GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בועז נגר: מה שאנחנו באים ואומרים על חברות מדדים – שמרבית החברות בהן הן חברות בינוניות וקטנות – בוא לא נשפוך את התינוק עם המים.
בועז נגר: לא פותרים בעיה אחת על-ידי זה שיוצרים בעיה הרבה הרבה יותר גדולה.
בועז נגר: והצענו איזושהי הצעת פשרה שנוגעת בדיוק למה שהוא אמר בהתחלת הדיון.
בועז נגר: הוא נתן שתי דוגמאות, לפי הצעת הפשרה שלנו, בשתי הדוגמאות האלה לא ייגבו דמי ניהול.
בועז נגר: מה שאנחנו מבקשים – לא לפגוע באחרים.
משה גפני: אייל סגל.
אייל סגל: אין לי מה להוסיף על מה שהוא אמר.
משה גפני: עודד, אם אתה יכול בבקשה להשיב להם בשלוש דקות.
עודד שריג: שוב, במקרה הזה, נתונים שלא קיימים אצלי, אבל קיימים אצלם, והם פרסמו - - יש חשש לכאורה לנזק.
עודד שריג: העבירו אינפורמציה ל"דה-מרקר" לפני מספר ימים, שמראה שעיקר השינוי כבר קרה.
עודד שריג: עיקר השינוי כבר קרה.
עודד שריג: מהתעודות הרלוונטיות – אני מוריד את "תל-אביב 25" ואת "תל-אביב 100" – היתה יציאה של 43%, 37%, 44%, 76%.
עודד שריג: זאת אומרת, הגופים המוסדיים כבר לא נמצאים שם.
עודד שריג: אנחנו חוששים ממשהו, שלפי דעתי, הוא חשש שתיאורטית היה יכול להיות אמיתי, אבל פרקטית, אנחנו רואים שבמהלך הרבעון האחרון הוא כבר קרה, והבורסה עדיין ממשיכה לעלות.
עודד שריג: והפעילות, בסופו של דבר, בבורסה מוכתבת על-ידי שיקולים כלכליים.
עודד שריג: אני חושב שגופים מוסדיים מחליטים לצאת לחו"ל בהתאם לשיקולים כלכליים.
עודד שריג: הם מסתכלים על כלכלת העולם לעומת כלכלת ישראל.
עודד שריג: בשנים מסוימות הגופים המוסדיים חושבים שעדיף להשקיע בכלכלת ישראל, ובשנים מסוימות הם חושבים שעדיף לבזר את ההשקעות לכיוון חו"ל, וזה לגיטימי, בשביל זה הם מנהלי השקעות, הם מקצוענים בתחום.
עודד שריג: אני חושב שעל החשש, במקרה הזה, מן הראוי לפעול בהתאם לצו המצפון ולא לאפשר גבייה כפולה.
יעקב אדרי: האם בכל זאת מיצית את הדיונים איתם, לאור מה ששמעתי ממנו עכשיו?
יעקב אדרי: אני מתאר לי שכן.
עודד שריג: כולל שלושה דיונים בוועדה - - -
בועז נגר: לא, לא היתה שום - - -
משה גפני: אני מבקש להודות לאילן ביטון מהממ"מ, שניתח את השינוי המוצע בגביית עמלת ניהול חיצוני בתעודות הסל.
יעקב אדרי: מה באמת ההמלצות שלהם?
משה גפני: הם לא נותנים המלצות, הם נותנים נתונים.
יעקב אדרי: לא, הנתונים.
קריאה: כבוד היושב-ראש - - -
משה גפני: על כל פנים, אני אומר - - -
משה גפני: אני מציע ככה, תראו רבותי, אני חושב שאנחנו צריכים ללכת עם עמדת אגף שוק ההון, אבל בוא נחשוש קצת לדברים שהגופים העלו.
משה גפני: אנחנו עושים בזה טוב לעמיתים.
משה גפני: אני מציע שאת התקנות האלה אנחנו נעשה כהוראת שעה לשנתיים.
משה גפני: במשך השנתיים האלה ייבחנו הדברים שלהם.
משה גפני: אם אכן יתברר שהסכנות שבפניהן הם מתריעים קורות, אז אני מבקש שאתם תבחנו - - -
אייל סגל: זה יהיה מאוחר מידי אבל.
אייל סגל: מצטער שאני מתפרץ, אבל זה יהיה מאוחר מידי.
משה גפני: אי-אפשר להתפרץ באמצע.
אייל סגל: זה יהיה מאוחר מידי.
משה גפני: אני נורא מצטער, אבל אי-אפשר להתפרץ באמצע, עם כל הכבוד.
אייל סגל: אוקיי.
משה גפני: בניגוד לעמדת האוצר, אני מציע שזאת תהיה הוראת שעה לשנתיים.
משה גפני: אתה יכול להתפרץ, אבל עם כל הכבוד, אנחנו מייצגים עוד כמה דברים.
משה גפני: ולכן אני מציע לאשר את תקנות הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל)(הוצאות ישירות בשל ביצוע עסקאות), התשע"ב-2011.
משה גפני: אני מציע קודם להצביע על הרביזיה שלי.
משה גפני: מי בעד הרביזיה, ירים את ידו.
משה גפני: בעד הרביזיה – פה אחד
משה גפני: הרביזיה אושרה, ולכן אנחנו דנים על כל התקנות, ואת כל התקנות אנחנו עושים הוראת שעה לשנתיים.
קריאה: העדפה לעשות את כל התקנות, או רק את הסעיף הרלוונטי - - -
משה גפני: אני חושב שההעדפה גם שלך.
שגית אפיק: התחילה תהיה 1 במרץ 2012.
עודד שריג: כבוד היושב-ראש, אולי בכל זאת להוציא את תעודות הסל של החברות הקטנות והבינוניות?
עודד שריג: תחייבו את זה רק על הגדולות.
אייל סגל: אפשר בבקשה, אני מקודם לא דיברתי, אני יכול לנצל בכל זאת את זכות הדיבור?
אייל סגל: בכל זאת, לדקה?
אייל סגל: אבל יש לי הרבה מה להגיד, אז אני - - -
משה גפני: לא, אבל אנחנו באמצע ההצבעה.
אייל סגל: אבל אני בכל זאת רוצה, לפני שאתם מצביעים, להגיד עוד משהו.
אייל סגל: אנחנו ניסינו להציע חלופה - - -
משה גפני: אבל לא קיבלת רשות דיבור.
אייל סגל: אבל אני רציתי - - -
משה גפני: לא קיבלת, אני נורא מצטער.
אייל סגל: אתם עומדים להצביע, אני רוצה להגיד משהו לפני ההצבעה.
משה גפני: לא, מספיק, אנחנו מיצינו את הדיון.
קריאה: איך יכול להיות שמיצינו את הדיון?
שגית אפיק: תחילת התקנות תהיה ב-1 במרץ 2012, והסיום 31 בדצמבר 2014, ולא נדרש הביטול של תקנות מס הכנסה (כללים לאישור ולניהול קופות גמל), נכון?
שגית אפיק: משום שאתם לא הופכים את זה להוראת קבע, אז אתה לא מבטל את זה בינתיים, וזה יישאר הוראת שעה לשנתיים.
יורם אשרי: אדוני היושב-ראש, חצי מילה רק לפני ההחלטה הסופית, בבקשה, בתור מי שבאמת הולך להיפגע.
יורם אשרי: הנתונים שאני נתתי זה - - -
משה גפני: רגע, שנייה, אבל הוא ביקש קודם אם ככה.
יורם אשרי: אני חושב שהנזק עלינו הוא הרבה יותר משמעותי.
יורם אשרי: בסופו של דבר, זה החברות שהולכות להיפגע - - -
משה גפני: אוקיי, כן, אז תגיד משפט.
יורם אשרי: אני אומר, זו תעסוקה של אנשים שפוגעים בה.
יורם אשרי: שלושת מיליון השקלים האלה, והנתונים שאני נתתי על מחזורי המסחר הם משלושת החודשים האחרונים.
יורם אשרי: 40% ממחזור המסחר – זה מה שאנחנו לוקחים עכשיו מהחברות, וזה לא יאפשר לנו לגייס יותר כסף.
משה גפני: הם לא יודעים את זה, באגף שוק ההון, את מה שאתה אומר?
יורם אשרי: הם יודעים את זה.
קריאה: לא, הם לא יודעים את זה.
אייל סגל: הם לא יודעים, אנחנו מנסים בסך הכול - - -
משה גפני: לא, אבל - - -
אייל סגל: אז אני אדבר - - -
משה גפני: אפילו לא דקה.
יעקב אדרי: אתה כבר דיברת, תן - - -
משה גפני: תקנות הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל)(הוצאות ישירות בשל ביצוע - - -
אייל סגל: רגע, אז אני רוצה להציע את הפשרה - - -
משה גפני: אתה לא יכול להגיד כלום עכשיו, או שאני מוציא אותך.
משה גפני: מי בעד אישור התקנות, כפי שהוקרא על-ידי היועצת המשפטית של הוועדה, עם התאריכים, שזה יחל ב-1 במרץ 2012, ויסתיים ב-31 בדצמבר 2013, ירים את ידו.
משה גפני: תודה רבה, אנחנו עוברים לסעיף הבא.
משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף האחרון בסדר היום – שינויים בתקציב לשנת 2012.
משה גפני: 21,22, "אגרקסקו", בבקשה.
מעין נשר: אנחנו מבקשים להעביר 38 מיליון שקלים לתקצוב תשלומים לעובדי חברת "אגרקסקו, חברה לייצור חקלאי בע"מ", שקרסה ביוני האחרון, בהתאם להחלטת הממשלה שהיתה ב-10.1.
משה גפני: וזה יציל את "אגרקסקו"?
משה גפני: אז איך נציל את "אגרקסקו"?
מעין נשר: "אגרקסקו" פורקה, ומה שנשאר מהעסק החי שלה נמכר למשקיע פרטי.
מעין נשר: בית המשפט אישר את הפירוק בשבוע שעבר.
מעין נשר: הכסף הזה מיועד לעובדים שלא נחתם איתם עדיין הסכם קיבוצי לפני שהחברה קרסה, ולאור זה שהוא היה על סף חתימה, העבירו להם את הכספים בהתאם להסכם, שבעצם אומר שמגיע להם סכום מסוים של פיצוי במקרה של.
משה גפני: והעובדים האלה ממשיכים לעבוד או לא ממשיכים לעבוד?
מעין נשר: רובם, ככל הנראה, לא ימשיכו לעבוד.
מעין נשר: זה עוד לא בטוח מי וכמה.
מעין נשר: רובם, ככל הנראה - - -
משה גפני: עבור מה הולך הכסף הזה לעובדים – עבור משכורת, עבור פיצויים?
מעין נשר: פיצויים.
משה גפני: על-פי החלטת הממשלה לשלם לעובדים.
משה גפני: כמה עובדים, את יודעת?
מעין נשר: יש לנו נספח מסודר שכתוב בדיוק מספר העובדים.
משה גפני: איפה הנספח?
מעין נשר: שנייה, אני אראה א ם כתוב לי פה.
מעין נשר: אני לא זוכרת.
מעין נשר: אני יכולה להחזיר תשובה לגבי מספר העובדים, אני לא רוצה להגיד מספר לא נכון.
משה גפני: החלטת הממשלה זה על 38.7 מיליון ₪, פה יש רק 38 מיליון.
מעין נשר: גם בהחלטת הממשלה יש סכום מסוים שמהווה איזושהי רזרבה למקרה ש"הביטוח הלאומי" לא ייתן סכום מסוים לעובדים בחוזים אישיים.
מעין נשר: כרגע, מה שאמור להיות מועבר לעובדים הוא סכום של 33 מיליון שקלים.
מעין נשר: ככל שיצטרכו את הרזרבה, יש שם כדי להוסיף.
מעין נשר: ואם נגיע עד 38.7, אנחנו נבוא לפה שוב, ונוסיף.
מעין נשר: אני חושבת שלא יצטרכו.
משה גפני: אני בעד לאשר את זה, אני רק מבקש שבאגף התקציבים יהיו ערים למה שקורה כאן עם העניין הזה.
משה גפני: יש לנו הרבה סעיפים בסדר היום, בין היתר הסעיפים האלה, ואני מבקש לבוא מוכנים, עם כל הפרטים.
משה גפני: אנחנו עומדים במצב בלתי אפשרי.
מעין נשר: אני חושבת שמדובר בכ-400 עובדים, אבל אני לא רוצה להגיד סתם מספרים.
משה גפני: ה-"כ" לא מעניין אותי.
משה גפני: את צריכה לבוא מוכנה לעניין הזה.
משה גפני: לא רק את, אני אומר את זה באמצעותך לכולם.
משה גפני: לבוא לכאן עם כל הפרטים.
מעין נשר: בסדר גמור, אני מקבלת את ההערה.
טמיר כהן: אפשר לשאול אותה שאלה?
משה גפני: כן, בבקשה, שאל.
טמיר כהן: אתם דיברתם על 38 מיליון שקלים, ובהעברה אני רואה 35.5 מיליון.
מעין נשר: סך הכסף שעובר לסעיף הוא 38 מיליון שקלים.
משה גפני: היא אמרה שחלק רזרבה.
טמיר כהן: איפה זה כתוב?
טמיר כהן: איפה, אני לא רואה את 2.5 המיליון הנוספים.
מעין נשר: זו העברה פנימית.
מעין נשר: בסופו של דבר, 38 מיליון שקלים עוברים לתוך הסעיף.
מעין נשר: אני אומרת שיש שם סכום של 35.5 שמגיע ממקור חיצוני וסכום נוסף שהוא העברה פנימית.
משה גפני: מאיפה 2.5 המיליון?
מעין נשר: ממקורות משרד החקלאות.
משה גפני: אז למה אתם כותבים בפנייה 38 מיליון?
מעין נשר: כי זה סך הסכום שמגיע לתקנה, זה סך הסכום שכרגע נכנס לחשבון הנאמנות לטובת העובדים.
משה גפני: מי בעד אישור הפניות, כמספר פנייה לוועדה 21, 22?
משה גפני: בעד אישור הפניות – פה אחד
משה גפני: פניות 26,27.
אמיר אדרי: החשמל?
אמיר אדרי: אוקיי.
אמיר אדרי: אמיר אדרי, אגף תקציבים.
אמיר אדרי: פנייה זאת נועדה להעביר שישה מיליוני שקלים במזומן כהון ראשוני, עבור חברת הייצור החדשה.
אמיר אדרי: קיימת החלטת ממשלה באשר לעידוד תחום החשמל הפרטי בישראל, ובהחלטה הממשלה קבעה שיש להקים חברה שתקדם את היצרנים הפרטיים במשק, את כניסתם למשק החשמל.
משה גפני: למי מיועדים ששת המיליונים?
אמיר אדרי: לחברה עצמה, לחברת הייצור – להעסקת עובדים, להעסקת יועצים.
משה גפני: כמה עובדים יהיו בחברה הזאת, אתה יודע?
אמיר אדרי: כולל המנכ"ל – שישה.
אמיר אדרי: זה כשלב התחלתי.
אמיר אדרי: החברה תקום, היא תאתר שטחים להקמת תחנות כוח ליצרני חשמל פרטיים - - -
משה גפני: זה היה מכרז?
אמיר אדרי: איך החברה הוקמה?
אמיר אדרי: קודם כל, יש החלטת ממשלה שקבעה שהחברה - - -
משה גפני: החלטת ממשלה לא מעלה ולא מורידה.
משה גפני: איך החברה הוקמה?
אמיר אדרי: אנחנו בעצם - - -
משה גפני: כיוזמה ממשלתית?
אמיר אדרי: כיוזמה ממשלתית.
משה גפני: היא תהיה חברה ממשלתית.
אמיר אדרי: כן, כן, חברה ממשלתית.
אמיר אדרי: חברה ממשלתית, ורשות החברות מכירים אותה.
אמיר אדרי: אנחנו בעצם יצקנו תוכן לתוך החברה, שהיא בעצם תקדם את התחום של ייצור חשמל פרטי, שיעודד תחרות מול "חברת חשמל".
משה גפני: אבל אני חשבתי שזה יצרנים פרטיים.
אמיר אדרי: לא, זו חברה שתעודד - - -
משה גפני: למה אין יצרנים פרטיים?
משה גפני: זו חברה שתעודד מה?
אמיר אדרי: תעודד את כניסתם של היצרנים הפרטיים.
אמיר אדרי: לדוגמא, היום יש יצרן פרטי והוא צריך למצוא שטח מתאים להקים תחנת כוח.
אמיר אדרי: הוא צריך למצוא אזור שיש בו - - -
משה גפני: החברה הזאת תעשה לו את זה?
אמיר אדרי: היא תמצא אתרים נכונים.
אמיר אדרי: אחרי שנמצא אתר נכון, היא תמכרז את האתר.
משה גפני: פנייה אחרונה – 28,29.
אנסטסיה סורוקינה: אנסטסיה, משרד האוצר.
אנסטסיה סורוקינה: הפנייה נועדה להעביר סך של 34,732,000 ₪, בהוצאה של כ-17 מיליוני ₪ והרשאה להתחייב מהתקציב השוטף של המשרד לביטחון הפנים בתקציב הפיתוח, וזה בגין הסדרה על בסיס התקציב של 2012.
אנסטסיה סורוקינה: ובין היתר יש פה פירוט של מה הפנייה עושה בהסדרת בסיס התקציב, שזה תגבור תקציב המשטרה של 87 מיליוני ₪.
משה גפני: "אל-סם" הולך להיסגר?
אנסטסיה סורוקינה: מה?
משה גפני: "אל-סם".
משה גפני: הארגון שמטפל בתופעת הסמים.
אנסטסיה סורוקינה: "הרשות למלחמה בסמים"?
משה גפני: לא "הרשות", "אל-סם".
אנסטסיה סורוקינה: למה - - -
משה גפני: לא משנה, אבל - - כן, מה הפניה הולכת לעשות פה?
אנסטסיה סורוקינה: היא הולכת להסדיר את בסיס התקציב.
אנסטסיה סורוקינה: כאמור, בין היתר זה תקציב המשטרה של 87 מיליוני ₪.
אנסטסיה סורוקינה: פיתוח של המשטרה זה כ-29.5 מיליוני ₪.
אנסטסיה סורוקינה: תקציב פרויקט "עיר ללא אלימות" – כ-47 מיליוני ₪. "הרשות למלחמה בסמים" – כ-22 מיליוני ₪. "הרשות להגנת עדים" – כ-23 מיליוני ₪.
משה גפני: מה זה "עיר ללא אלימות"?
אנסטסיה סורוקינה: יושבים פה רפרנטים של המשרד לביטחון פנים, הם יודעים ממש טוב.
שמואל תקותיאל: זה בעצם הסדרה של בסיס התקציב - - -
משה גפני: לא, שם ותפקיד.
שמואל תקותיאל: שמוליק מהמשרד לביטחון פנים.
משה גפני: מהמשרד לביטחון פנים?
שמואל תקותיאל: תקציבן.
שמואל תקותיאל: הסכום הזה בעצם מסדיר את בסיס התקציב של "עיר ללא אלימות", שבעצם כבר עובדת ב-86 רשויות, ומתוכננת להיכנס לעוד 12 רשויות במסגרת "תוכנית המתחמים".
שמואל תקותיאל: בסך הכול התוכנית - - -
משה גפני: מיהן 12 הרשויות שעומדות להיכנס?
שמואל תקותיאל: אין לי את הפירוט כרגע, אבל זה במגזר הערבי.
משה גפני: הערבי.
שמואל תקותיאל: במסגרת "תוכנית המתחמים".
שמואל תקותיאל: בסך הכול התוכנית תופעל ב-96 רשויות בשנת 2012.
משה גפני: תגיד לי, 12 רשויות במגזר הערבי – זה לא היה קודם?
שמואל תקותיאל: לא, זה משהו חדש.
משה גפני: למה לא היה קודם במגזר הערבי?
שמואל תקותיאל: זה במסגרת "תוכנית המתחמים" שהוחלט עליה בשנת 2011, אם אני לא טועה.
משה גפני: איפה זה מופיע פה בסעיף התקציבי?
אנסטסיה סורוקינה: זה מופיע בתקנות.
אנסטסיה סורוקינה: אנחנו פשוט פירטנו מעבר.
אנסטסיה סורוקינה: אתם רואים את רמת התוכנית, וזה מופיע בתקנות.
אנסטסיה סורוקינה: פירטתי כדי שתראו מה יש פה.
משה גפני: כמה רשויות יהיו בסך הכול בתוכנית של "עיר ללא אלימות"?
שמואל תקותיאל: 98 רשויות.
משה גפני: יש בניהן גם רשות חרדית אחת?
שמואל תקותיאל: בני-ברק?
משה גפני: לא צריך להיות בני-ברק, יכול להיות ביתר עילית, יכול להיות אלעד.
שמואל תקותיאל: בני-ברק עולה לי בראש כי זה משהו שאושר - - -
משה גפני: לא, יכול להיות – אני יודע מה – מודיעין עילית.
רוברט אילטוב: הוא אמר בני-ברק.
משה גפני: אין אלימות אצל החרדים זאת אומרת?
משה גפני: בני-ברק מופיע?
שמואל תקותיאל: אני אמרתי בני-ברק.
שמואל תקותיאל: אני חושב, עד כמה שאני זוכר.
משה גפני: לא, חושב זו תשובה - - -
שמואל תקותיאל: אין לי פה את הנתונים עצמם, אבל עד כמה שזכור לי - - -
משה גפני: אין אף עיר חרדית בתוכנית הזאת.
משה גפני: אני תיכף אביא מכתב של המנכ"ל.
שמואל תקותיאל: לכן סייגתי את זה.
שמואל תקותיאל: זו החלטה – אני לא יודע של מי.
משה גפני: אבל אני הרשות המפקחת על הממשלה, אני צריך לדעת של מי ההחלטה.
משה גפני: מה, סתם החלטה?
משה גפני: יכולה להיות החלטה שהתקבלה בדרג הבכיר שהחרדים הם לא אלימים.
משה גפני: זו החלטה.
משה גפני: אבל גם אם הם לא אלימים, אז אולי באים סיקריקים והם אלימים, או באים אולי חילוניים והם אלימים?
משה גפני: אני תושב בעיר חרדית, למה אני צריך לסבול בעיר שיש בה אלימות?
משה גפני: אז אני לא יודע.
משה גפני: אני רוצה לדעת מה ההחלטה.
אנסטסיה סורוקינה: אני אוכל להעביר לכם את הפרטים שאתם מבקשים.
אנסטסיה סורוקינה: אחרי הדיון נוכל להעביר לכם את הפרטים שאתם מבקשים לדעת, את הרשימה - - -
משה גפני: את הפרטים אני נותן לך.
אנסטסיה סורוקינה: את הרשימה של הרשויות.
משה גפני: אני לא ביקשתי את הרשימה של הרשויות.
משה גפני: הוא ענה לי, המגזר הערבי.
משה גפני: זה בסדר, אני בעד המגזר הערבי.
שמואל תקותיאל: הוא אומר שאין אף עיר חרדית.
אנסטסיה סורוקינה: ב-2011, אתה בטוח שאין עיר חרדית?
משה גפני: לא ב-2011 ולא ב-2006 ולא ב-2900.
משה גפני: אין עיר חרדית.
משה גפני: מכיוון שלחרדים יש הרבה כסף, וחצי מתקציב המדינה הולך לחרדים, אז אולי באמת לא צריך.
משה גפני: אבל אני רוצה לדעת את זה, שבאמת לא צריך.
משה גפני: לו הייתי חרדי.
משה גפני: מה אתם יודעים לענות על זה?
אנסטסיה סורוקינה: אנחנו נבדוק את זה ונעביר לך תשובה אחרי הדיון.
משה גפני: ומה לעשות בינתיים?
משה גפני: להמתין?
משה גפני: אני לא רוצה לפגוע בתקציב של המשרד לביטחון פנים.
אנסטסיה סורוקינה: אתה רוצה שננסה לבדוק את זה עכשיו?
משה גפני: כותב לי יעקב גנות: "כיום פועלים הגורמים המקצועיים במטה "עיר ללא אלימות" לבניית תוכנית ייחודית לצמצום תופעת האלימות במגזר החרדי.
משה גפני: מנהל התוכנית במשרד נפגש עם בכירי הרבנים מהזרם הספרדי והליטאי בעיר אשדוד".
משה גפני: נפגש איתם.
משה גפני: למה הוא לא נפגש מהזרם החסידי?
משה גפני: זה בסדר, זה סתם, זה רק כדי להעלות את מצב הרוח.
רוברט אילטוב: הליטאים והספרדים סגרו על החסידים.
משה גפני: "אשר הציגו בפניו מסמך מיפוי צרכים - - - בעיר.
משה גפני: המודל שיגובש באשדוד ייושם בעתיד גם ברשויות אחרות שבהן יש קהילות חרדיות גדולות, כגון בית-שמש" – רעיון – "ירושלים, קריית-גת, צפת ונתיבות.
משה גפני: נוסף על כך מגבש המשרד תוכנית התערבות למניעת אלימות וצמצום העבריינות ביישובים חרדיים".
משה גפני: רבותי, מי בעד אישור הפניות – ירים את ידו.
משה גפני: אני מגיש רוויזיה, אני מבקש שתביאו לי מה אתם הולכים לעשות עם החרדים.
משה גפני: הפנייה אושרה, יש רוויזיה שלי.
משה גפני: ברגע שישכנעו אותי שאין פה אפליה והכול בסדר, אני אסיר את הרוויזיה.
אנסטסיה סורוקינה: בסדר גמור.
מעין נשר: אני רק רציתי להוסיף שישנם 350 עובדי "אגרקסקו" שהולכים ליהנות מהכספים.
משה גפני: ומה עם העובדים האחרים?
משה גפני: אני לא נעלתי עוד את הישיבה.
משה גפני: כן, 350 עובדים.
מעין נשר: אלו העובדים של "אגרקסקו" בארץ, והם היו אמורים להיות חתומים על ההסכם מלכתחילה.
משה גפני: אנחנו עוברים לצו האחרון שיש בסדר היום.
משה גפני: צו הפיקוח על מוצרים ושירותים (בתי קירור), התשע"ב-2012.
משה גפני: מי מציג את זה, בבקשה?
סיגל מרד-אברג'יל: אנחנו מרים על ביטול של צו ארכאי.
סיגל מרד-אברג'יל: הביטול הזה נעשה במסגרת ביטול של רי חקיקה שונים שיצאו מכוח הכרזה על מצב חירום במדינת ישראל.
סיגל מרד-אברג'יל: מאחר שהצו כלל סעיף של אגרות, נדרש אישור של הוועדה.
משה גפני: ולמה לבטל את זה?
סיגל מרד-אברג'יל: לא גובים את האגרות, זה צו שלא נדרש.
סיגל מרד-אברג'יל: אנחנו מרים על מצב מתמשך במשך לפחות 20 שנה.
זבולון אורלב: מה קיים היום?
סיגל מרד-אברג'יל: מבחינת בתי קירור, כל הנושא כבר לא מוסדר דרך משרד התעשייה והמסחר אלא במסגרת משרד הבריאות.
זבולון אורלב: לפי האות הכתובה היו צריכים לגבות אגרות מבתי קירור?
סיגל מרד-אברג'יל: נכון.
סיגל מרד-אברג'יל: זה היה הסדר ישן, כשפעם לא היו מקררים לכל עסק היו צריכים להביא את מוצרי המזון לבית קירור ובבית הקירור גבו תשלום על עצם מתן השירותים.
סיגל מרד-אברג'יל: ואנחנו, משרד התעשייה ומסחר – אני מניחה - גבה אגרות.
זבולון אורלב: כמה זמן אתם לא גובים?
סיגל מרד-אברג'יל: אף אחד במשרד כבר לא זוכר מתי - - -
משה גפני: זה צו משנת 1957.
זבולון אורלב: פתאום גיליתם שיש צו שמחייב אתכם לגבות אגרות?
סיגל מרד-אברג'יל: במסגרת הטיפול ברי חקיקה שונים שיצאו מכוח הכרזת מצב חירום במדינה והפעילות המסיבית שנעשית בממשלה, גם הצו הזה צף וצריך לבטל.
זבולון אורלב: אני רוצה להבין שוב, ברחל בתך הקטנה.
זבולון אורלב: אתם אומרים: אנחנו לא גובים את האגרה הזאת כבר עשרות שנים, כי כל השיטה השתנתה ולכן אנחנו רוצים לתת לגיטימציה למצב הזה, שאנחנו לא צריכים לגבות.
משה גפני: תודה, הצו אושר פה אחד.
משה גפני: אני נועל את הישיבה.
משה גפני: בראשית הישיבה אני רוצה לברך את חברנו חבר הכנסת ציון פיניאן, רכז הקואליציה בוועדת הכספים שבבחירות שהיו בליכוד – ואני לא כל כך מבין בזה – זכה בטבריה בכל הקולות.
שי חרמש: תברך על כך שאתה לא מבין בזה.
משה גפני: יבורך המברך.
משה גפני: אנחנו מברכים אותך על כך שזכית בטבריה בכל הקולות.
משה גפני: קיבלת את כל מאת האחוזים.
משה גפני: האמת היא שזה מגיע לציון כי הוא באמת איש שעושה את מלאכתו נאמנה וטבריה מכירה לו טובה.
משה גפני: הייתי אתו בטבריה לפני כמה שבועות וראיתי שטבריה באמת אוהבת אותו.
שי חרמש: זה לא נכון מה שאמר הגשש שטבריאני לטבריאני זה אינדיאני.
משה גפני: במקרה שלו, לא.
משה גפני: מה שהגשש אמר, אבל לא במקרה שלו.
משה גפני: יש לנו היום בסדר היום צו היטלי סחר ואמצעי הגנה (היטל היצף על סחבות רצפה).
משה גפני: התקשרה אלי אתמול חברת הכנסת זהבה גלאון שהיא חברה בוועדת הכספים וביקשה להשתתף בדיון הזה, לפחות בהצבעה, מכיוון שהיא מתנגדת לצו הזה,.
משה גפני: היא בפריימריס ומבקשת להשתתף בדיון, לפחות בהצבעה.
משה גפני: אני הייתי נעתר לבקשתה, אבל היום התקשר אלי גם שר האוצר והודיע שגם הוא מתנגד לצו הזה.
משה גפני: עכשיו אני כבר מבולבל לגמרי.
ציון פיניאן: מי מביא את הצו?
משה גפני: שר התעשייה.
משה גפני: מדובר על היטל היצף שחותם עליו שר התעשייה.
משה גפני: שר האוצר יכול להתנגד אבל הוא לא צריך לחתום עליו.
משה גפני: הוא מגיע לכאן מכיוון ששר התעשייה חתם עליו.
ציון פיניאן: נראה לי שצריך לקבל את בקשתו של שר האוצר.
אורן משה: מה שקורה בהיטל היצף זה שההחלטה היא של שר התעשייה ונדרשת קבלת הסכמת שר האוצר.
אורן משה: לשר האוצר יש 15 ימים להעביר את הסכמתו ואם הוא לא עשה את זה, זה כאילו מאושר ואז זה מגיע לוועדת הכספים, כמו שהיה בשנת 2010, וועדת הכספים צריכה לאשר.
אורן משה: מה שקרה זה ששר התעשייה העביר את ההיטל לשר האוצר, מסיבה של טעות אנוש הנושא לא טופל וישב בלשכת שר האוצר, לא נבחן ברמה המקצועית ולא הועברה התייחסות בתוך 15 ימים.
אורן משה: שר התעשייה קיבל את האישור, כמו שהחוק קובע כי עברו אותם 15 ימים, וממשיך בתהליך של ועדת הכספים.
אורן משה: על רקע הדברים שר האוצר פנה לשר התעשייה פעמיים בשני מכתבים שונים כאשר פעם אחת הוא ביקש להשהות את הפנייה לוועדת הכספים כדי שהוא ימצה את האפשרות לבחון את הבקשה הזאת.
משה גפני: מדוע הוא פנה?
משה גפני: הוא נגד היטל ההיצף?
אורן משה: מפני שהוא עדיין לא גיבש את עמדתו.
משה גפני: זה הפירוש נגד באופן מנומס?
אורן משה: שר האוצר אפילו לא מכיר את הנתונים.
אורן משה: אנחנו כגוף המקצועי למדנו אותם אבל לא העברנו שאלות למשרד התעשייה כמו שאנחנו עושים בדרך כלל כי לא ידענו אם יש בזה טעם.
אורן משה: כרגע עמדת שר התעשייה כפי שהועברה אלינו היא שהוא לא מחכה לנו וכשהגיעה התשובה הזאת משר התעשייה, שר האוצר פנה אליו.
אורן משה: שר התעשייה אמר לו שהוא לא יכול לעשות זאת כי החוק מחייב אותו לנהוג כפי שהוא נוהג.
משה גפני: למה החוק מחייב אותו?
אורן משה: לטענת שר התעשייה, הוא כבול ללוחות זמנים והוא לא יכול לתת לשר האוצר אורכה נוספת מעבר לאותם 15 ימים והוא חייב להתקדם הלאה בתהליך.
אורן משה: שר האוצר הציע לו את ההצעה הבאה: תטיל היטל לחודש ימים בוועדת הכספים ובזמן הזה נמצה את תהליך הלימוד וההתדיינות.
משה גפני: נראה לכם שאנחנו בוועדת הכספים נעשה מה ששני השרים רוצים?
משה גפני: מה זה לחודש ימים?
משה גפני: מישהו היה צריך לדבר אתנו.
אורן משה: זה לא משנה כי שר התעשייה לא קיבל את הבקשה הזאת.
אורן משה: אנחנו כאן והעמדה היא לא ברמה שהוא קיים את ההתדיינות עם שר התעשייה ושאל את כל השאלות שלו אלא לא היה לו עדיין את הזמן ועקב תקלה שלנו במשרד לא בחנו את הנושא.
אורן משה: לכן העמדה היא להתנגד.
אורן משה: אנחנו רוצים את הזמן עבור שר האוצר כדי ללמוד את הפרטים ולהתייחס.
ציון פיניאן: מה עם ההצעה לאשר את זה לחודש?
משה גפני: שהם ילמדו את הנושא.
משה גפני: אנחנו לא צריכים לאשר.
משה גפני: אני כלל לא מכיר את הנושא.
משה גפני: אמרו לי שצריך להביא את זה לדיון ולכן שמתי את זה על סדר היום, אבל לא ידעתי שאני נקלע לדבר כזה.
תהילה ורון: יועצת משפטית ליחידת היטלי סחר, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
תהילה ורון: אני רוצה לציין שחוק היטלי סחר הוא חוק שהוא מאוד מפורט מבחינת מועדים.
תהילה ורון: יש מועדים שיש בצידם סנקציה ויש מועדים שאין בצידם סנקציה.
תהילה ורון: למועד ששר האוצר בתחום של היטל היצף, יש סנקציה בצידו ויש לו 14 ימים להבהיר את עמדתו, אם הוא מאשר.
תהילה ורון: זה לא בהסכמתו.
שגית אפיק: יש לו 15 ועוד חמישה ימים.
שגית אפיק: "אישר שר האוצר את ההחלטה כאמור בסעיף קטן (ב) או לא מסר לשר – שר התעשייה – הודעה על הסירוב לאשרה בתוך 15 ימים מיום העברת ההחלטה אליו, יטיל השר בצו בתוך חמישה ימים היטל היצף או היטל משווה".
שגית אפיק: סעיף 32(יח)(ג).
שגית אפיק: זאת אומרת,
שגית אפיק: בסך הכול עשרים ימים.
שגית אפיק: 15 ימים ועוד חמישה ימים עד אז.
תהילה ורון: אבל חמשת הימים האלה הם לא ימים שמוקצים לשר האוצר אלא מוקצים לשר התעשייה.
שגית אפיק: אפשר לייחס אותם גם לשר האוצר.
תהילה ורון: שר האוצר פנה אלינו אחרי שעבר יותר משבוע לאחר תום המועדים שמוקצים לו וביקש עוד שבועיים.
תהילה ורון: הסיבה שחוק היטלי סחר מפורט מבחינת מועדים היא, ראשית, בגלל שאנחנו פועלים בהתאם להסכם ההיצף של ה-WTO שמדינת ישראל היא צד לו, ושנית, אלה מועדים סטטוטוריים ששר התעשייה לא יכול לומר שלמרות שהמחוקק קבע 15 ימים, הוא מאשר עוד חודש.
תהילה ורון: זה לא בסמכות שר התעשייה.
משה גפני: מה תעשו אם אנחנו נפיל את זה עכשיו?
תהילה ורון: אנחנו חושבים שזה לא צריך להיות.
משה גפני: מה שצריך להיות או לא צריך להיות, לא משנה כי יש לנו חסינות.
משה גפני: מה תעשו אם אנחנו נפיל את זה?
תהילה ורון: אני לא יודעת.
תהילה ורון: צריך לשאול את הממונה.
תהילה ורון: אולי יפתחו חקירה חדשה.
שגית אפיק: אתם הטלתם ערובה זמנית בהקשר ההיטל?
שגית אפיק: מתי?
שגית אפיק: מתי היא הסתיימה?
ערן הורביץ: היא הסתיימה לפני שלושה חודשים, ב-14 באוקטובר.
תהילה ורון: האם השאלה היא האם עכשיו נתחיל לעשות חקירה ודברים נוספים?
משה גפני: לאפשר לכם להידבר עם שר האוצר ולהוציא היטל חדש.
תהילה ורון: יש סעיפים בחוק והחוק כאן מאוד ברור.
תהילה ורון: אי אפשר למשוך את התהליכים כל כך הרבה זמן.
משה גפני: אין לנו כרגע תוכנית להחליף את הממשלה.
משה גפני: אם הייתה תוכנית להחליף את הממשלה, היה בסדר, אבל אין.
משה גפני: אין לנו כרגע גם אלטרנטיבה אלא אנחנו בודקים.
ציון פיניאן: שר האוצר מבקש ללמוד את הנושא.
משה גפני: שר האוצר מבקש ללמוד את העניין, אז בסדר, אנחנו נאפשר לשרים ללמוד את זה.
תהילה ורון: יש מועדים בחוק ושר האוצר לא עמד במועדים.
ציון פיניאן: הם יושבים באותה ממשלה.
שגית אפיק: כשאתם מגיעים לוועדת השרים, אלה שני השרים מול הוועדה.
תהילה ורון: כאן כתוב שאם שר האוצר לא התייחס, זה כאילו הוא הסכים.
תהילה ורון: המחוקק כאן היה מאוד ברור לגבי זה.
תהילה ורון: למה אתם שולחים אותנו שוב להליכים נוספים?
ציון פיניאן: אי אפשר לעקוף את שר האוצר.
ציון פיניאן: הוא מבקש ללמוד את הנושא.
תהילה ורון: אבל החוק קובע.
תהילה ורון: המחוקק כבר קבע.
משה גפני: המחוקק מדבר אתך עכשיו.
משה גפני: אנחנו קבענו את העניין הזה ואנחנו סבורים שבמקרה הזה צריך להחזיר את הנושא בחזרה באופן חריג.
משה גפני: לא שאני שמח על כך ששר האוצר לא נתן תשובה בזמן, אבל אני לא חושב שאנחנו ניכנס למחלוקת הזאת לפני שתהיה הידברות בין שני השרים.
תהילה ורון: מה העילה המשפטית?
שגית אפיק: ועדת הכנסת לא תאשר.
שגית אפיק: היא יכולה לקבל החלטה מגוונת.
שגית אפיק: בפני הוועדה עומדים שני שרים.
משה גפני: שגית, תני לי להראות שאני מבין במשפטים.
משה גפני: אני לא למדתי משפטים, בקושי למדתי את הליבה אבל אני אומר לך מה העילה המשפטית של העניין הזה.
משה גפני: על פי החוק, המחוקק קבע ששר האוצר צריך לענות תוך 15 ימים ואם הוא לא עונה, שר התעשייה יכול להביא את זה והוא צריך להביא את זה לאישור ועדת הכספים.
משה גפני: על פי החוק, כך הבנתי, אנחנו יכולים לא לאשר את זה ואם אנחנו לא מאשרים, חוזר המצב לקדמותו, אין היטל ואין כלום ואז השרים יכולים להתחיל לדבר מחדש.
משה גפני: מה דעתך שאנחנו נעשה תרגיל כזה כדי שהשרים יתחילו לדבר ביניהם?
משה גפני: אם הם לא מדברים, אנחנו אנשי שלום ורודפי שלום.
ערן הורביץ: אנשי האוצר ישבו בוועדה המייעצת והם מכירים את כל החומר.
משה גפני: והתנגדו לזה.
ערן הורביץ: הם תמיד מתנגדים.
ערן הורביץ: יש החלטה קודמת שפעם אחת לא התנגדו לה?
דייב זיתון: אדוני, אני ומייצג את היבואנים שהתנגדו להטלת ההיצף.
משה גפני: אם אני שומע אותך, אני עכשיו צריך להתחיל לשמוע את כולם, את מי שבעד ואת מי שנגד.
דייב זיתון: אני רוצה לומר משהו לגבי המועדים וחוסר הסמכות שלכם להאריך את זה.
דייב זיתון: אני חושב שלא כל התמונה נמצאת בפניך.
משה גפני: אתה נוגע בדבר.
משה גפני: יש לך אינטרס.
דייב זיתון: כן.