי עכשיו לחלוטין גם אחרי ששמעתי אותך, גם אחרי ששמעתי את דודו וגם אחרי ששמעתי אותם.
משה גפני: גם אחרי שהתייעצנו אנחנו בינינו.
משה גפני: הפירוש הוא עוד שנה, עוד שנתיים, חיסלנו את כל הגופים האלה.
משה גפני: עכשיו תחליטו.
משה גפני: אם אתם רוצים להתייעץ עם מנהל הרשות או עם עוד אנשים, אם אתם רוצים שנקיים עוד דיון פנימי בינינו ביחד, בסדר, אני בעד.
משה גפני: תגידו מה אתם רוצים.
דודו לביא: אנחנו מקבלים את בקשתך.
דודו לביא: אנחנו נמשוך או נסיר מההצעה המונחת על שולחן הוועדה את החלק שמטיל על חברות הניהול.
דניאל אילון: הוא לא הציע את זה.
משה גפני: זאת לא רק תקנה 23.
דודו לביא: אנחנו נסיר את זה על מנת שהתקנות יעברו היום.
רונן סולומון: את כל פרק ג'?
דניאל אילון: לא את כל פרק ג'.
דניאל אילון: אנחנו נעבור עכשיו על התקנות ואדוני יאמר.
שגית אפיק: עמוד 6, פרק ג', דוח שנתי לציבור.
ציון שמע: ברשותך, אני מבקש להעיר הערה.
ציון שמע: ציון שמע, ראש חטיבת עובדי הבנקים וחברות הביטוח בהסתדרות.
ציון שמע: בישיבה הקודמת של הוועדה ביקשתי שתאפשר לנו לקיים דיון עם הרשות לניירות ערך ואני מודה לך ולחבר הכנסת ציון פיניאן על היענות
ציון שמע: כם ועל שאפשרתם לנו את הדיון הזה.
ציון שמע: קיימנו דיון עם הרשות לניירות ערך והיה זה דיון מאוד רציני, עם דניאל ועם הצוות שלה, וההערות שהצגנו עברו דיון וכל הערותינו התקבלו.
משה גפני: מה הקשר של ההסתדרות לעניין?
ציון שמע: אנחנו מייצגים את יועצי ההשקעות בבנקים.
ציון שמע: אנחנו כאן היום בשקט כי החלק שלנו עבר.
משה גפני: למה בשקט?
משה גפני: עשיתם שביתה אבל עכשיו אתם בשקט.
ציון שמע: עשינו שביתה על נושא מאוד ערכי.
משה גפני: אני אחד מיושבי ראש השדולה של העניין הזה.
משה גפני: אני ושאול מופז.
ציון שמע: משפט אחד בעניין הזה.
ציון שמע: זה נושא מאוד ערכי.
משה גפני: אתם מאוגדים בהסתדרות?
ציון שמע: לא, הם לא מאוגדים.
רונן סולומון: יכול להיות שאולי כדאי לנו.
רונן סולומון: אני לא יודע.
ציון שמע: יש לנו יועצי השקעות בבנקים שהם שכירים.
ציון שמע: תודה רבה לכם על האפשרות שנתתם לנו לקיים דיון.
ציון שמע: היו לנו מספר הערות רציניות מבחינתנו ומהותיות.
ציון שמע: הייתה הערה לגבי הנושא של מה זה חשד סביר ומה לא.
ציון שמע: הייתה הערה לגבי הנושא של פרסום, האם לפרסם.
ציון שמע: היו עוד מספר הערות וכולן התקבלו.
ציון שמע: היום ההצעה שמונחת כאן תוקנה על סמך הדיונים שלנו ואני רוצה להודות לך, להודות לחבר הכנסת ציון פיניאן, ולהודות לעורכת הדין דניאל רימון ולכל מי שלקח חלק, גם לאנשים שלנו בהסתדרות – לעופר, לאבי ניסן קורן שדיבר אתך, ללשכה המשפטית שלנו ולאיגוד הבנקים.
משה גפני: היה אצלי ניסן קורן.
ציון שמע: איגוד הבנקים הלך אתנו יד ביד כי אין ניגוד אינטרסים.
ציון שמע: אני חושב שיצא מוצר יפהפה ומוסכם עם הרשות לניירות ערך ואנחנו מודים לכם על כך.
ציון שמע: סיכמנו עוד דבר והוא שאנחנו נשב לתקן את החוק.
ציון שמע: מיד לאחר שהתקנות תאושרנה כאן, אנחנו נשב עם הרשות לניירות ערך.
ציון שמע: יש לנו הערות לגבי החוק וסיכמנו שנשב והם פתוחים לתקן.
ציון שמע: זה הדיווח שאני מעביר לכם.
שגית אפיק: יש לנו למעשה את פרק ד' בעמוד 8.
משה גפני: אמרת עמוד 6.
שגית אפיק: אנחנו בודקים מה יהיה בדוח השנתי לציבור.
שגית אפיק: למעשה תקנה 18 מדברת על מועד ההגשה של הדוח ושהוא יגיע לאתר ההפצה של הרשות לניירות ערך.
שגית אפיק: תקנה 19 אומרת שהוא יפורסם בו.
שגית אפיק: תקנה 20 מדברת על הפרטים שיצוינו בדוח, התאריך, שם החברה, מספר.
שגית אפיק: פרטי רקע.
משה גפני: אלה רק הגדולים.
משה גפני: כאן יש פירוט גדול מדיי.
שגית אפיק: אחר כך יש נתוני רקע לגבי החברה וזאת תקנה 21.
משה גפני: לא, 21 לא.
משה גפני: 21 זה רק הגדולים.
שגית אפיק: ב-21 רק הגדולים?
משה גפני: ייעוץ השקעות, שיווק השקעות.
משה גפני: שיגידו את זה ללקוח.
משה גפני: רק הגדולים.
דניאל אילון: בהתייעצות שעשינו כאן, תחושתנו היא שעשיית המיון עכשיו לגבי מה שיימסר ומה לא יימסר, יותר משהיא תועיל, היא יכולה גם להזיק.
דניאל אילון: בהינתן זה שלא מקובל על הוועדה שהדוח הזה יהיה פומבי, אנחנו מעדיפים להסיר את כל הפרק הזה ובבוא היום אולי תשתכנע הוועדה ונביא את זה כמקשה נפרדת.
דניאל אילון: כעת נקדם את התקנות בלי החלק של הדוח השנתי.
משה גפני: להוריד את כל פרק ג'?
דניאל אילון: תחושת חבריי שלתת מידע חלקי לכלל הציבור שלא פורס להם את הנתונים שנראים לנו חשובים, אולי עדיף לא למסור מידעים חסרים.
דניאל אילון: הגם שאנחנו סבורים אחרת.
משה גפני: שגית, על מה אנחנו צריכים לדון עכשיו?
שגית אפיק: לפי הצעת הרשות כרגע מבטלים את פרק ג'.
שגית אפיק: אתם לא רוצים גם דיווח לגבי מי שהוא מעל חמישים מיליון?
שגית אפיק: אם כן, למעשה פרק ג' יורד כולו.
שגית אפיק: זאת אומרת, תקנות 18 עד 29 נמחקות מהתקנות ואנחנו יכולים לעבור לפרק ד', דיווחים לרשות שעד עכשיו לא קיימנו בו דיון.
שגית אפיק: דניאל, תסבירי את תקנה 30.
שגית אפיק: דיווחים לרשות לניירות ערך, עמוד 8 למטה.
ציון פיניאן: לכם יש בעיה עם פרק ד'?
רונן סולומון: תכף נגיע להערות ספציפיות.
שגית אפיק: יש כמה הערות ספציפיות.
דניאל אילון: כפי שאמרתי הדוח המיידי הוא הדוח היחידי שנדרש מכלל הציבור.
דניאל אילון: הדוחות המיידיים נוגעים לשורה של עניינים.
דניאל אילון: להגיע לתקנה 32 שהיא התוכן?
שגית אפיק: תתייחסי לתקנה 30.
דניאל אילון: תקנה 30 מדברת על כך שיש חובת דיווח על אירועים שקשורים לתאגיד.
דניאל אילון: זה רקע.
דניאל אילון: זה סעיף רקע שיפתח נושאים לדיווח.
דניאל אילון: לכן אני מציעה להסביר החל מתקנה 32 כי מעבר למה שכתוב כאן, אין מה להסביר.
דניאל אילון: כאן מדובר על הטופס, שהוא יהיה לפי מה שמצורף, שיהיו בו כל הפרטים הרלוונטיים לאירוע וכולי.
שגית אפיק: זה מנוסח מאוד כללי.
שגית אפיק: בעל רישיון יגיש דוח לרשות על עניין או אירוע כמפורט בפרק זה.
שגית אפיק: חובת הדיווח היא לגבי אירועים הקשורים ליחיד בעל רישיון.
שגית אפיק: זאת אומרת, זה ניסוח מאוד מאוד רחב.
דניאל אילון: נכון אבל הוא נועד להבהיר שנניח יש בעל רישיון שעובד בתוך בעל רישיון, כדי להבהיר שחובת הדיווח קמה על שניהם גם יחד, נדרש היה לכתוב את ההתחלה.
דניאל אילון: כתוב לגבי אירועים הקשורים לגבי יחיד בעל רישיון, החובה חלה הן על היחיד והן על התאגיד המורשה בו הוא מועסק.
שגית אפיק: זאת אומרת, זה לא סעיף שאמור להגיד שיש לדווח על כל אירוע שמתרחש אצלך.
דניאל אילון: לא, יש סעיפים קונקרטיים שיוצרים חובת סל כזאת על אירועים כלליים אבל זה לא הסעיף הזה.
שגית אפיק: זה הסעיף שמדבר על התחולה.
שגית אפיק: את אומרת שזה גם התאגיד המורשה.
שגית אפיק: תקנה 32.
דניאל אילון: תקנה 32 מדברת קודם על כל העיתוי.
דניאל אילון: העיתוי עד תום יום עסקים ראשון אחרי המועד.
דניאל אילון: צריך לציין את המועד, שזה נוסח שגרתי.
דניאל אילון: פסקה (ג) מדברת על חובת גילוי.
דניאל אילון: זאת בעצם דרך הגילוי שתהיה בדוח מיידי על פריטים שמחייבים בגילוי כבר היום לפי החוק שזאת אחזקה דומיננטית בנכסים של חברה מסוימת מעל חמישה אחוזים, אי עמידה בתנאי רישיון, סיום העסקת בעל רישיון ותנאים כאלה שכתובים בחוק עצמו.
שגית אפיק: עד תום יום העסקים הראשון לאחר המועד שבו נודע, זה לא קצר מדיי?
דניאל אילון: זה יחסית מרווח ביחס לתאגידים מדווחים שיש להם קצובת זמן של כחמש שעות.
דניאל אילון: זה גם מה שעשינו באכיפה המינהלית.
דניאל אילון: תקנה 33 היא התקנה לגביה שאלתם האם יש איזושהי תקנה כללית.
דניאל אילון: אם יש שינויים כלליים בעסקי התאגיד, למשל עזיבה קיצונית של מספר לקוחות או של לקוח חשוב או מכירת שליטה, עניינים כלליים שאינם כלולים כאן באופן קונקרטי, לרשות – ושוב, זה דיווח לרשות בלבד – המידע הזה יגיע.
שגית אפיק: המבחן של השפעה מהותית זה מבחן סבירות?
שגית אפיק: זה מבחן אובייקטיבי?
דניאל אילון: זה עניין החורג מעסקים רגילים.
דניאל אילון: תמיד זה אובייקטיבי.
דניאל אילון: המבחן הוא אובייקטיבי אבל הוא מופעל על ידי גורם מפוקח ספציפי.
דניאל אילון: חשד לעבירה, זה סעיף שהיה כאן קודם לכן וירד.
משה גפני: תגידו מתי יש לכם הערות.
רונן סולומון: בסדר.
משה גפני: אם אתם שותקים, שתיקה כהודאה.
דניאל אילון: לאור בקשת הגופים שטענו שזאת דרישה מכבידה מדיי, התכווצנו למקובל בבנקים גם ביחס למעילות.
דניאל אילון: אם מגלים מעילה – ובמעילה הכוונה להפרה של הוראות מסוימות של חוק העונשין, גניבה, מרמה, סחיטה, הונאה וכיוצא באלה שמנויות בתוך הפרק הזה שצוין כאן – אזי יש חובת דיווח.
שגית אפיק: חשד סביר, אצל מי?
דניאל אילון: אצל הגורם המפוקח.
דניאל אילון: יש כאן תאגיד מורשה ויש לו חשד סביר שעובד שלו עשה הונאה בכספי הלקוחות.
דניאל אילון: במקרה הזה אנחנו רוצים שהוא ידווח לנו על הדבר הזה.
דניאל אילון: כל הסעיפים מ-36 עד 41, למעשה נמחקים כי בינתיים הכנסנו אכיפה מינהלית וכל מה שמצוי כאן כבר מוזכר שם.
שגית אפיק: זה לא רלוונטי.
דניאל אילון: הסעיף שמדבר על סייג לחובת הדיווח.
דניאל אילון: לאור בקשת הגופים ביקשנו שהתאגיד ידווח על הפרה של דין כלכלי שנעשתה על ידי גורמים בתוכו, על ידי נושאי משרה בתוכו.
דניאל אילון: כיווצנו את זה רק למקרה שיש לו את המידע, להבדיל משהיה עליו לדעת כפי שהיה כתוב קודם לכן, ורק אם מדובר בדין כלכלי שהוגדר בחוק ללא דין כלכלי כללי שיהיה איזשהו סימן שאלה לגבי חובת הדיווח של התאגיד.
דניאל אילון: גם את זה כיווצנו לבקשת הגופים.
דניאל אילון: מה שהיה חשוב לגופים זה לקבל קונקרטיזציה של מה הן ההפרות שקורות עליהן הם חייבים לדווח והקונקרטיזציה הזאת נעשתה בתיקון הזה.
שלומית ארליך: אולי נגיד שהקונקרטיזציה מתייחסת לעבירות של עדויות סותרות, השמדת ראיה, שיבוש מהלכי משפט, הדחה בחקירה, הדחה לפי חוק העונשין.
דניאל אילון: הבהרנו למעלה מן הנדרש שהדוחות האלה אינם פתוחים לעיון הציבור.
דניאל אילון: כלל הדוחות האלה אינם פתוחים לעיון הציבור.
שגית אפיק: רק לעיון הרשות.
דניאל אילון: להערכתנו היה מיותר אבל הגופים ביקשו ונעתרנו לכך.
דניאל אילון: אני אומרת לעיון הציבור בכפוף לכך שלמשל אם יש ביטול רישיון ויש חובת הנמקה על ביטול הרישיון וביטול הרישיון הוא מחמת פרט כזה שהתגלה, בוודאי שיהיה לזה גילוי.
דניאל אילון: אם יש חילופי מידעים בין רשויות במסגרת החלפת מידע חקירתי, בוודאי שיהיה מידע אבל לא נעלה את זה לאתר הרשות כפי שזה.
דניאל אילון: אחר כך יש תקנה שמדברת על שינוי שם, על מיזוג, על כל הודעה שמוסרת חברת הביטוח.
שגית אפיק: אין כאן הגדרה של תקנות הביטוח כך שלא ידעתי לאיזה תקנות הכוונה.
שגית אפיק: לאיזה הודעה בדיוק כיוונתם?
דניאל אילון: לדעתי תקנות הביטוח מוגדרות בסעיף 1 לחוק.
זיו ארז: זיו ארז, היועץ המשפטי של האיגוד.
זיו ארז: לגבי ההודעה לחברות הביטוח, תקנה 45 בנוסח שלנו.
זיו ארז: בכל מקרה שאיזשהו לקוח פנה אלינו באיזושהי הודעה או דרישה או טענה, בין אם היא מבוססת או לא מבוססת, אנחנו מחויבים להודיע לביטוח למרות שלא יצא מזה שום דבר.
זיו ארז: הוגשה הודעה לחברת הביטוח בקשר עם ביטוח שערך בעל רישיון.
שגית אפיק: אין הגדרה לתקנות הביטוח.
זיו ארז: היינו מבקשים שזה יהיה רק במקרה בו יופעל הביטוח.
זיו ארז: כלומר, כל הודעה שנמסרה, זאת יכולה להיות הודעה שאין מאחוריה שום דבר, אבל אם הופעל הביטוח, זה מחייב דיווח.
זיו ארז: כל הודעה אחרת, לא.
שגית אפיק: לאיזה הודעות התכוונתם?
אלחנן הרמור: אנחנו רוצים לדעת כשיש איזושהי אינדיקציה לבעיה עם לקוח כאשר לקוח מתלונן בחברה.
אלחנן הרמור: אנחנו רוצים לדעת על זה כדי לבחון האם יש מקום לבדוק את זה או לא.
אלחנן הרמור: מטרתנו היא להגן על הלקוח ובמקרים כאלה תהיה לנו אפשרות לבדוק את הבעיה מנקודת מבט של החוק.
שגית אפיק: רק כשהוא מתלונן?
שגית אפיק: כרגע, כמו שזה מנוסח, זאת כל הודעה.
אלחנן הרמור: לא, לחברת ביטוח לא מודיעים סתם הודעות.
שרה קנדלר: תקנות הביטוח מוגדרות בתקנות 16.
דניאל אילון: זה הוגדר כאן.
שגית אפיק: אתם מבקשים שרק במקרה בו הופעל הביטוח, רק אז תימסר הודעה.
זיו ארז: החשש שלנו הוא מסחטנות של לקוחות.
זיו ארז: לפי הפוליסה שלי אני חייב להודיע לחברת הביטוח בכל מקרה בו לקוח התלונן.
דניאל אילון: אם הוא התלונן עליך, ממילא הוא התלונן גם עלינו ולכן המידע יגיע אלינו.
זיו ארז: אם הוא התלונן עליכם, אתם יודעים את זה ואני לא יכול למנוע את זה ממנו.
דניאל אילון: אם הוא לא ידע שיש לו כתובת אצלנו ויש פניות ציבור והוא בחר לפנות אליכם ועל בסיס זה אתם בחרתם לפנות לחברת הביטוח, אני לא רואה איזה סיבה יש שהמידע הזה לא יגיע אלינו.
זיו ארז: אני פונה לחברת הביטוח כי אני מחויב בכך למרות שיכול להיות שבשיחת טלפון אחר כך עם הלקוח אני יכול לפתור את הבעיה הזאת.
זיו ארז: מפריעה לי עצם העובדה שאני צריך לדווח על כך שאני פונה לחברת הביטוח למרות שהביטוח לא הופעל.
משה גפני: אם הוא סחטן, לא צריך לפנות לחברת הביטוח.
משה גפני: הוא יפנה לרשות לניירות ערך.
זיו ארז: את זה אני לא יכול למנוע ממנו אבל למה דורשים ממני לפנות לרשות?
משה גפני: אני מבין בסחטנות.
משה גפני: אם אני הולך לסחוט מישהו, אני פונה ישר למקור ולא הולך סחור-סחור.
משה גפני: אני אפנה ישר לרשות.
משה גפני: אני לא רואה את הבעיה.
שגית אפיק: תקנה 39.
דניאל אילון: שינוי בפרטי דיווח.
דניאל אילון: תקנה 40 זה עניין אחר.
דניאל אילון: זה שוב עניין מהותי.
דניאל אילון: זה דומה לתקנה 33.
דניאל אילון: למעשה תקנה 33 היא סוג של מקרה פרטי של התקנה הזאת שמדברת על כל עניין החשוב למשקיע הסביר.
משה גפני: לא בא בחשבון דבר כזה.
משה גפני: אני לא הולך לאשר תקנות כאלה.
משה גפני: מה פירוש דבר סביר שעשוי להיות חשוב ללקוח?
משה גפני: מי זה הלקוח?
משה גפני: לי חשוב שבעל החברה יתחתן.
משה גפני: זה סביר?
משה גפני: זה מידע שחשוב ללקוח?
דניאל אילון: בכל תקנות ניירות ערך שעניינן הגנה על ציבור המשקיעים יש מבחנים למהותיות מידע.
דניאל אילון: המבחנים למהותיות מידע הם כל מידע שהיה חשוב ללקוח סביר.
דניאל אילון: נניח דמות שכל כולה מזוהה עם בית ההשקעות, דמות של מנהל התיקים שכל שם הבית עליו.
דניאל אילון: תאר לעצמך שמחר הוא עוזב את הבית.
דניאל אילון: עדיין על שם הבית אולי מתנוסס שמו אבל הוא לא נמצא שם.
דניאל אילון: או קרתה שריפה דרמטית.
משה גפני: הוא הלך לפוליטיקה.
משה גפני: חייבים לדווח על זה?
דניאל אילון: לא שהוא הלך לפוליטיקה אלא על זה שהוא כבר לא עובד שם.
משה גפני: הוא כן עובד.
משה גפני: הוא הלך לפוליטיקה אבל הוא עדיין עובד.
משה גפני: זאת חברה פרטית.
שגית אפיק: אם יש שינוי לגבי בעלי תפקידים בתאגיד, יש לך את תקנה 39.
שגית אפיק: זה בעצם כל דבר שלא מנוי בתקנות האלה.
שגית אפיק: זה סעיף סל, אם אני קוראת אותו נכון.
דניאל אילון: זה סעיף סל כמו שיש לך את תקנה 36 לתקנות דוחות תקופתיים ביחס לניירות ערך, כמו שיש תקנה כזאת ביחס לקרנות הנאמנות.
דניאל אילון: הרי התקנות האלה לא מכסות כל אירוע ואירוע.
דניאל אילון: כאן למשל הייתה שביתה ובית ההשקעות אינו עובד כבר במשך חודש ולא עושים עסקאות בניירות הערך שלך.
דניאל אילון: הייתה שריפה, רואה החשבון התפטר כי יש אולי מעשה הונאה או יש ספקות לגבי האופן בו הוא מנהל את התיקים, קיבלת הודעה מחבר בורסה וכולי וכולי.
דניאל אילון: אנחנו הרי לא יכולים לתאר כאן את כל הסצנריו האפשריים של ייתכנות.
דניאל אילון: זה קיים בכל כללי דיווח שקבועים ברשות.
דניאל אילון: אני אשלח אתכם לראות למשל את תקנה 39.
משה גפני: יש לכם עוד הערות?
רונן סולומון: על סימן ב', לא.
רונן סולומון: על הדוח הרבעוני, כן.
רונן סולומון: הדוח הרבעוני לדעתנו הוא רחב מדיי.
רונן סולומון: כבר היום יש דיווח רבעוני לרשות.
רונן סולומון: צריך לשים לב שאנחנו מגיעים כאן למצב לפיו אנחנו מרחיבים את הדיווח הרבעוני דבר שיש לו גם עלויות.
רונן סולומון: אם התקנות מבקשות היום בדיווח רבעוני לדווח על שינוי במספר לקוחות, על גובה העמלות שנגבה, כמה כספים מנהל בכל בנק וכדומה, יש לזה עלויות גם להוציא את הדוחות האלה מדנאל, גם עבודה של אותם אנשים שצריכים לאסוף את המידע ולדווח לרשות ואני גם לא יודע אם תהיה לזה תועלת.
רונן סולומון: הרשות ממילא מקבלת את זה אחת לשנה ולכן זה צריך להישאר אחת לשנה.
רונן סולומון: כלומר, הדיווחים האלה צריכים להיות אחת לשנה.
רונן סולומון: אני לא בטוח שיש תועלת לרשות אם היא תקבל דוח רבעוני.
רונן סולומון: אני לא יודע מה היא תעשה עם כמות עצומה כזאת של דוחות עם מידע רב.
רונן סולומון: לדעתי זה סתם בזבוז כסף, לפחות לנו, כי הדבר הזה יעלה לנו כסף.
דודו לביא: זאת טענה חדשה שלא הושמעה בעבר.
דודו לביא: מעבר לכך, לגופו של עניין, הפרקטיקה שהרשות מיישמת לצורך פיקוח היא פרקטיקה שמחייבת כלים מינימאליים.
דודו לביא: בתחום הפיקוח על קרנות הנאמנות, רק כדי לסבר את האוזן, אנחנו מקבלים מידע הרבה יותר מפורט באינטרוואלים הרבה יותר מצומצמים, באינטרוואלים חודשיים, וגם מידע נוסף שהוא מידע שוטף.
דודו לביא: דרך אגב, כדי לסבר את האוזן בהמשך לנושא הקודם, מדובר שם במידע פומבי שפתוח לעין כל הציבור.
דודו לביא: זאת אומרת, הציבור שמשקיע בקרנות נאמנות יודע בדיוק כמה כסף מנהלת כל קרן, יודע בדיוק מה הרכב הנכסים של כל קרן וכן הלאה.
דודו לביא: האינטרוואל הזה של קבלת המידע על בסיס רבעוני, הוא מאזן בין הצורך לקבל את המידע באופן שוטף ורציף, במתכונת שמקובלת בפרקטיקות אחרות באמצעות דיווחים שוטפים ומיידיים לבין יצירת איזון בנטל שמוטל עליהם.
דודו לביא: אנחנו לא חושבים שדיווח אחת לרבעון לרגולטור, כאשר מדובר במידע שהוא בסך הכול מאוד מצומצם, חורג מהנורמות המקובלות בעניין הזה.
רונן סולומון: קשה להשוות לתקנות השקעות משותפות בנאמנות כי קרנות נאמנות מוצעות לציבור הרחב.
רונן סולומון: לעומת זאת, ניהול תיקים זה שירות שניתן.
רונן סולומון: ניהול תיקים זה כמו עוזרת בית.
רונן סולומון: אתה יכול לנקות את הבית בעצמך או להיעזר בעוזרת בית.
רונן סולומון: גם כאן זה כך.
רונן סולומון: ניהול תיקים, אתה יכול לנהל תיקים בעצמך או אתה יכול לבחור מישהו שאתה מאמין וסומך עליו ולומר לו שהוא ינהל עבורך את התיק.
רונן סולומון: לעומת זאת, קרן נאמנות מוצעת לציבור הרחב, היא מפורסמת בתקשורת, באמצעי המדיה, והיא אומרת שהיא מציעה יחידות לציבור, היא מנהלת את זה, היא סוג של גוף מוסדי ומי שרוצה, מוזמן לפנות אליה.
רונן סולומון: בניהול תיקים, זה אחד על אחד.
רונן סולומון: זה ההבדל.
דניאל אילון: זה טרייד אוף.
דניאל אילון: לפני רגע מחלנו על פרסום המידע שהיה בעינינו מהותי לציבור כולו.
דניאל אילון: אני מצרה על כך מאוד, על כך שאנחנו מוותרים על זה.
דניאל אילון: כיוון שכך, הרי בוודאי שהרשות צריכה לשבת עוד יותר על השלטר.
דניאל אילון: אתה בעצמך אמרת שאנחנו נצטרך לפקח ביתר שאת.
דניאל אילון: אני חושבת שמידע חייב להיות לנו.
דניאל אילון: כך למשל עניין מספר הלקוחות שמופיע בתקנה 42, כיוון שאנחנו מוותרים על הידיעה על עזיבת לקוחות כי אין את זה כבר בדיווח הפומבי, אנחנו מבקשים שייכתב "מספר הלקוחות בתאגיד המורשה והכל תוך ציון מספר הלקוחות החדשים שנוספו במהלך הרבעון ומספר הלקוחות שעזבו" על מנת שתהיה לנו לפחות יכולת בקרה על התנודות שנעשות בתוך בית ההשקעות.
רונן סולומון: בגופים קטנים בדרך כלל אין תנודות.
רונן סולומון: כלומר, לא ברמה של רבעון.
דניאל אילון: דווקא אנחנו מוצאים אחרת בפעולות הפיקוח שלנו.
דניאל אילון: הסיבה שכתבנו על עזיבת לקוחות היא סיבה שבפעילות הביקורת שביצענו גילינו שבבתי השקעות קטנים לעתים יש עזיבה דרמטית של הלקוחות.
דודו לביא: אני מזכיר שמדובר על מידע שמקבלת הרשות לצורכי הפיקוח.
דודו לביא: במסגרת ניהול הסיכונים של הרשות, הרשות אמורה באמצעות כוח אדם מאוד מצומצם לפקח על תעשייה שמנהלת מאות מיליארדי שקלים באמצעות למעלה מ-150 חברות.
דודו לביא: ניהול סיכונים מושכל צריך להסתמך על בסיס נתונים מעודכן.
דודו לביא: מהטעם הזה קבלת המידע על התעשייה במצב שהרשות אפילו לא יודעת מי הגופים עליהם היא מפקחת באינטרוואל שהוא פחות צפוף מאחת לרבעון, פשוט יוצר מצב שבו הרשות תתקשה לכלכל את ניהול הסיכונים הפיקוחי שלה באופן הולם ונאות.
משה גפני: לא נוכל להמשיך את הדיון.
רונן סולומון: כמדומני שלא.
משה גפני: אנחנו נצביע בשבוע הבא.
דניאל אילון: אין התנגדויות להמשך התקנות.
דניאל אילון: אני יכולה בדקה להסביר את מה שנותר.
משה גפני: נצביע בשבוע הבא.
משה גפני: אני מודה לרשות על הנכונות שלה.
משה גפני: בשבוע הבא נתכנס להצבעה.