GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: קודם כל, אני מקדם בברכה את תלמידי התיכון שליד האוניברסיטה.
משה גפני: אתם נמצאים בוועדת הכספים של הכנסת, ועדה מאוד חשובה שעוסקת בכל הנושאים שנוגעים לכלל המשרדים, לכל הגופים, לכל העיסוקים שיש במשק, לבנק ישראל.
משה גפני: הכול מתנקז לכאן.
משה גפני: בסופו של דבר כסף הוא פונקציה של פעילות וככל שיש למשרד תקציב יותר גדול, הוא יכול לפעול יותר.
משה גפני: אני מקדם אתכם בברכה ואני מקווה שתלמדו כאן דברים חשובים.
משה גפני: יש גופים שמתנגדים לעניין הזה?
רונן סולומון: רונן סולומון, מנהל איגוד קופות הגמל בלשכת המסחר.
רונן סולומון: אדוני, אנחנו הצגנו את הנושא גם בשבוע שעבר ואני אחזור לטובת אדוני.
רונן סולומון: אין לנו התנגדות עקרונית להעלאת כרית הביטחון מבחינת ההון העצמי אבל צריך לשים לב שהשינוי כאן הוא שינוי דרסטי מאוד שעשוי לפגוע בחברות מנהלות קופות גמל שכיום נמצאות במצב בעייתי מבחינת שיעור הפקדות שלילי, שזה כבר לאורך כמה שנים.
רונן סולומון: להעלות עכשיו את כרית הביטחון בתקופה שאנחנו גם מדברים – ועוד מעט גם יונחו תקנות הפחתת דמי הניהול שזה מלחציים גם מהצד הזה וגם מהצד הזה – זה אומר התמוטטות של אותן חברות המנהלות קופות גמל כיום ואני תכף אסביר למה אני מתכוון.
רונן סולומון: אני אקדים ואומר שאכן נפגשנו אתמול עם משרד האוצר.
רונן סולומון: נפגשנו כמובן עוד כשהתקנות היו כטיוטות במהלך 2008-2009-2010 ו-2011.
רונן סולומון: נפגשנו גם אתמול אבל לצערי משרד האוצר לא היה קשוב לטענותינו שלדעתי הן באמת הגיוניות, רובן הגיוניות וסבירות ומשרד האוצר כן היה יכול להתגמש לכיווננו במיוחד שמעלים כאן
רונן סולומון: על דרישות ההון העצמי בשיעור של עשרות אלפי אחוזים.
רונן סולומון: כלומר, היום ההון העצמי הנדרש הוא מיליון שקלים ולהעלות אותו לשיעור של החל מעשרה מיליון הקטן והגדול יגיע למעל מאה מיליון שקלים, גם אם עושים את זה בפריסה בארבע שנים, כסף לא גדל על העצים, לא מביאים כסף מכאן ועכשיו ויש גם שימושים לכסף למרות שאלה גופים שמנהלים חסכון ארוך טווח של אזרחי מדינת ישראל.
רונן סולומון: אומר למה אני מתכוון.
רונן סולומון: כרית הביטחון, כרית ההון העצמי נדרשת למקרה של דיפולט, למקרה של מחדל כזה או אחר כאשר אז אותה חברה מנהלת נדרשת להוציא מכספיה כדי לממן את אותו מחדל, בין אם זה טיפול במערכות מחשב וכדומה.
רונן סולומון: לכל חברה מנהלת יש ביטוח.
רונן סולומון: כלומר, היה וקרה כשל כזה או אחר, היא מפעילה את פוליסת הביטוח.
רונן סולומון: לכן לכל חברה יש פוליסת ביטוח.
רונן סולומון: בנוסף על זה כל קופות הגמל האלה מתופעלות בבנקים.
רונן סולומון: כלומר, גם אם קרה כשל, רוב הסיכויים שהכשל קרה בבנק כי הכול מתופעל בבנק היום, כמעט הכול, ואז גם לבנק יש פוליסת ביטוח.
רונן סולומון: זאת אומרת, אנחנו מכוסים בכמה פוליסות ביטוח.
משה גפני: בוא נלך סעיף-סעיף.
משה גפני: לא צריך הרצאה כללית.
משה גפני: לגבי הנושא של הביטוח, אתם מבקשים שהביטוח יהיה בתוך העניין של ההון?
משה גפני: הקדמת ואמרת שאתה בעד זה שיהיה הון עצמי אלא שהולכים כאן באופן דרסטי.
משה גפני: אבל צריך להגדיל את ההון העצמי.
משה גפני: זאת הנוסחה שמוסכמת על כולם, גם עליכם וגם על שוק ההון.
רונן סולומון: לא, הנוסחה הזאת של החישוב היא לא מוסכמת.
משה גפני: העיקרון.
רונן סולומון: העיקרון הוא בסדר.
רונן סולומון: העיקרון מוסכם.
משה גפני: צריך להגדיל את ההון העצמי מכיוון שבסופו של דבר יש אנשים ויכול להיות שהחברה נופלת או שיש פשיטת רגל.
רונן סולומון: הכסף לא אצל חברה אלא הוא בחשבון נפרד.
משה גפני: אז אתה נגד בכלל?
רונן סולומון: לא, לא אמרתי שאני נגד בכלל.
משה גפני: אתה מעלה נימוק ובעצם הנימוק הזה אומר שאין בעיה כי הרי זה מנוהל בבנקים ויש ביטוח.
משה גפני: ולכן מה זה משנה, שלא יהיה אפילו מיליון שקלים הון עצמי.
רונן סולומון: כפי שאמרתי קודם.
רונן סולומון: לפעמים עד שמפעילים את פוליסת הביטוח לוקח זמן.
משה גפני: לא חשוב מה שאתה אומר ולא חשוב מה אומר שוק ההון.
משה גפני: אני אומר שצריך להגדיל את ההון העצמי.
משה גפני: עכשיו השאלה מה זה הון עצמי ובכמה מגדילים אותו.
משה גפני: נכון עד כאן?
משה גפני: אם זה לא נכון, אז גם, אני מחליט בשלב הזה.
רונן סולומון: זה נכון.
משה גפני: העלית את הנושא של הביטוח.
משה גפני: צריך לפי דעתך להחשיב את הנושא של הביטוח כחלק מהון עצמי?
משה גפני: פרופסור שריג, מה אתה אומר על זה?
עודד שריג: ראשית, אנחנו מחילים את הביטוח על דרישות ההון מעבר לעשרה מיליון שקלים.
עודד שריג: שנית, לאור הבקשה שהייתה אתמול ---
משה גפני: גם אני מבקש את זה.
עודד שריג: אז בוודאי ובוודאי.
משה גפני: לא בוודאי ובוודאי.
משה גפני: אני מצטרף לבקשה שלהם.
עודד שריג: אנחנו מוכנים להחיל את הביטוח גם על אותם עשרה מיליון שקלים ראשונים כי אנחנו חושבים שעשרה מיליון ראשונים הם בהחלט ממומשים אבל אם אפשר יהיה להביא ביטוח שיעמוד כנגד תקלות אפשריות בעתיד, אנחנו מוכנים לקבל את זה.
עודד שריג: זה מוריד אפקטיבית את דרישות ההון לשבעה מיליון מעשרה מיליון ושלושה מיליון אפשר יהיה לצורך הביטוח להשלים.
משה גפני: בקשתך לביטוח התקבלה.
משה גפני: אנחנו כבר בשבעה מיליון.
רונן סולומון: זה נושא ראשון.
רונן סולומון: נושא שני.
רונן סולומון: טיפלנו בתקרה למטה ואנחנו צריכים לטפל גם בתקרה למעלה.
רונן סולומון: כלומר, היום נוסחת החישוב הולכת כאחוזים מהיקף הנכסים כאשר גם הנוסחה עצמה היא בעייתית כי לוקחים נושא של הוצאות – ותכף נגיע לנושא ההוצאות – אבל זאת תקרה עד בלי אין סוף.
רונן סולומון: כלומר, יכולה מחר חברה לגדול ולגדול וכל פעם היא צריכה להגדיל את כרית הביטחון.
רונן סולומון: אנחנו צריכים להבין שניהול הסיכונים גם ברמות של סכומי עתק, גם חברה מנהלת, עשרות מיליארדי שקלים, הם לא עולים כפרופורציה להיקף הנכסים.
רונן סולומון: כלומר, אני לא אומר שלא צריך כרית ביטחון אבל צריך גם לשים קפ עליון, כלומר, תקרה עליונה להיקף ההון העצמי הנדרש ולדעת מתי לעצור את זה.
רונן סולומון: לא יכול להיות שכל פעם שחברה תגדל – והיום לחברות יש נטייה לגדול – כך יהיה.
עודד שריג: ראשית, אנחנו יצרנו שתי מדרגות.
עודד שריג: עד 15 מיליארד, יש מדרגה אחת, ומעבר ל-15 מיליארד, שיעור הדרישה של ההון הוא הרבה יותר נמוך.
עודד שריג: אני מוכן להגדיל את דרישות ההון אם החברות יהיו מוכנות להגדיל את כמות הנכסים שהן מנהלות.
עודד שריג: אם תהיה מחויבות שהן לא יגדלו מעבר לכמות נכסים מסוימת, אז אין בעיה.
רונן סולומון: לא שמעתי שיש דבר כזה שאומרים לחברה לא לגדול.
עודד שריג: ואני לא שמעתי שיש דבר כזה שאומרים שחברה גדלה והסיכון שלה לא גדל בפרופורציה.
רונן סולומון: לא באותה פרופורציה כיחס ישיר.
עודד שריג: אני מסכים ולכן יש כאן שתי מדרגות.
עודד שריג: יצרנו מלכתחילה את שתי המדרגות ואנחנו מסכימים שזה לא צריך להיות בהכרח ליניארי אבל לא יכול להיות מצב בו אנחנו צופים, וכולנו צופים את זה, שהיקף הנכסים המנוהל בעשור הקרוב יכפיל את עצמו בעוד שדרישת ההון תהיה מוגבלת בלי קשר להיקף הנזקים שעלולים להיגרם למבוטחים.
עודד שריג: הפרופורציונאליות היא אלמנט מאוד חשוב לא רק כאן.
עודד שריג: אנחנו מחילים כאן מבנה שהוא מקובל במקומות אחרים ובנושאים אחרים מתוך חשיבה שהיקפי הנזקים האפשריים הם פרופורציונאליים.
עודד שריג: מוסיפה הילה בן חיים, שהיא הסגנית הבכירה שלי, שבעניין הזה במקור כתבנו 0.1 אחוזים פרופורציונאלית לכל אורך הדרך.
עודד שריג: כמו שנאמר, היו הרבה דיונים בעבר ואנחנו כבר קיבלנו את הטיעון שלהם.
עודד שריג: כלומר, אנחנו מדברים כאן על מצב שהם מנסים לעשות שיפור עמדות על שיפור עמדות כי אנחנו כבר קיבלנו את הטענה שזה לא חייב להיות ליניארי ולכן הורדנו מעבר ל-15 מיליארד ל-0,05 שזה חצי מדרישת ההון קודם לכן.
רונן סולומון: לכתחילה יש כבר תקרה לסך נכסים שיכולה חברה מנהלת לנהל ואם אני לא טועה זה בסביבות השמונים מיליארד.
רונן סולומון: אגף שוק ההון מוציא את הנתונים האלה.
משה גפני: הוא אמר 15 מיליארד.
רונן סולומון: לא, התקרה העליונה.
רונן סולומון: כלומר, מעבר.
רונן סולומון: תקן אותי אם אני טועה.
עודד שריג: התקרה היא 15 אחוזים מהיקף הנכסים.
רונן סולומון: לא, היקף הנכסים שחברה יכולה לנהל.
משה גפני: מר סולומון, תמשיך הלאה.
משה גפני: זאת נקודה שנייה.
משה גפני: תעבור לנקודה שלישית.
רונן סולומון: אני מגיע לנקודה השלישית.
רונן סולומון: נושא הליניאריות של אותו הון עצמי שגדל.
רונן סולומון: שוב, אני אגיד לנוסחה.
רונן סולומון: הנוסחה עצמה מדברת על אחוז מסוים מהיקף נכסים ואחוז מהוצאות.
רונן סולומון: גם החישוב של אחוז מהוצאות הוא בעייתי.
רונן סולומון: לבוא ולומר לנו מצד ימין שאגף שוק ההון מוציא הנחיה, וכל הנחיה שאגף שוק ההון מוציא או תקנה שהכנסת מאשרת, עולה לנו כסף.
רונן סולומון: כלומר, עולה לנו כסף מבחינת גיוס עובדים, עולה לנו כסף מבחינת ציוד מחשוב וכדומה.
רונן סולומון: כל פעם שאני מגדיל את ההוצאה הזאת לטובת כוח אדם, לטובת מחשוב וכדומה, אחוז מההוצאה הזאת הולך לטובת תוספת נוספת להון העצמי.
רונן סולומון: כלומר, הנוסחה עצמה היא כבר בעייתית.
רונן סולומון: זה אחד.
רונן סולומון: שנית.
משה גפני: לא שנית.
רונן סולומון: לבוא ולומר שזה יגדל כל הזמן, בין אם ליניארי או בין אם זה עד 15 מיליארד.
משה גפני: למה זאת תוספת להון העצמי?
משה גפני: מה שאתה טוען, מה התוספת להון העצמי?
רונן סולומון: כל הוצאה שנכנסת לחברה, כל הוצאה שהחברה נאלצת להוציא לטובת הרגולציה.
רונן סולומון: יכולה להיות עכשיו דרישה לטכנולוגיה.
משה גפני: אתה קונה מחשוב.
משה גפני: זה נקרא הון עצמי?
רונן סולומון: במקביל אני צריך לרתק 25 אחוזים.
משה גפני: לדבריך זה נקרא הון עצמי?
רונן סולומון: זה נקרא הוצאה והנוסחה אומרת ש-25 אחוזים מההוצאה גם תרתק לטובת הון עצמי.
רונן סולומון: כלומר, זה קושר הכול ביחד.
משה גפני: זאת אומרת, אם אני קונה במיליון שקלים טכנולוגיה חדישה, זה נקרא שהגדלת את ההוצאות שלך ועל זה אתה גם צריך הון עצמי?
רונן סולומון: להגדיל הון עצמי בצד השני.
משה גפני: מה אומר פרופסור שריג?
עודד שריג: קודם כל, אני רוצה לשים את הדברים בפרופורציה.
משה גפני: אם תדבר אתי על הכול יחד, אני אתבלבל.
עודד שריג: אתה מרשה לי להתייחס לעניין של התקרה שהם ביקשו של ה-75 מיליון שקלים?
משה גפני: אני לא אבין.
משה גפני: אתה צריך להתחשב בי.
משה גפני: קודם על זה.
עודד שריג: אנחנו עשינו דיונים ארוכים וכפי שאמרתי שמענו את הבקשות.
עודד שריג: בנקודה אחת אני חושב שיכול להיות שיש מקום להקל.
עודד שריג: יש הוצאות שהן הוצאות וראוי לשים הון כנגדן.
עודד שריג: בעניין של פיתוח מערכות מידע, אנחנו חושבים שיתכן שיש כאן דבר שהוא שונה.
עודד שריג: גם החשבונאות מכירה בסעיף הזה כמשהו שהוא שונה.
עודד שריג: לכן בעניין הזה אנחנו מוכנים לייחד ולומר שפיתוח מערכות מידע הוא אותו סעיף.
משה גפני: מר סולומון, הוא אומר שהוא מקבל את הבקשה שלכם.
רונן סולומון: כן, אבל נתתי כדוגמה את הטכנולוגיה אבל יש לפעמים גם גיוס עובדים.
רונן סולומון: כלומר, יכול להיות שתבוא הנחיה של האוצר לעשות שעות ביקורת ולטובת שעות ביקורת אני צריך עכשיו לגייס כוח אדם.
רונן סולומון: עלויות השכר של כוח אדם אלה גם כן הוצאות.
רונן סולומון: יהיה כאן טריק מארץ הטריקים – לצערי אני נאלץ להגיד את זה לפרוטוקול – והטריק יתחיל להיות עם חברה מלמעלה וחברה מהצד שההוצאות ייכנסו מכאן ולא מכאן כדי לתחמן את המערכת.
רונן סולומון: אפשר לפתור את הבעיה הזאת אם נגדיר הוצאות תפעוליות בלבד.
רונן סולומון: כלומר, אם אנחנו מגדירים הוצאות תפעוליות, אפשר לפתור את זה.
משה גפני: אני חושב שהוא הסכים לכך.
משה גפני: אתה הסכמת לזה?
רונן סולומון: הוא הסכים לגבי טכנולוגיה.
עודד שריג: אני הסכמתי רק לגבי מערכות מידע.
עודד שריג: אני רוצה לומר שעובדים היא הוצאה שסכנה בצידה.
עודד שריג: כלומר, אני אנצל את זה גם כדי לשים את הדברים בפרופורציה לגבי התקרה שגובשה.
עודד שריג: הייתה חברה בשם פריזמה שבגין התנהלות מסוימת מצאה את עצמה משלמת באופן חלקי 106 מיליון שקלים.
עודד שריג: אני חושב שזה מעמיד בפרופורציה את ה-75 מיליון שקלים תקרה שביקשו כאן.
עודד שריג: אנחנו חושבים שהוצאות הן אינדיקציה לרמת סיכון תפעולית כמו גם היקף הנכסים.
עודד שריג: לכן אנחנו לא חושבים שצריך להוציא את הוצאות כוח האדם מהעניין הזה.
עודד שריג: ההוצאות של פיתוח מערכות מידע הן אכן הוצאות שבכל העולם מבחינה חשבונאית מתייחסים אליהן באופן שונה.
עודד שריג: בזה אני מוכן לקבל כהחרגה.
עודד שריג: צריך לזכור שגם יש לנו סמכות שאנחנו יכולים על פי התקנות, במקום שבו אנחנו נראה את הדברים ראויים, לעשות התאמות בהמשך הדרך אם יצטרכו לעשות התאמות ולתת הקלות.
משה גפני: זאת אומרת, אתה בעד לכתוב בתקנות מה שרציתי לשאול אותך בסוף, שאתה תוכל להפחית.
משה גפני: למשל, אתה רואה חברה שהחברה הזאת יש לה כוח אדם וכוח האדם לא מגדיל סיכונים.
משה גפני: הרי לא כל אחד דומה למשנהו.
משה גפני: זאת אומרת, יהיה מצב שבו אנחנו קובעים את התקנות, קובעים כמו שאנחנו נקבע אותן, אבל יש לך סמכות, כאשר יש בקשה מחברה מסוימת שגדל היקף ההוצאות נניח בקבלת עובדים או משהו דומה, ואתה מגיע למסקנה שזה לא מגדיל את הסיכונים, תהיה לך סמכות להפחית את הדרישה לסכום של ההון העצמי.
עודד שריג: קודם כל, אני מאוד אשמח לקבל את הסמכות הזאת.
משה גפני: נכניס את זה בתקנות.
עודד שריג: אני אשמח גם שהיא תהיה סימטרית.
משה גפני: כן, אבל שם תהיה חריגה מאוד מאוד קשה.
משה גפני: בהקלה יהיה יותר קל.
עודד שריג: בסדר, נעשה את זה בעלייה.
משה גפני: במשהו אחר נעשה תנאים יותר קשים.
משה גפני: אני לא רוצה להוציא מכאן דבר שהוא יהיה לרעת הגופים אלא אני רוצה לשמור על הכספים של העמיתים ושל החוסכים.
משה גפני: נצטרך למצוא נוסחה.
משה גפני: שגית, את תוכלי לנסח את זה?
משה גפני: נוסחה שתהיה יותר קלה במתן הקלות ותהיה יותר קשה במתן החמרות.
שגית אפיק: לתת סמכות לממונה במצבים מסוימים להפחית את הסכומים שקבועים בנוסחה בתקנה 3 ואתה רוצה גם סמכות להגדיל.
שגית אפיק: סמכות להגדיל, אפשר להגיד שהיא תהיה או במקרים ספציפיים או לתקופה קצובה.
שגית אפיק: זאת אומרת, לצמצם את גדר ההסמכה.
שגית אפיק: אתה מוציא את זה מהתקנות ומאישור הוועדה.
משה גפני: כן, אבל שיהיה ברור מהתקנות שההקלה היא בסמכותך ואתה יכול לעשות את זה יותר בקלות אבל כשאתה מגיע למסקנה מקצועית שאכן אפשר לתת את ההקלות.
משה גפני: לתת החמרה, זה גם לא באישור ועדת הכספים אלא זה רק בסמכות שלך, בסמכות של אגף שוק ההון.
משה גפני: לנסח את זה כפי ששגית אמרה.
עודד שריג: אין לי בעיה שזה יהיה לתקופה קצובה.
רונן סולומון: יש עוד שתי נקודות אחרונות.
רונן סולומון: לפני שאני נכנס לשתי הנקודות האחרונות, אני אענה לגבי פריזמה.
רונן סולומון: מאחר שהנושא עלה בשבוע שעבר, בדקתי אותו ועשיתי שיעורי בית.
רונן סולומון: לפריזמה היה כיסוי ביטוחי מלא לכל.
רונן סולומון: יש פוליסת ביטוח לכל חברה מנהלת.
רונן סולומון: גם לפריזמה הייתה פוליסת ביטוח מלאה.
רונן סולומון: זה שהיא לא הפעילה את כל פוליסת הביטוח, זה משיקולים עסקיים בלבד ושיקולים שלה כדי להשיג תנאים יותר טובים מול מבטחי המשנה בשנה הבאה.
רונן סולומון: לא ניתן עכשיו להגיד שבעקבות המקרה של פריזמה, שם קרה כשל בפיצוי כזה או אחר, שהיא לא הפעילה את מלוא הפוליסה משיקולים עסקיים, לתת אותה כדוגמה.
רונן סולומון: זה כתשובה לנושא של פריזמה.
רונן סולומון: עוד סוגיה שהיא בעייתית.
משה גפני: אז מה לגבי פריזמה?
רונן סולומון: היה ביטוח.
עודד שריג: האם הביטוח כיסה את התשלום שהיא שילמה?
רונן סולומון: משיקולים עסקיים היא החליטה לא להפעיל אותו.
עודד שריג: האם הוא כיסה את התשלומים שהיא שילמה?
רונן סולומון: אמרתי, משיקולים עסקיים היא החליטה לא להפעיל אותו.
עודד שריג: מאיפה היא הביאה את הכסף?
רונן סולומון: חלק מהכסף הגיע ממנה בגלל שיקולים עסקיים, אבל אלה שיקולים עסקיים.
רונן סולומון: היא לא רצתה להפעיל את פוליסת הביטוח כדי שבשנה הבאה היא לא תקבל פרמיה יותר גבוהה.
משה גפני: דרך אגב, אני כל הזמן אתך אבל עכשיו קצת הסתבכתי.
משה גפני: אומר לך הממונה על שוק ההון שיקולים עסקיים אלה שיקולים עסקיים וזה בסדר גמור.
משה גפני: אנחנו חברה פתוחה והכל בסדר.
משה גפני: אבל יש עמיתים שנמצאים שם והם משיקולים עסקיים לא עשו את הביטוח הנדרש והיה צריך לשלם.
רונן סולומון: אין דבר כזה שחברה היא בלי ביטוח.
משה גפני: אתה אמרת שמשיקולים עסקיים הם נתנו את הכסף שלהם, מההון שלהם.
משה גפני: התפקיד של הרגולטור הוא לקבוע בתקנות שזה יהיה מכוסה.
רונן סולומון: לכן יש את פוליסת הביטוח.
עודד שריג: לכן אמרנו שאפשר שלושים אחוזים.
משה גפני: זה כבר כמו טיעון של חברת כנסת על הדרת נשים שלא הצליחה לשכנע אותי.
רונן סולומון: אני לא אתייחס להדרת נשים.
שאול יהלום: מה היא רצתה?
משה גפני: היא לא הצליחה לשכנע אותי אחרים שכנעו אותי.
שאול יהלום: הגברים.
משה גפני: לא, הנשים, חברות כנסת אחרות.
משה גפני: אמרתי שאני מקבל את זה שבשום פנים ואופן לא תהיה נסיעה באוטובוסים בהפרדה, אם זה לא בהסכמה מוחלטת.
משה גפני: יש אחת, דתייה שנסעה בבית שמש והיא לא הצליחה לשכנע אותי אבל לא חשוב.
שאול יהלום: ודאי מהליכוד.
שאול יהלום: חברה של ביבי.
משה גפני: היא לא הצליחה לשכנע אותי.
משה גפני: אחרות הצליחו.
משה גפני: אמרתי שאני מקבל את זה.
משה גפני: אסור בשום ואופן שיהיה דבר כזה בלי הסכמה.
משה גפני: שכנעו אותי חברות כנסת.
משה גפני: האמת היא שגם לפני כן הייתי משוכנע אבל היא לא הצליחה לשכנע אותי.
משה גפני: היא עלתה וירדה באוטובוס בבית שמש.
משה גפני: טוב, זה נושא לשיחה אחרת.
שאול יהלום: אתה יודע שחברי הכנסת, גם לשעבר, נוסעים בתחבורה ציבורית חינם ולכן היא עלתה וירדה כמה פעמים.
משה גפני: אתה חסר בכנסת.
משה גפני: יש כאן כאלה מרובעים היום, חבל על הזמן.
משה גפני: בבקשה, תמשיך.
רונן סולומון: אחרי מה שאמר חבר הכנסת לשעבר שאול יהלום, קשה לי להמשיך, אבל אני אמשיך.
רונן סולומון: יש חברות שקנו קופות גמל בנקאיות שלקחו לטובת הנושא הזה הלוואה.
רונן סולומון: אנחנו מדברים על חלק שבוצע אחרי רפורמת והבנקים הטילו על הנושא הזה שעבוד סף.
רונן סולומון: להטיל היום הוראה שאומרת שלא מכירים באותו שעבוד סף, זה סיפור לא פשוט כי זה אומר שאנחנו צריכים לגייס הון מדרך לא דרך.
משה גפני: זאת הדרישה השלישית?
משה גפני: פרופסור שריג, מה אתה אומר?
משה גפני: אני חושב שהוא צודק.
עודד שריג: באופן עקרוני אנחנו חושבים שבטווח הארוך אנחנו לא רוצים לראות את ההון משועבד כי אז ההון לא יהיה זמין לטובת העמיתים.
עודד שריג: מצד שני אנחנו מוכנים לתת הוראת מעבר שאומרת שההלוואות הקיימות עם השעבודים הקיימים מעבר לעשרה מיליון הנדרשים, אפשר יהיה להשאיר את השעבוד עליהן.
עודד שריג: שוב, במסגרת הדיונים שלנו אתמול, זאת הייתה הבקשה וההצעה שלהם.
משה גפני: ואני מצטרף אליה.
עודד שריג: אז בוודאי שאנחנו נקבל אותה.
משה גפני: אגב, יש עוד גופים שרוצים להתייחס?
משה גפני: אתה היחיד?
רונן סולומון: אני מנהל האיגוד.
משה גפני: אין איזה גוף אחר שיבוא לטעון שיש לו עוד דרישה או משהו.
רונן סולומון: הגופים ראו את זה.
רונן סולומון: נושא אחרון ובזה סיימתי הוא נושא המוניטין.
רונן סולומון: היום בתקנות הון עצמי של חברות ביטוח כן ניתן להכיר במוניטין ואילו בתקנות שלנו, בתקנות של קופות גמל וקרנות פנסיה, לא ניתן להכיר במוניטין.
רונן סולומון: גם הסוגיה הזאת עלתה.
משה גפני: מה זה מוניטין?
רונן סולומון: לקופה שנקנית יש גם מוניטין.
רונן סולומון: כלומר, זה חלק.
משה גפני: לחברה יש שם טוב ואנשים רוצים להשקיע בה.
רונן סולומון: לא, כשקנו את הקופה עצמה, קנו אותה על בסיס מוניטין מסוים.
משה גפני: שם טוב.
משה גפני: מה שאתה מתכוון במוניטין זה שיש לה שם טוב.
משה גפני: אם יש לה שם לא טוב, לא יקנו אותה.
רונן סולומון: כבר קנו אותה.
משה גפני: זאת הכוונה למוניטין.
משה גפני: מה אתה רוצה עם זה?
משה גפני: מוניטין זה דבר חשוב, כי כתוב שטוב שם טוב משמן טוב.
רונן סולומון: זה נכס.
רונן סולומון: אמנם זה נכס לא מוחשי אבל הוא נכס מסוים ולכן צריך להכיר בו כחלק, כהפחתה מסוימת, לא בכולו, מתוך ההון העצמי.
רונן סולומון: זה ניתן אגב בתקנות מקבילות של חברות הביטוח.
משה גפני: כיוון שאני רוצה שפרופסור שריג ייענה לכל הבקשות שלך, אל תעלה את הדרישה הזאת.
משה גפני: אפשר לבקש ממך?
רונן סולומון: קיבלתי.
רונן סולומון: על מה להצביע?
רונן סולומון: צריך לתקן את התקנות.
משה גפני: כל מה שאמרת, אני מבקש לתקן בתקנות.
משה גפני: נצביע על מה שביקשת.
שגית אפיק: אם הבנתי נכון, יש לנו שלושה תיקונים.
משה גפני: ארבעה.
משה גפני: שלושה מה שביקש רונן סולומון ואחד אני ביקשתי.
משה גפני: בנוסף לכך הבקשה של שאול יהלום.
שגית אפיק: הדרישה הראשונה היא האפשרות להכיר בהוצאות אחרות שהממונה יכיר בהן, ואתה אמרת שאתה תכיר בהוצאות של מערכות מידע.
משה גפני: לא רק מערכות מידע אלא כל המערכות.
רונן סולומון: אם זה נשאר רק מערכות מידע, יש לי עדיין בעיה.
רונן סולומון: או שיעשו את ההבחנה כהוצאות תפעוליות.
שגית אפיק: אני מציעה שנכתוב את זה בצורה רחב: הוצאות נוספות שהממונה יכיר בהן וזה יהיה לשיקול עת הממונה והוא יכיר בהוצאות לפי הצורך.
שגית אפיק: אני חושבת שזה יפתור לך את הבעיה.
רונן סולומון: לא, לא נצא מזה.
משה גפני: לכתוב מערכות חוץ מכוח אדם.
עודד שריג: כוח אדם, לא.
משה גפני: אמרתי חוץ מכוח אדם.
עודד שריג: מערכות מידע.
משה גפני: בוא נגיע לאיזה נוסח.
משה גפני: מערכות מידע, אלה מערכות מידע, אבל יש עוד דברים שהחברה רוכשת וזה לא כוח אדם ולא מערכות מידע אבל זה מגדיל את הנכס שלה.
משה גפני: היא קונה שולחן, זאת לא מערכת מידע.
עודד שריג: זאת לא הוצאה.
עודד שריג: זה מופיע כרכוש.
עודד שריג: זה נכס.
עודד שריג: הוצאות אלה דברים שקשורים לתפעול.
משה גפני: גם מאוורר?
עודד שריג: גם מאוורר הוא נכס.
שגית אפיק: ואם נגיד הכרה בהוצאות תפעוליות אחרות?
עודד שריג: אם תתנו לנו את הסמכות בתקנות, זה בסדר.
רונן סולומון: לכן אני אומר שנכתוב הוצאות תפעוליות.
שגית אפיק: הוצאות תפעוליות אחרות עליהן יורה הממונה?
רונן סולומון: הוצאות תפעוליות יכולות להיות גם כוח אדם.
רונן סולומון: גם עלויות כוח אדם אלה הוצאות תפעוליות.
משה גפני: את זה הוא לא מקבל.
רונן סולומון: עלויות כוח אדם, גם אם אני רוצה לפטר אותם, אני לא יכול.
רונן סולומון: החברות נדרשות למערך של שירות לקוחות, נדרשות למערך של ביקורות, למערך של השקעות.
רונן סולומון: אלה עלויות שלא היו פעם.
רונן סולומון: מספר העובדים, מה שהיה ב-2005 לעומת היום, הוא בגדר הכפלה והמספר רק ממשיך לעלות.
רונן סולומון: אנחנו מצמצמים את האבטלה במשק.
משה גפני: יש כאן שני דברים ברורים.
משה גפני: יש דבר אחד שהוא כוח אדם, והסביר פרופסור שריג למה הוא לא יכול לקבל את זה, ויש את הנושא של מערכות המידע אותו הוא קיבל.
משה גפני: יש באמצע דברים שהם דברים שהם או פה או שם.
משה גפני: אני ביקשתי ממנו את הבקשה הנוספת - יכול להיות שנוכל להוסיף את זה כאן – לא להיות חד משמעי לגבי כוח אדם אלא לגבי כוח אדם, לגבי ההוצאות האחרות, לממונה תהיה סמכות להכיר בזה כהוצאות שהן הוצאות שמצטרפות לנושא של ההון העצמי.
משה גפני: אחרת לא נצא מהעניין הזה.
רונן סולומון: אין לי מושג איך מנסחים את כל מה שאמרת.
משה גפני: הניסוח הוא לא הבעיה שלי.
משה גפני: לכן לא למדתי משפטים, כי אין לי סבלנות לנסח.
משה גפני: זאת אומרת, גם אם הייתי רוצה, לא הייתי יכול.
משה גפני: קודם כל נדבר על העיקרון.
משה גפני: השאלה אם אתה מסכים לזה.
משה גפני: אם לא, נצטרך להגיע כאן להכרעה.
משה גפני: החלק הזה של הוצאות תפעוליות של מערכות מידע, זה יהיה בתוך התקנות.
משה גפני: את זה גמרנו.
משה גפני: האחרים לא יהיו בתוך התקנות כי הממונה על שוק ההון אומר שהוא לא יכול להכיר בנושא והוא הסביר והוא נימק את זה.
משה גפני: היה בזה גם הגיון.
משה גפני: אני מציע שגם בחלק הזה יהיה כתוב מערכות המידע אבל יתווסף לזה עוד דבר שאם החברה תבוא ותאמר שיש לה הוצאות נוספות אחרות שהן הוצאות תפעוליות, תהיה סמכות לממונה להכיר בכך.
רונן סולומון: לא עובדים.
משה גפני: גם עובדים.
רונן סולומון: גם עובדים?
רונן סולומון: אם כך, מקובל.
משה גפני: בלי לכתוב את המילה הזאת.
עודד שריג: לא, סליחה.
עודד שריג: אני רוצה להבין.
עודד שריג: הוצאות שכר, נדרש בגינן הון או לא נדרש?
משה גפני: אני מציע שיהיה כתוב שמערכות מידע, לא נדרש עבורן הון.
משה גפני: לזה הסכמת.
משה גפני: מכאן ואילך, הוצאות תפעוליות אחרות, תהיה סמכות לממונה, על פי בקשת החברה, להכיר בזה כאילו זה חלק.
עודד שריג: אין לי בעיה שתהיה סמכות לממונה להכיר, זה בסדר.
עודד שריג: זה לא על פי בקשת החברה כי אני לא רוצה שזה יהיה פרטני אלא אני רוצה שזה יהיה גורף.
עודד שריג: יש לנו כללים.
משה גפני: אני חשבתי שאולי כך נצמצם את זה, אבל בסדר.
עודד שריג: אם זה על פי הוראות הממונה, זה בסדר.
רונן סולומון: אם זה עדיין נשאר בסמכות הממונה, אני מבקש שלא יהיה 25 אחוזים אלא 10 אחוזים או 15 אחוזים.
רונן סולומון: 25 אחוזים זה מאוד גבוה.
עודד שריג: הדרישה היא 25 אחוזים הוצאות וזה בסטנדרט וכפי שאמרתי זה לא רק לכאן אלא גם במקומות אחרים.
עודד שריג: אנחנו חושבים שה-25 אחוזים נותנים תוצאה בסופו של דבר נכונה כי זה משקף את הסיכונים הנדרשים.
עודד שריג: זה שאנחנו מוכנים להחריג את ההוצאות לפיתוח מערכות מידע וזה שאנחנו מוכנים בהמשך גם לשקול הוצאות נוספות כפי שביקשת, זה בסדר אבל זה לא אומר שאנחנו צריכים לפיכך לרדת מ-25 אחוזים ל-10 אחוזים.
עודד שריג: אין לזה שום הצדקה.
רונן סולומון: זה גבוה מאוד.
רונן סולומון: זה חוץ מההון העצמי שנדרש בהיקף הנכסים.
עודד שריג: זה גבוה מאוד ועדיין החברות מחזיקות יותר ממה שנדרש עוד לפני עשינו את החשבון של ההוצאות לפיתוח מערכות מידע.
עודד שריג: המצב הנוכחי הוא שכמות ההון יותר גבוהה לפני שעשינו את ההפחתה.
רונן סולומון: כפי שאתה יודע, שיעור ההוצאות רק עולה.
רונן סולומון: שיעור ההוצאות עולה כל הזמן גם בגלל עלויות הרגולציה.
עודד שריג: אני חושב שאתה לוקח את זה לכיוון הלא נכון.
טמיר כהן: גם הדלתא לא צריכה להיות ממש גדולה על ההוצאות האלה.
עודד שריג: 25 אחוזים הוא מספר שמקובל.
עודד שריג: הוא רוחבי ולא נכון יהיה לשים כאן מספר חדש.
משה גפני: רשמת מה צריך לנסח?
שגית אפיק: במסגרת ההגדרה של הוצאות נכניס אחרי הוצאות מימון או אחרי הוצאות מס, הוצאות מערכות מידע והוצאות תפעוליות אחרות שהממונה מצא כי מן הראוי להכיר גם בהן.
הילה בן חיים: הם התלוננו על סיבה אחת.
הילה בן חיים: הם אמרו שאנחנו דורשים מהם לפתח את המערכת.
הילה בן חיים: אני חושבת שההגדרה של מערכות מידע באופן כללי היא קצת רחבה מדי.
שגית אפיק: ומה היית רוצה?
משה גפני: אבל הסכמנו לזה.
עודד שריג: הסכמנו למה שהוא ביקש כי הוא אמר שהרגולטור דורש מהם לפתח מערכות מידע ואז, כתוצאה מכך שהם משקיעים בפיתוח מערכות מידע, הם גם נדרשים להעמיד הון נוסף.
שגית אפיק: את מעדיפה הוצאות לפיתוח מערכות מידע?
משה גפני: שגית, אני לא הבנתי את הבעיה.
משה גפני: אני אשאל ואולי תעני לי.
משה גפני: אנחנו דיברנו על זה שמערכות המידע, עבור זה לא נדרש הון עצמי.
משה גפני: מה שהילה בן חיים מעלה עכשיו זה שיש מערכות מידע שהממונה דורש מהם.
משה גפני: מערכות מידע דורש מהם מחשב יותר גדול.
שגית אפיק: הם אומרים שהם נעתרים לבקשה.
עודד שריג: אני אנסה להסביר.
עודד שריג: יש מערכות מידע סטנדרטיות וקיימות שהן לא חדשות אלא שצריך לתחזק אותן.
עודד שריג: ההגדרה הרחבה שאנחנו מכניסים, אנחנו מכניסים אותה לתקנה, מבלי לתת לממונה את הסמכות לבדוק את הדברים לגופם, אנחנו עלולים למצוא את עצמנו גם על אותם דברים שהם תחזוקה שוטפת של מערכות קיימות ותיקות, שאנחנו נותנים את אותה הקלה.
עודד שריג: יכול להיות שזה לא נכון.
עודד שריג: הבקשה אמרה שבא הממונה, מבקש מהם לפתח דברים וכתוצאה מכך הוא גם דורש מהם הון, בנוסח לפיתוח.
עודד שריג: אני מקבל את הלוגיקה הזו.
משה גפני: אני הבנתי שאתה לא דורש שום דבר.
משה גפני: זאת אומרת, אתה דורש מה שאתה דורש, זה בסדר, אבל מעבר לדרישה שלך הם מנהלים את העסק.
משה גפני: הם החליטו לעבור למערכת מידע יותר משוכללת ולא בגלל הדרישה שלך.
משה גפני: הוא מבקש, ואני חושב שזאת בקשה לגיטימית, שהמערכת הזאת שהוא רוכש אותה, שהיא רק מערכת מידע, היא רק מגדילה את ההוצאות שלו אבל היא לא מגדילה את הסיכונים ואת כל הדברים האלה, בניגוד לשכר שזה הדבר שאמרת, הוא שואל למה זה צריך להיכלל בעניין.
משה גפני: מה זה משנה אם אתה דורש או הוא רוצה לעשות את זה לבד כי הוא מצא מערכת מידע משוכלת?
משה גפני: זה נשמע לי הגיוני.
עודד שריג: שיהיה כתוב לפיתוח מערכות מידע, ואז זאת לא תחזוקה של מערכות מידע.
עודד שריג: מה שנדרש לפיתוח, זה בסדר להחריג.
עודד שריג: מה שנדרש לצורך תחזוקה, זה שוטף.
משה גפני: אז קודם כל מה שאתה דורש ושנית, פיתוח מערכות מידע.