GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מגלי והבה: אם אני עכשיו צריך להתחבר לחשמל, אנצריך לשלם חצי מיליון שקלים?
כיוף וג'יה: אנחנו הולכים לעשות לגליזציה לכל הבתים בעוספייה ובדליה.
כיוף וג'יה: לא נאמר להם שיעשו תוכניות ושישלמו עכשיו מס שבח.
כיוף וג'יה: זה לא זה.
כיוף וג'יה: אם זה המצב, אנחנו הולכים לעשות לגליזציה.
כיוף וג'יה: אבל מה שקורה בין זה לבין לחבר אותו לחשמל, אתה צריך תכנון והתכנון ייקח זמן.
כיוף וג'יה: לשם כך צריך צו שעה.
רונן סגל: אני חוזר ואומר שצריך לחלק את המקרה הזה לשני מצבים.
רונן סגל: יש מבנים שהם בתוך תוכניות מאושרות ומפורטות ומחר בבוקר הם יכולים להצטייד במהנדס או אדריכל ולהגיש בקשה.
ציון פיניאן: מה מונע מהם לעשות את זה?
רונן סגל: אתה שואל אותי?
רונן סגל: לא יודע.
רונן סגל: לא המדינה.
כיוף וג'יה: הבתים האלה נמצאים בתוך גרעין הכפר.
כיוף וג'יה: אנחנו מנסים דרך משרד המשפטים לעשות את החלוקה של גוש וחלקה ולתת להם טאבו.
כיוף וג'יה: מי נשאר בגרעין הכפר?
כיוף וג'יה: נשאר אבא שלי שהוא בן 88 ועוד כמה אנשים.
כיוף וג'יה: מה רוצה אבא שלי בהיתר?
כיוף וג'יה: אני צריך להוביל את המצב כמדיניות וכדי לעשות את זה צריך לעשות לגליזציה.
כיוף וג'יה: עושים לגליזציה לתת לגיטימציה לבתים האלה אבל זה לא פותר לי את הבעיה.
כיוף וג'יה: אדוני, זה לא פותר את הבעיה.
כיוף וג'יה: הוא נותן מספרית דברים נכונים אבל זה לא פותר לי את הבעיה היכן שאני רוצה לעשות בעמק הזיתים.
רונן סגל: זה החלק שעוד לא התייחסנו אליו.
ציון פיניאן: מה מפריע לתת הוראת שעה?
רונן סגל: אני רוצה להשלים את החלק השני.
רונן סגל: אמרתי שיש את המבנים שמחר יכולים להגיש בקשה להיתר ויש מבנים שנכון שהיום על בנויים על קרקע חקלאית.
רונן סגל: משרד הפנים, מינהל התכנון ולשכת התכנון, מקדמים היום תוכניות מתאר לשני הישובים, גם לדליה וגם לעוספייה.
רונן סגל: במקביל יש מהלכים שמקדם משרד השיכון - והזכיר את זה גם כרמל – ואלה תוכניות מפורטות.
רונן סגל: בדלית אל כרמל זה ואדי אל פש, שם יש מקבץ גדול של מבנים ללא היתר.
רונן סגל: בעוספייה יש את עמק הזיתים שגם שם יש מקבץ גדול של בתים בקרקע חקלאית שהתוכנית המפורטת תאפשר להם להוציא היתר.
רונן סגל: אני דווקא יותר אופטימי, חבר הכנסת חרמש.
רונן סגל: אני לא חושב שהתהליך הזה צריך לקחת עשרים שנים אלא יכול לקחת הרבה פחות.
רונן סגל: במקביל אנחנו פועלים בתוכניות מפורטות, במקביל לתוכנית המתאר ואנחנו לא עובדים בטור אלא במקביל.
רונן סגל: היום מוסדות התכנון יודעים לעשות תוכניות בתהליך הרבה יותר מקוצר.
רונן סגל: כמובן צריך שיתוף פעולה.
שי חרמש: הכרמל הוא לא בעיה פשוטה.
שי חרמש: פועלים בו מאה גורמים ולכל אחד יש דעה.
שי חרמש: אגב, בצדק.
שי חרמש: לכל אחד יש דעה שלו.
רונן סגל: נכון, אבל תוכניות המתאר מקודמות בתיאום עם הגורמים הירוקים שאתה רומז להם.
רונן סגל: זה נכון.
רונן סגל: אני חושב שברוב המקרים בסך הכול יש תיאום לא רע ואפילו טוב עם אותם גורמים.
רונן סגל: לכן אני לא חושב שתוכניות המתאר ייקחו כל כך הרבה זמן.
רונן סגל: שוב, זה כמובן דורש שיתוף פעולה של הרשויות ולא רק של מוסדות התכנון.
רונן סגל: השלב הזה שיכול לקרות תוך זמן יחסית לא ארוך, יכול לתת פתרון.
ציון פיניאן: אני לא רואה אור בקצה המנהרה.
ציון פיניאן: אני מבין שחברת החשמל כאן לא צד בעניין אבל נשמע אותה.
אברהם פל: הוזכר כאן המצב הבטיחותי וזה הנושא שמדאיג אותנו כי אנשים גרים בלי חשמל אלא מושכים אותו.
אברהם פל: אנחנו היינו מעוניינים למצוא דרך חוקית לחבר את כל המבנים האלה לרשת החשמל כדי שלא יקרה אסון נוסף.
אברהם פל: צריך לזכור שאנחנו לא יכולים לפרוס רשתות בשטחים של המינהל בלי לקבל אישור ממשרד הפנים.
אברהם פל: אי אפשר לפרוס רשת ולחבר בתים בלי ההיתרים הדרושים.
אברהם פל: מבחינתנו אנחנו חברה ששומרת חוק.
אברהם פל: אם שני הדברים האלה יוסדרו מבחינתנו, אישור חיבור המבנים ואפשרות לקבל אישורים לכניסת הרשתות, אנחנו נעשה מבצע כפי שאנחנו יודעים ונחבר אותם.
ציון פיניאן: חברת חשמל חייבת כאן
ציון פיניאן: לשמור על מה שנקרא פיקוח נפש והיא לא יכולה לתת אישורים כל עוד אין הכנות לטופס 4.
ציון פיניאן: בעוונותיי הרבים הייתי יושב ראש הוועדה לתכנון ובנייה בטבריה במשך 15 שנים ואני יודע בדיוק איך חברת החשמל פועלת.
ציון פיניאן: הבעיה שלכם, שהיא גם שלנו, של כולנו, היא לא חברת החשמל אלא משרד הפנים.
ציון פיניאן: אורן, אתה רוצה לומר משהו?
אורן הלמן: כן, משפט אחד.
אורן הלמן: המדיניות שלנו והמדיניות של היושב ראש שלנו שגם סייר בישובים ומאוד ער לעניין הזה ומוטרד ממנו, היא שאנחנו נשמח אם החוק ישונה כך שנוכל לחבר את הבתים ללא טופס 4.
אורן הלמן: זה אינטרס שלנו גם מבחינה בטיחותית וכמובן שגם מבחינה עסקית.
אורן הלמן: לכן אנחנו רק יכולים לקוות שהחוק ישונה.
ציון פיניאן: פעם ראשונה שאני נתקל בבעיה שאני לא יכול לסכם דיון.
אמין כמאל זהר: שמעתי את נציג רשות התכנון אבל את התקליט הזה אנחנו שומעים עשרים שנים.
אמין כמאל זהר: חבל שהרב גפני לא נמצא כאן.
אמין כמאל זהר: בצו הריסה של בתור קדמני, הם אמרו אותו הדבר.
אמין כמאל זהר: הייתה הוראה של הרב גפני בפרוטוקול לזרז את התכנון אבל עד היום לא עשו כלום.
אמין כמאל זהר: אני מחזיק את הפרוטוקול ממנו הקריא חבר הכנסת מגלי והבה משנת 2002 ואני שואל כאשר המדינה אשמה, בפני מי אנחנו צריכים להתלונן.
אמין כמאל זהר: מי יעזור לנו אם לא הוועדות האלה?
אמין כמאל זהר: אני רוצה לדבר על זכויות חיילים משוחררים ממנה נמנעת האפשרות לקבל משכנתא בגלל המצב הזה.
אמין כמאל זהר: חיילים וקצינים בצה"ל.
אמין כמאל זהר: קצין בצה"ל עתיר קרבות, מה הוא יגיד לחיילים שלו שאין להם חשמל?
אמין כמאל זהר: מדברים על פיקוח נפש.
אמין כמאל זהר: חייל דרוזי רואה ילדה טובעת בים, הוא קופץ לים, הוא טובע אבל מציל אותה.
אמין כמאל זהר: אדוני, זה פיקוח נפש.
אמין כמאל זהר: מה שראית בסרט, זה פיקוח נפש.
אמין כמאל זהר: אנשים מסכנים את החיים שלהם ויום אחד יהיו לנו שישה ארונות ולא שלושה כפי שהיה.
אמין כמאל זהר: אני מבקש שהפרוטוקול הזה עם דבריו של הרב גפני יחודש.
אמין כמאל זהר: המדינה אשמה, רשויות התכנון אשמות, גם בתי המשפט אמרו שרשויות התכנון מתעמרות בתושבים והן אחראיות על הכאוס הקיים.
אמין כמאל זהר: אנחנו מבקשים לחדש את הפרוטוקול הזה כי הפרוטוקול הזה עמד במבחן בתי המשפט ואנחנו נוכל ללכת לבתי המשפט ולחבר את הבתים לחשמל.
רונן סגל: אם אפשר הערה לדברים שנאמרו?
ציון פיניאן: אני עומד להציע לך לשבת אתו.
ציון פיניאן: אנחנו נקיים ישיבה תוך חודש ימים ובמשך הזמן הזה ישבו הרשויות עם משרד הפנים ויביאו הצעה מפורטת איך פותרים את הבעיה באופן סופי.
ציון פיניאן: במידה והבעיה לא תיפתר, אנחנו נלך לשלב שני וחברי הכנסת יודעים איך משתמשים בו בוועדת הכספים.
ציון פיניאן: במשך הזמן הזה תמצאו פתרון ביניים, אולי הארכת הוראת שעה או מתן טופס 2 לשטחים פרטיים.
ציון פיניאן: תשבו ביחד על כל הנושא הזה ומצדי עד שיצא עשן לבן.
ציון פיניאן: אני רואה כאן את האשמה – ולצערי אני מבקש לרשום את זה בפרוטוקול – כבעיות של משרד הפנים מול הרשויות המקומיות.
ציון פיניאן: הבעיה לא נוגעת למשרדים אחרים ובוודאי לא של חברת החשמל.
ציון פיניאן: אני מבקש שבמשך החודש הזה ישבו נציגי הרשויות המקומיות עם נציגי משרד הפנים ואני מקווה שתוך חודש תעבירו אלינו את כל המסקנות והסיכומים.
ציון פיניאן: האם זה מקובל על חברי הכנסת?
מגלי והבה: מנהל הוועדה כאן והוא יקבע תאריך לישיבה נוספת.
מגלי והבה: אני אומר למשרד הפנים שיש לנו פרוטוקולים של הוועדה לענייני ביקורת המדינה, יש לנו פרוטוקולים של ועדת הפנים בהם התחייבתם להעביר חומר אבל עד עכשיו לא העברתם אותו.
רונן סגל: איזה חומר?
מגלי והבה: בוועדת הפנים התבקשתם להעביר סקר על מצב הבתים וחיבורם.
רונן סגל: זה נעשה.
רונן סגל: אמרתי שזה עכשיו בעשייה.
מגלי והבה: אנחנו במדינה שהטכנולוגיה יותר מהירה ממשרד הפנים.
אמין כמאל זהר: אפשר לעשות סקר תוך שתי דקות.
אמין כמאל זהר: יש לך את החומר במחשבים שלך.
אמין כמאל זהר: בלחיצת כפתור אתה יכול להעביר אותו.
מגלי והבה: אני מקבל את הסיכום.
מגלי והבה: אנחנו נקיים דיון נוסף.
מגלי והבה: אני אומר לך שבסופו של דבר, משרד הפנים, גם תישארו בלי משרד וגם בלי תקציב.
ציון פיניאן: הדיון בנושא הזה הסתיים ואנחנו עוברים לדיון בנושא הבא.
משה גפני: על סדר היום חוק המכס, הבלו ומס קניה (ביטול פטור מיוחד) (תיקון), התש"ע-2010, דיון על הצו והתקנות.
משה גפני: ניהלנו כמה דיונים על הנושא הזה של הצו והתקנות.
משה גפני: אנחנו רוצים לסיים את העניין הזה שנמשך זמן רב מדיי.
משה גפני: איפה אנחנו עומדים בנושא הזה?
משה גפני: תסבירי בשני משפטים.
איריס וינברגר: חוק המכס, הבלו ומס קניה (ביטול פטור מיוחד) תוקן באופן שאפשר לייבא בפטור מיוחד למוסד ציבורי שעומד בתנאים מסוימים, שהמטרה הציבורית שלו היא סעד ובריאות.
איריס וינברגר: הוא נקבע לעניין סעיף 46 לפקודה, יש בידו אישור מרשם העמותות, הוא פעיל שלוש שנים לפחות מתוכן שנה אחת לפחות שנקבע לפי סעיף 46 לפקודת מס הכנסה והוא מייבא טובין שנתרמו לו ללא תמורה כלשהי המיועדים לחלוקה ללא תמורה למחוסרי יכולת או לפעילות השוטפת של המוסד.
איריס וינברגר: מוסד ציבורי שעומד בתנאים האלה, אנחנו נוכל לקבוע לגביו פטור ממסי יבוא, ממס קניה או ממכס.
איריס וינברגר: מוסד ציבורי, פירושו עמותה, עמותה שעומדת בתנאים של מוסד ציבורי.
איריס וינברגר: בהתאם להסמכה הזאת שקיימת עכשיו בחקיקה ראשית, אנחנו יכולים להתקין פרט מכס בצו תעריף המכס שיפטור ממכס, ממס קניה, טובין שמיובאים לאותו מוסד ציבורי ואת אותו פרט מכס לקבוע גם בתקנות מע"מ כפרט מכס פטור וכך יהיה פטור גם ממכס ומס קניה וגם ממע"מ.
איריס וינברגר: ידוע שהמוצרים עליהם מדובר, ברובם פטורים ודאי ממס קניה ובחלקם הגדול לדעתי היום גם ממכס.
איריס וינברגר: אנחנו קיימנו דיונים ארוכים גם עם משרד הרווחה, גם עם וגם עם כל הנוגעים בדבר.
איריס וינברגר: התקיימו דיונים בוועדת הכספים כאשר חברי הכנסת הביעו את עמדתם בנוגע למה שנכון בצו הזה.
איריס וינברגר: סוכם שמדובר על צו שיהיה כהוראת שעה כדי שנבחן איך זה עובד והאם יש ניצול לרעה.
איריס וינברגר: סוכם שיהיה מדובר על אביזרים רפואיים שגם לגביהם יהיו הגבלות, גם כדי שלא תהיה פגיעה בייצור מקומי, גם כדי ששוב לא יהיה ניצול לרעה, ושם דובר על אביזרים ומכשירים רפואיים בכמות שאינה עולה על מאתיים יחידות למוסד ציבורי בשנת מס וערכם הכולל לא עולה על שני מיליון שקלים למוסד ציבורי בשנת מס.
איריס וינברגר: לגבי בגדים ונעליים, התקיים דיון בוועדה לגבי משומשים, האם אנחנו מכניסים גם חדשים והיו טענות שחדשים יכולים להגביר את הניצול לרעה של הפרט הזה.
איריס וינברגר: בכל זאת בסופו של דבר נענינו לבקשות של הוועדה והכנסנו בגדים ומנעלים משומשים, למעט בגדים שעשויים פרווה או עור והלבשה תחתונה מאחר שבהלבשה תחתונה יש ייצור מקומי וגם חשבנו שמשומשים זה לא רלוונטי.
איריס וינברגר: לגבי הכמות, בהתחלה חשבנו להגביל את זה מבחינת שווי אבל בסופו של דבר ראינו שנכון יותר להגביל את זה מבחינת כמות כי להתחיל להעריך את זה, זה בעייתי.
איריס וינברגר: בכמות שלא תעלה על שני טון למוסד ציבורי לשנת מס, שזה הרבה מאוד.
איריס וינברגר: זה לגבי המשומשים.
איריס וינברגר: לגבי החדשים.
איריס וינברגר: דובר על מנעלים ופריטי לבוש ואביזרי הלבשה, למעט הלבשה תחתונה, בגלל הנימוק של הייצור המקומי, בכמות שאינה עולה על אלף יחידות למוסד ציבורי בשנת מס.
איריס וינברגר: זה לגבי החדשים.
איריס וינברגר: זאת הייתה ההצעה שלנו.
איריס וינברגר: אנחנו נמצאים היום במצב שמבחינתנו אם הוועדה תיתן לנו את האור הירוק, אנחנו נבקש משר האוצר לחתום על הצו ונבוא לוועדה כדי לאשר את תקנות מע"מ שיפטרו גם ממע"מ.
איריס וינברגר: הייתה פנייה מ מאחר והגבלנו את זה בשני מיליון שקלים, את האביזרים הרפואיים – להוסיף מכשור רפואי נוסף כמו סי.
איריס וינברגר: טי.
איריס וינברגר: MRI וכולי.
אבנר עורקבי: זה שייך לעמותות?
משה גפני: בטח זה שייך לעמותות.
משה גפני: בתי החולים הם עמותות.
איריס וינברגר: הנושא לא כל כך פשוט מכמה וכמה סיבות.
איריס וינברגר: למעט הנושא של מערכת הצנתור והרדיו-תרפיה שזה כחצי מיליון דולר להערכת , ואז זה נכנס לשני מיליון שקלים ולכן אין שאלה לגבי זה.
שי חרמש: MRI עולה עשרה מיליון דולר.
איריס וינברגר: MRI זה עד מיליון וחצי.
איריס וינברגר: זה בסביבות שישה מיליון שקלים.
איריס וינברגר: ה-CT, ה-MRI, המאיץ הקווי והפט CT, זה מכשור מאוד מאוד יקר, ושנית, זה מכשור שבאמת מי שמייבא אותו אלה בדרך כלל בתי החולים.
איריס וינברגר: כשאנחנו העברנו את החוק הזה, וגם כך היו הבקשות של חברי הכנסת, אנחנו ראינו את זה כחוק שנועד לעמותות של אנשים מתנדבים ורוצים לסייע לקהילה.
איריס וינברגר: לכן זה גם נוסח כך שזה מיועד לחלוקה ללא תמורה למחוסרי יכולת או לפעילות שוטפת של שמוסד כדוגמת יד שרה שמייבא אביזרים רפואיים כדי להשאיל אותם לאנשים.
איריס וינברגר: לא דובר על כך שמערכת ממוסדת שהיא חלק מהמערכת של מדינת ישראל, היא זאת שתייבא CT, או MRI, מכשור שהוא כבד, כך אני אגדיר אותו.
איריס וינברגר: לא זאת הייתה כוונת המחוקק, גם מבחינת הערכה תקציבית שניתנה כדי להעביר את החוק הזה.
איריס וינברגר: המכשור הזה לא היה בפנים.
איריס וינברגר: זה מבחינת כוונת המחוקק.
איריס וינברגר: מעבר לכך, אנחנו חושבים שתהיה גם בעיה לגבי מי יוכל לייבא ומי לא יוכל לייבא.
איריס וינברגר: לא כל בתי החולים הם מוסד ציבורי אלא חלקם הם המדינה עצמה והם גופים של המדינה.
איריס וינברגר: ודאי לא מדובר כאן על טובין שנתרמים לחלוקה לנזקקים אלא רק סיטואציה של פעילות שוטפת של המוסד.
איריס וינברגר: שוב, השאלה היא באמת איך אנחנו מגדרים את זה.
איריס וינברגר: כאן יש נקודות שאנחנו חושבים שהיבוא של המכשור הזה ללא מסים הוא נושא תקציבי שצריך להידון בדיונים שנוגעים לתקצוב של בתי החולים ולא נוגעים לחוק הזה ולא נוגעים לצו הזה.
משה גפני: מה אתם מציעים לגבי מכשירים רפואיים?
משה גפני: מה אתם מציעים עכשיו?
איריס וינברגר: אנחנו מציעים עד שני מיליון שקלים.
שגית אפיק: איזה סוגים?
איריס וינברגר: יש בזה הרבה סוגים של מכשור רפואי.
איריס וינברגר: אנחנו יכולים לתת דוגמאות.
איריס וינברגר: קודם כל, מדובר באביזרי עזר לחירשים, עיוורים, אפילו מערכות הצנתור עליהן דובר נכנסות פנימה כי הן עד חצי מיליון שקלים, מד לחץ דם, מכשירי החייאה, כיסאות גלגלים שזה משהו שמאוד יסייע, מחולל חמצן וכולי.
שי דותן: אם אנחנו לוקחים את העמותות הטיפוסיות כמו יד שרה וכדומה, כל האביזרים הרפואיים שהיא משאילה נכנסים בפנים.
שי דותן: כלומר, אנחנו לקחנו את מה שבאמת רלוונטי, את מה שמגשים את מטרת החוק.
איריס וינברגר: זה גם יכול לסייע לבתי אבות.
משה גפני: מנחם וגשל, משרד הרווחה, מבחינת
משה גפני: כם ההצעה של משרד האוצר עונה על הצרכים?
מנחם וגשל: בגדול, כן.
מנחם וגשל: בסיכום המשותף שלנו לגבי כל המוסדות שהם מוסדות רווחה, כיוון שהגוף צריך להביא את הממליצים שלו, אנחנו קיבלנו על עצמנו לבדוק את הממליצים ולתת חוות דעת לגבי הנושא הזה.
מנחם וגשל: זה בניגוד למה שהיה בעבר כאשר הוטלה על המשרד משימה שהוא היה נותן חוות דעת על דברים מסוימים והוא לא ידע על מה הוא נותן את חוות הדעת.
מנחם וגשל: כאן אנחנו הסדרנו את הנושא הזה.
מנחם וגשל: אני מניח שאחר כך ייכנס הנושא של כוח האדם שיצטרך לעמוד לרשות העניין, אבל זה לא בסיבוב הזה.
מנחם וגשל: בסיבוב הזה מבחינתנו, זה עונה.
משה גפני: לגבי הנושא של משרד הרווחה, זה עונה.
חגי דרור: חגי דרור, מנהל תחום תקצוב, משרד הבריאות.
חגי דרור: עמדתנו שהמכשירים המיוחדים האלה שפורטו כאן, ראוי שייכנסו לצו.
חגי דרור: אין שום סיבה שאם מישהו רוצה לתרום מכשיר כזה לגוף כמו הדסה או לבית חולים יותר קטן שעובד במערכת - הממשלתיים נראה לי יוצאים מכלל העניין הזה בכל מקרה – שזה לא יחול גם עליו.
חגי דרור: נכון שזאת הוצאה גבוהה, אבל זה משהו שבמהותו הוא חד פעמי פחות או יותר.
משה גפני: אנחנו לא נסיים את העניין הזה.
משה גפני: הבעיה היא שהחוק נחקק כבר במרץ 2010 ואנחנו רצינו להכניס את כל הדברים בחקיקה אבל משרד האוצר ביקש להביא את זה בתקנות או בצו בתוך שלושה חודשים ואנחנו נמצאים כמעט שנתיים מאז עבר החוק.
משה גפני: אני גם מבין את ההתלבטויות שלהם.
משה גפני: השאלה היא האם לכם ב זה יענה על הדברים כשאתם אומרים שהם יכתבו בתקנות או בצו, אני לא יודע איפה צריך לכתוב את זה, את מה שהם הציעו עכשיו, את שני מיליון השקלים.
משה גפני: שזה יהיה כתוב, כי זה לא כתוב.
שגית אפיק: זה כתוב בחוק.
משה גפני: אבל שיחול גם על המכשירים הרפואיים.
שגית אפיק: כתוב בצו שני מיליון אבל רשימת האביזרים צריכה להיות מאושרת.
שגית אפיק: זה הצו.
איריס וינברגר: רשימת האביזרים על ידי ומשרד התעשייה.
איריס וינברגר: לא על ידינו.
משה גפני: אתם יודעים להתייחס לרשימת האביזרים?
משה גפני: הם כותבים בצו שזאת רשימת אביזרים עד שני מיליון שקלים.
משה גפני: רשימת האביזרים תהיה מאושרת על ידי ומשרד התעשייה.
חגי דרור: לנו יש רשימה.
חגי דרור: היא לא חלק מהצו אבל היא רשימה.
שגית אפיק: איך זה יעבוד?
שגית אפיק: מה זה שתהיה רשימה?
איריס וינברגר: תבוא העמותה – יצרנו את זה בנוהל – ותבקש מ אישור שזה אביזר רפואי שאפשר לייבא אותו, שהוא בסדר, ואז משרד התעשייה יבדוק האם יש ייצור מקומי או אין ייצור מקומי.
איריס וינברגר: ככל שאין ייצור מקומי ו מאשר את האביזר – הרעיון ש הוא כדי שחס וחלילה לא יביאו אביזרים רפואיים שיגרמו נזק – כך שברגע שהם יאשרו, יוכלו לייבא אותו.
משה גפני: זה המנהל הכללי או מי מטעמו.
איריס וינברגר: היחידה לאביזרים ומכשירים רפואיים.
איריס וינברגר: מנכ"ל משרד התעשייה, זה תמיד מי מטעמו.
איריס וינברגר: יש הסמכות.
משה גפני: המנהל הכללי של משרד התעשייה או מי מטעמו.
רוית נעים: רשות המסים תבדוק רק את העמידה בתנאים.
משה גפני: למה המנהל הכללי או מי מטעמו?
יוסי דנקונה: זה מה שמקובל.
יוסי דנקונה: יש תהליך שמקובל, אישור מנכ"ל לקבלת פטור ממסים.
יוסי דנקונה: אני אומר שיש פרוצדורה כזאת והיא ידועה במשרד למוצרים שונים, כשרוצים להבדיל בין מוצר שמיוצר בארץ לבין מוצר שלא מיוצר בארץ.
יוסי דנקונה: קוראים לזה אישור מנכ"ל, דהיינו, אישור מנכ"ל להביא ואז המשמעות היא שהוא לא מיוצר בארץ.
יוסי דנקונה: המנכ"ל או מי מטעמו.
משה גפני: זאת אומרת, אם ייאמר המנכ"ל, זה המנכ"ל או מי מטעמו?
איריס וינברגר: מבחינה משפטית אפשר להאציל סמכויות.
משה גפני: אני רוצה להציע הצעה ותאמרו לי אם אני טועה.
משה גפני: יש מקרה שבו, כפי שחגי אומר – והוא מ והוא יודע – רוצים להביא איזשהו מוצר שעולה יותר משני מיליון שקלים.
משה גפני: ברור לגמרי שכוונת המחוקק במקרה הזה היא לאשר להם.
משה גפני: האם אפשר להקים ועדת חריגים לצורך העניין הזה וישב בה גם נציג האוצר, גם נציג וגם נציג משרד התעשייה?
משה גפני: אני לא רוצה לנעול את הדלת.
משה גפני: הרבה פעמים חסרים כאן מכשירים רפואיים.
משה גפני: השאלה אם יש בעיה עם העניין הזה.
משה גפני: גם אתם תהיו בעניין, גם וגם משרד התעשייה.
איריס וינברגר: אני מניחה שלוועדה הזאת בסופו של דבר, כן יהיו אליה הרבה פניות.
משה גפני: לא יהיו הרבה פניות.
משה גפני: עד שני מיליון שקלים יהיה.
איריס וינברגר: עד שני מיליון שקלים, אין בעיה.
משה גפני: כמה מקרים יש מעל לשני מיליון שקלים?
איריס וינברגר: מעל שני מיליון שקלים, בוודאי לא הייתי פותחת את זה רק לוועדה.
איריס וינברגר: אם היו רוצים להגדיר מכשור מסוים וכולי, אז יש יותר ודאות כי אחרת כל ועדה כזאת, זה כמו ועדת תמיכות וצריכים קריטריונים.
איריס וינברגר: זאת אומרת, יש כאן משהו שהוא יותר מורכב.
שגית אפיק: להגדיר את זה לאותו מכשור רפואי שעכשיו יש לגביו מחלוקת.
איריס וינברגר: נוצרת אי ודאות.
איריס וינברגר: אני חוזרת שוב לאמירה שלנו שאנחנו חושבים שבחוק עצמו יש בעייתיות האם היבוא הזה הוא יבוא שבאמת הוא במסגרת הזאת של החוק.
איריס וינברגר: אם בית חולים מייבא את זה, אמרנו שבתי חולים ממשלתיים לא נמצאים בתמונה,
משה גפני: אני לא רוצה להמשיך את הדיון הזה כי תפסת מרובה, לא תפסת.
משה גפני: אני רוצה לסיים אותו.
משה גפני: את השאלה הזאת שאלתי גם קודם לכן.
משה גפני: אתם הרי יכולים להגיד לא, אתם יכולים לומר שזה נוגע לוועדת תמיכות ואתם יכולים לומר כל דבר אבל לא לנעול את הדלת כי אולי אתם בעצמכם תרצו את זה.
משה גפני: יהיו מקרים בהם יהיה חשוב ויהיה אפשר מבחינה משפטית לעשות את זה.
משה גפני: יתמוך בעניין ואתם בעצמכם תרצו שזה יהיה.
משה גפני: אני אומר לא לנעול את הדלת בפני הדבר הזה.
משה גפני: אתם יכולים לנסח את זה בצורה הכי קשוחה שאתם רוצים.
איריס וינברגר: בסך הכול מדובר כאן על צו, על חקיקת משנה, שהוא צו הפחתה.
משה גפני: בדיון הקודם אמרתי שגם צו הפחתה צריך להביא לאישור ועדת הכספים ולפחות לדיון.
משה גפני: יש הצעת חוק של כל חברי הוועדה שהנחנו היום על שולחן הכנסת.
משה גפני: מה שהם עושים, הם מפחיתים ולהפחתות יש השלכות ואלה גם השלכות רעות.
משה גפני: לכן הן צוחקות.
משה גפני: הן אומרות שעד שלא נאשר את החוק הזה, בינתיים מדובר בצו הפחתה.
איריס וינברגר: בכל מקרה, זה צו הפחתה.
איריס וינברגר: תקנות מע"מ שפוטרות ממע"מ שיעברו את ועדת הכספים יגידו את מספר הפרט.
איריס וינברגר: פרט 8.
איריס וינברגר: לכן ככל שיהיה מקרה שיחשבו שנכון לתקן את הצו, אפשר יהיה לתקן את הצו.
משה גפני: אנחנו לא נתקן צו על מקרה שאפשר לייבא לבית החולים הדסה מכשיר שיש לו תורם או אפשר להשיג תורם.
משה גפני: לא נתקן צו על דבר כזה.
שי דותן: במקרה הדסה היא לא דוגמה טובה.
משה גפני: בסדר, לא הדסה, אבל מקרה שכולנו מסכימים עליו.
שי דותן: הדסה מקבלת פטור על הכול.
משה גפני: אני מדבר על מקרה שכולנו ליד השולחן הזה, כולנו ללא יוצא מן הכלל, נסכים שחשוב מאוד גם למדינה וגם לאזרחים להביא את המכשיר שהוא תרומה שמגיעה מאיזושהי מדינה והסכום הוא יותר משני מיליון שקלים אבל זה יתרום לרפואה באופן ממשי.
משה גפני: אני לא אומר שעכשיו צריך לקבע את זה ולהחליט על זה, אבל למה שלא תשאירו פתח?
משה גפני: צו לא יתקנו.
איריס וינברגר: הצו בכל מקרה הוא הוראת שעה לשנתיים ואנחנו נחזור לוועדה.
משה גפני: למה לא לאפשר את הניסיון בתוך השנתיים האלה ואחרי שנתיים תבואו ותגידו שוועדת החריגים לא שווה כלום?
שי דותן: השאלה מה מטרת הצו.
שי דותן: אנחנו ראינו לנגד עינינו את כל העמותות שבאמת פועלות כמו יד שרה וכדומה, שבאמת רוצות להביא את המכשירים.
שי דותן: זה כבר לעלות מדרגה וזה משהו אחר.
משה גפני: אתם יכולים להטיל על זה וטו.
משה גפני: לא חשוב לכם שיהיה לכם את המכשיר הזה שבמקרה חריג אתם יכולים לאשר?
משה גפני: בוודאי לא תאשרו אם יהיה ייעוץ משפטי שיגיד שיש לזה השלכת רוחב או שיש מצב שאם אתה רוצה לאשר באופן חריג, צריך ועדת תמיכות.
משה גפני: למה אתם פוחדים מזה?
רוית נעים: ברגע שיש פתח, משתמשים בפתח הזה.
משה גפני: השאלה אם הפתח הזה הוא לא חיובי.
איריס וינברגר: אף אחד לא חושב שמחר ישתמשו ב-CT לרעה כי ב-CT אי אפשר להשתמש לרעה.
איריס וינברגר: לכן קודם כל בוודאי שנגדיר את המכשירים.
איריס וינברגר: אפילו ביני לביני אני אומרת למה דווקא CT ולמה לא תרופות?
איריס וינברגר: לבתי החולים יש הרבה מאוד הוצאות מעבר ל-CT.
איריס וינברגר: אז למה דווקא ב-CT?
משה גפני: לא הולכים לתקן את כל העולם.
משה גפני: יש דברים שבאמת היה צריך לעשות בהם הרבה שינויים, כולל גם בתרופות, אבל לא משנה.
משה גפני: יש כאן הרבה עיוותים, אבל אנחנו לא הולכים לתקן את כל העולם.
איריס וינברגר: עוד נקודה.
איריס וינברגר: דווקא אם נפעיל את הצו כמות שהוא, אנחנו נראה מה המשמעות שלו מבחינת האביזרים הרפואיים.
איריס וינברגר: אנחנו נראה האם בתי החולים הם גם חלק מהעניין או העמותות שליד בתי החולים או לא.
איריס וינברגר: בכל מקרה הצו הוא לשנתיים.
משה גפני: עד אז כבר יהיו בחירות ויעסקו בדברים אחרים.
חגי דרור: אני מתרשם שזה איזשהו עניין תקציבי מכיוון שאתם אומרים שמערכות הצנתור למשל כן נכנסות ואין לכם בעיה שבית חולים שעונה על הקריטריונים של מוסד ציבורי יביא אותו כי הן מתחת לתקרה.
חגי דרור: כנראה שזאת סוגיה תקציבית מצד המכס.
חגי דרור: אני באמת לא רוצה להיכנס לעניין הזה אלא לומר שוב שלגבי המכשירים האלה זה לא שאנחנו באמת פועלים לפתוח את כל השירותים במערכת הבריאות, התרופות והכל, אלא המכשירים האלה הם ייחודיים שהם תשתית של מערכת הבריאות ואנחנו חושבים שיש מקום לאפשר תמריצים כדי להביא אותם לארץ ולסייע למי שבאמת נותן תרומה בסדר גודל כזה כדי שהם ישרתו בסופו של דבר את הציבור.
חגי דרור: זאת רשימה יחסית מוגבלת ולא משהו שפותח כאן את הכול.
משה גפני: אתם לא יכולים להסכים לרשימה הזאת?
איריס וינברגר: אנחנו חושבים שזה בעייתי מאוד.
משה גפני: יש CT, MRI, מאיץ קווי, פט CT שאלה מערכות צנתור.
משה גפני: מערכות צנתור בפנים כי הסכום הוא חצי מיליון דולר.
יוסי דנקונה: אגב, CT ופט CT יוצאים כי הם מיוצרים בארץ.
יוסי דנקונה: הם לא ברשימה.
משה גפני: אם כן, נשאר רק MRI ומאיץ קווי.
משה גפני: תהיו אמיצים.
משה גפני: ה-MRI הוא עד מיליון וחצי דולר, והמאיץ הקווי הוא כ-2.2 מיליון דולר.
איריס וינברגר: נדמה לי שאנחנו מצטמצמים ל-MRI.
איריס וינברגר: המאיץ הקווי לרדיו-תרפיה, מבחינת ההגדרה שלו, אין לו פרט מכס ספציפי.
איריס וינברגר: יכול להיות שזה יהיה טיפה יותר מורכב, אבל אני לא יודעת אבל זה משהו משפטי שיכול להיות שאפשר לפתור אותו.
משה גפני: וה-MRI?
איריס וינברגר: אז אנחנו נשארים רק עם ה-MRI.
איריס וינברגר: לגבי ה-MRI, אני חושבת שאנחנו צריכים לחזור עם זה למנהל הרשות ולשקול את זה אתו.
איריס וינברגר: אנחנו נבחן האם אפשר לתת רק למכשיר MRI.
משה גפני: נניח פעם בשנה.
איריס וינברגר: למוסד ציבורי?
איריס וינברגר: אחד לכמה שנים.
איריס וינברגר: מה השכיחות של יבוא?
איריס וינברגר: האם זה לא נכון אחד לכמה שנים?
יוסי דנקונה: בכל הארץ יש היום בודדים.
ציון פיניאן: בצפון יש אחד.
חגי דרור: זה אחד לשנים רבות.
איריס וינברגר: אחד למשך תקופה.
משה גפני: אחד למוסד.
איריס וינברגר: אחד למוסד.
איריס וינברגר: MRI.
איריס וינברגר: אנחנו נשקול ונחזור עם זה לוועדה.
משה גפני: תביאו את הצו.
משה גפני: אני סומך עליכם שתבואו עם הצו.
איריס וינברגר: אנחנו נעדכן את הוועדה, נפרסם את הצו ונביא תקנות מע"מ חתומות.
משה גפני: לא לחכות יותר.
איריס וינברגר: לא נחכה יותר.
משה גפני: את ה-MRI אני סומך עליכם שאתם תשימו בפנים ויהיה בסדר.
חגי דרור: מה לגבי יתר המכשירים ברשימה?
משה גפני: מערכות צנתור נכללות, CT ו-פט CT יש ייצור מקומי.
משה גפני: לגבי המאיץ הקווי לא הבנתי אבל הם אומרים שאת זה הם יבדקו.
איריס וינברגר: אנחנו נבדוק אם מבחינה משפטית לא תהיה בעיה.
משה גפני: נשאר ה-MRI ולפי ההתרשמות שלי את זה הם יביאו.
איריס וינברגר: אחד למוסד ציבורי.
משה גפני: אני מבקש, אם אפשר, להביא את זה בשבוע הבא.
איריס וינברגר: אנחנו מאוד נשתדל.
משה גפני: הסעיף האחרון בסדר היום, הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 188) (תרומה למוסד ציבורי), התשע"ב-2012.
יעל קינן מרקוביץ: הצעת החוק שמונחת לפניכם, עניינה תיקון סעיף 46 לפקודת מס הכנסה שעוסק בתרומה למוסד ציבורי.
יעל קינן מרקוביץ: סעיף 46(א) לפקודת מס הכנסה קובע כי אדם שתרם תרומה לקרן לאומית או למוסד ציבורי שקבע לעניין זה שר האוצר, יקבל זיכוי ממס בשל התרומה בהתקיים התנאים שקבועים בסעיף.
יעל קינן מרקוביץ: אחד התנאים לזיכוי הוא תרומה בשנת מס, ואני מדברת כרגע לפני הוראת השעה שהייתה בשנת 2009-2010, תרומה שעולה על 400 שקלים ובלבד שלא יינתן זיכוי מהמס בשנת המס בשל סכום כולל של תרומות שעולה על שלושים אחוזים מהכנסה החייבת, או 4,208 מיליון שקלים, לפי הנמוך ביניהם.
יעל קינן מרקוביץ: כדי להקל על הפעילות של מוסדות הציבור, הייתה הוראת שעה בשנת 2009-2010, הסכום הוגדל לשבעה וחצי מיליון שקלים והרצפה הורדה לסכום של 300 שקלים.
יעל קינן מרקוביץ: כדי לעודד תרומות למוסדות ציבור, אנחנו מציעים להפחית את הסכום המזערי לתרומה שמאפשר קבלת זיכוי מהמס ל-180 שקלים חדשים ולהעלות את הסכום הכולל שמאפשר זיכוי לשבעה וחצי מיליון שקלים וזאת כהוראת קבע ברוח של הוראת השעה.
זבולון אורלב: סכומים מצטברים.
יעל קינן מרקוביץ: כן.
יעל קינן מרקוביץ: סכומים מצטברים בשנה.
זבולון אורלב: בן אדם יכול לתרום שישים, שישים ושישים שקלים וזה יצטבר לו ל-180 שקלים.
יעל קינן מרקוביץ: נכון.
יעל קינן מרקוביץ: 180 שקלים כרצפה ועד לתקרה של שבעה וחצי מיליון שקלים.
יעל קינן מרקוביץ: מעבר לאותו סעיף, אנחנו גם מבקשים לקבוע כי תוקפה של קביעת שר האוצר שמוסד הוא אכן מוסד ציבורי תהא עד תום שתי שנות מס שלאחר שנת המס שבה ניתנה.
יעל קינן מרקוביץ: כמו כן אנחנו מציעים להסמיך את מנהל רשות המסים להאריך את תוקף הקביעה אם המוסד הציבורי עמד בתנאי הקביעה לתקופות נוספות שלא יעלו על שלוש שנים.
זבולון אורלב: זה שינוי לעומת המצב הקיים.