GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דורון כהן: הייצוא של 2011 הוא ב-11 אחוזים גבוה יותר מ-2010, אבל במהלך השנה לא גדל, וזה דבר שמצניע את הצמיחה ושגם מדאיג לעתיד.
דורון כהן: יש לזכור עוד דברים שמדאיגים.
דורון כהן: מצד שני, מה שנתן לנו, בנוסף ל-2010, את הצמיחה הגבוהה, זה שקצב ההשקעות בנכסים קבועים ריאליים במשק ב-2011 עדיין היה גבוה.
דורון כהן: אלה שני הדברים, האפקט של 2010 וההשקעות, שאפשרו צמיחה גבוהה ב-2011.
דורון כהן: יחד עם זה, יש לזכור את האיום של הייצוא.
דורון כהן: כשאנו מדברים על 3.2 אחוז ב-2012, אנו מדברים, מצד אחד, וההבדל בינינו לבין אחרים, ואנחנו יותר אופטימיים מאחרים, שאנחנו מניחים שהייצוא ימשיך לצמוח, ויגדל ב-2.5 אחוזים.
דורון כהן: היינו רוצים לראות יותר.
דורון כהן: 2.5 אחוזים זה יותר ממה שאחרים חזו, וזה לנוכח האיומים של העולם.
דורון כהן: גם אם לא יהיה משבר באירופה, כרגע מדברים על צמיחה שלילית באירופה של כחצי אחוז.
דורון כהן: מה שקורה באירופה משפיע על ארצות הברית, משפיע על סין, משפיע על הודו, משפיע גם עלינו.
דורון כהן: זה האיום העיקרי שיש לזכור לקראת השנה הבאה.
דורון כהן: ההישג הגדול, כמובן, כשרואים את הצמיחה בארץ – הצמיחה לא נשארת על דפי הסטטיסטיקה; היא מגיעה לאנשים, וקודם כל זה מדבר על שיעורי האבטלה.
דורון כהן: אנחנו המדינה היחידה ששיעורי האבטלה בה יורדים בצורה משמעותית מאז תחילת המשבר, ואם מדברים על ממוצע שנתי של 5.7 אחוזים, על אוקטובר מדברים כבר על 5 אחוזים.
דורון כהן: הירידה הזו באבטלה היא הדבר הכי משמעותי והכי חשוב שמניבה הצמיחה.
יובל שטייניץ: פה רואים שבארצות הברית ואירופה, פחות או יותר האבטלה עלתה, ונשארה בערך באותו גובה מאז תחילת המשבר.
יובל שטייניץ: בישראל האבטלה עלתה וירדה חזרה.
יובל שטייניץ: זה דבר שצריך לעשות מאמץ, לשמור עליו.
יובל שטייניץ: אמרנו שהדבר הכי חשוב הוא קצב ההשקעות הריאליות, ההשקעות בנכסים קבועים.
יובל שטייניץ: בשנתיים האחרונות היקף ההשקעות עלה ב-35 אחוז.
יובל שטייניץ: זה קצב מדהים.
יובל שטייניץ: אנחנו לא יכולים להניח שהוא יימשך גם בעתיד.
יובל שטייניץ: אנחנו מאוד מקווים שהרמה תישמר.
משה גפני: אני מבקש לקצר.
משה גפני: הישיבה לא ארוכה, אתם מופיעים פה קבוע, ואנחנו מברכים על זה.
משה גפני: החשיבות של ההשקעות – אנחנו צופים שההשקעות ב-2012 יגדלו ב-5 אחוז, אבל גם לעמוד בהיקף ההשקעות של 2011, לנוכח המצב בשוקי ההון ובכלכלה הגלובלית, זה יהיה הישג לא מבוטל.
יובל שטייניץ: זה סוד ההצלחה של ישראל, כי בנפח הפעילות הכלכלית גרידא צמחנו, אבל גם מדינות אחרות צמחו בפעילות הכלכלית או בייצוא.
יובל שטייניץ: ברמת ההשקעות בנכסים קבועים בענפי המשק – גידול של 35 אחוז ביחס לרמה של לפני שלוש או ארבע שנים.
יובל שטייניץ: אנחנו המדינה היחידה במערב, כלומר מה שמבדיל בינינו לבין אירופה ואמריקה זה בעיקר שהצלחנו לעודד ולהחזיר רמה של השקעות לא גבוהה אלא יותר גבוהה באופן משמעותי ממה שהיתה לפני המשבר.
יובל שטייניץ: זה ההבדל בינינו לבין רוב העולם המפותח, לכן צמחנו יותר, ולכן הורדנו את האבטלה.
יובל שטייניץ: הסוד עד היום היה הדגש המאוד מוצלח על גידול בהשקעות במשק.
יובל שטייניץ: יש לזכור שההשקעות הן בעיקר טובות לעתיד.
יובל שטייניץ: זה בהחלט צמיחה חיובית, צמיחה עוד יותר טובה, כשההשקעות הן חלק מהותי, אבל צריך גם לזכור שעל השקעות לא משלמים מסים, ושואלים אותנו:
יובל שטייניץ: אם אתם לא מעדכנים כלפי מטה, או לא מעדכנים כלפי מטה בצורה משמעותית את הצמיחה, למה מעדכנים כל כך הרבה כלפי מטה את המסים?
יובל שטייניץ: זה בגלל שההשקעות הן כל כך מהותיות, אז לטווח הקצר אולי רואים פחות כסף של מסים, אבל לטווח הארוך רואים צמיחה הרבה יותר גבוהה, וזה מה שחשוב.
יובל שטייניץ: בתחילת 2011 ראינו שהמסים אפילו עולים על התחזית, בחודשיים הראשונים, ואחר כך, תוצאה של שוקי ההון, תוצאה של האווירה הכלכלית בעולם והאווירה הכלכלית אצלנו, ראינו כמעט בכל השנה שגביית המסים יורדת מהתחזית.
יובל שטייניץ: ספטמבר-אוקטובר, התוצאות של ירידה בפעילות בקיץ, בין אם זה מהמחאה, בין אם זה מדברים אחרים, התוצאות של המשבר בשוקי ההון בקיץ נתן את אותותיו בגביית המסים, והתחלנו לתפוס פער מהתחזית, וחששנו שנהיה הרבה מתחת לתחזית.
יובל שטייניץ: בסוף השנה, גם כתוצאה מהתרחשויות כלכליות אבל הרבה בזכות מאמץ ניכר של עובדי רשות המסים – צריך לומר מילה טובה על עובדי רשות המסים ועל מנהל רשות המסים, דורון ארבלי, שהכניס רוח של פעילות נמרצת, והגבייה בחודש האחרון לא רק שעמדה בתחזית, אלא אפילו כיסתה על חלק מהחורים.
משה גפני: זה בגלל שיתוף פעולה עם ועדת הכספים.
יובל שטייניץ: זה קודם כל בזכות הקב"ה.
משה גפני: כמה שאתה צודק.
משה גפני: לשנת 2012 אנחנו חוששים שיהיה לנו חוסר של כ-10 מיליארד שקל בגביית המסים כתוצאה גם מזה שהצמיחה היא צנועה יותר משחשבנו וגם מזה שמרכיבי הצמיחה שונים ממה שחשבנו.
משה גפני: כמובן, הכול גם תלוי במה שיקרה בעולם.
משה גפני: אנו רואים שיש ירידה בתחזיות הצמיחה.
משה גפני: כמה מילים על תקרת הגירעון: אנחנו כרגע צופים שאנחנו בתקרת הגירעון לשנה הבאה נעמוד על כ-3.4 אחוזים.
משה גפני: זה הרבה מעל ה-2 אחוזים שחשבנו, וזה נובע מהירידה במסים.
משה גפני: החשוב – שאנחנו שומרים על תקרת ההוצאה.
משה גפני: תחזית המסים יכולה לעלות ולרדת.
משה גפני: אם היא חורגת מאוד, זה דבר מדאיג, שמצריך פעילות.
יובל שטייניץ: רואים שכל שנה יש סטייה: ב-2008 – כלפי מעלה, ב-2009 וב-2010 כלפי מטה, מבורכת, ב-2011 שוב סטייה קלה כלפי מעלה.
יובל שטייניץ: זה תחזית, ותמיד סוטים ממנה.
יובל שטייניץ: כמו שהשר אמר, עדיין אין לנו נתונים סופיים לגבי החוב הציבורי, אבל אנחנו יכולים כבר לומר שאנחנו עומדים ביעדים, ונגיע, כנראה, לכ-74 אחוז.
יובל שטייניץ: זה מאוד מחזק את ישראל.
יובל שטייניץ: שקף אחרון:
יובל שטייניץ: אנחנו רואים מה קורה עם דירוגי האשראי בעולם.
יובל שטייניץ: בכל העולם המערבי אנחנו רואים ירידה משמעותית בשנתיים האחרונות.
יובל שטייניץ: יש, כמובן, מדינות ששומרות על יציבות, בעיקר כתוצאה של מדיניות נכונה ואחראית – גרמניה, בריטניה, הולנד, אבל יש מדינות כמו איטליה, אירלנד, ספרד וויוון, שיורדים בשיעורים ניכרים.
משה גפני: דירוג האשראי זה נס גדול.
יובל שטייניץ: כל חץ מסמן הורדה בדרגה אחת, ומדינות שיש להם שלושה חצים או ארבעה, זה אומר שהן ירדו בכמה דרגות.
יובל שטייניץ: אתם רואים את ישראל ביחס למערב אירופה.
משה גפני: נס גלוי.
יובל שטייניץ: המגמה בישראל היא חיובית – אנחנו יחידים במגמה חיובית במערב אירופה.
משה גפני: בבקשה, גל הרשקוביץ.
דניאל הרשקוביץ: לגבי מדיניות ויעדים, זה הצד המשלים, אני רוצה להדגיש שלוש נקודות מרכזיות בנוגע למדיניות: ראשית, לנוכח אי-הוודאות הגדולה שאנחנו נמצאים בה במספר גדול מאוד של תרחישים, שחלק מהם לא תלויים בנו, דבר אחד תלוי רק בנו – הנושא של שמירה קפדנית על תקרת ההוצאה, כפי שנקבע בכנסת.
דניאל הרשקוביץ: תקרת ההוצאה לשנת 2012 זה יעד חשוב ביותר, לשמור אמינות פיסקלית של הממשלה ועל המסגרות הפיסקליות.
דניאל הרשקוביץ: נקודה שנייה, ברמה של פעולות שנצטרך ונעשה במהלך השנה, זה ליצור את התנאים המקסימליים האפשריים למימוש פוטנציאל הצמיחה של המשק.
דניאל הרשקוביץ: מדובר בארבע נקודות: נקודה ראשונה, צעדים להגברת התחרותיות במשק וטיפול ביוקר המחיה – זה לא הכול גזירה משמיים, ויש הרבה פעולות – חלקן נעשו, חלקן ייעשו.
דניאל הרשקוביץ: הנקודה השנייה היא שמירה על הרכב הוצאה שתומך צמיחה, הן בהיבטים של מו"פ, חינוך, ייצוא ותעסוקה.
דניאל הרשקוביץ: הנקודה השלישית היא בעולם שבממשק מול הסקטור העסקי בהיבט של לנקוט בצעדים להקטנת הנטל הבירוקרטי, לנקוט ברגולציה איפה שצריך והיא אפקטיבית, ואיפה היא שלא, להקטין אותה.
דניאל הרשקוביץ: הנקודה הרביעית היא נושא המיסוי, וזה צעדים שהתחילו להיעשות, וימשיכו להיעשות ב-2012 במלוא העוצמה, במטרה להעמיק את הגבייה על בסיס הצמיחה.
דניאל הרשקוביץ: אלה ארבע הנקודות שאנו יכולים לעשות ללא כל קשר למה שקורה בשווקים כדי להגדיל את פוטנציאל הצמיחה ואת היקף ההכנסות.
דניאל הרשקוביץ: הנקודה השלשית היא בנושא התמודדות אל מול מה שראינו פה, שזה קיטון בהכנסות, ובפועל - הרחבת הגירעון.
דניאל הרשקוביץ: בהקשר הזה אנחנו עדיין נמצאים בעולם של המייצבים האוטומטיים, כלומר ברמה הפיסקלית כרגע, בתנאים הללו ועל בסיס מה שאנחנו יודעים כרגע, ואנחנו צריכים להסתכל קצר, ברמה חודשית, מה קורה בנושא תעסוקה, אבטלה, ייצוא, השקעות, חודש-חודש, ובטווחים קצרים לנוכח אי-הוודאות ולא טווחים ארוכים, והצעד המתבקש הוא ברמה הפיסקלית – כרגע אי-התערבות לא בצד ההוצאה, לקטון מתחת לתקרה, ולא בצד המיסוי, להגדלת מיסוי, אלא שמירה על אותם מייצבים תוך מעקב, במידה ונצטרך לנקוט בצעדים אקטיביים.
משה גפני: חברי הכנסת ידברו כל אחד שלוש דקות – אנחנו חייבים לסיים בזמן.
משה גפני: השר יבוא עוד, בעזרת השם.
משה גפני: לפני רוחמה, אדוני השר, כשאתה משיב לכולם, תשיב גם לשאלה הזאת: בשבוע שעבר היה פה דיון על קציר המלח, על ההסכם שאתם חתמתם עם כי"ל, והיתה פה ביקורת מצד שני שרים בממשלה, שזה מאוד מעניין – אני לא זוכר דבר כזה חוץ מתקציב, שמגיעים שני שרים – שר התיירות והשר להגנת הסביבה, העבירו ביקורת על החלטת הממשלה בעניין הזה.
גאלב מג'אדלה: הם הצביעו נגדה?
יובל שטייניץ: כן, הצביעו נגדה.
משה גפני: אני לא מעביר ביקורת.
משה גפני: השר אמר שהם הצביעו נגדה בממשלה.
משה גפני: אותי מעניין, מה אנחנו צריכים לעשות פה למעשה.
משה גפני: רוחמה, בבקשה, שלוש דקות.
רוחמה אברהם-בלילא: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, מכובדיי כולם, אין ספק שלראות את הנתונים הללו – אלה נתונים מרשימים באופן שבו היחס של חוב תוצר הולך ויורד, האבטלה היא במצב טוב – הרשה לי להתחיל בפרגון לך, אבל אל תיקח את מה שאני אומר כעת באופן אישי.
רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לדבר על ההתנהלות.
רוחמה אברהם-בלילא: אתחיל דווקא משרשרת האירועים האחרונים: שלשום היתה השביתה של השלטון המקומי – שביתה שבעיניי, היא מאוד מוצדקת.
יובל שטייניץ: לא דוגמה כל כך טובה.
יובל שטייניץ: מוצדקת.
יובל שטייניץ: לא ייתכן שישיתו גזרות כאלה על השלטון המקומי בלי שיהיו שותפים, ואתמול התבשרנו שראש הממשלה הגיע אתם לסיכום דברים.
יובל שטייניץ: ככל הידוע לי, וזה הזמן לתקן, אדוני השר לא היה מעורב בתהליך של הסיכומים עם השלטון המקומי, ולמרות שניתנו 45 יום להגיע לתהליך של משא ומתן, יש פה סוגייה של תקציב שעומדת על הפרק, כל הסוגייה שצריך לפתור אותה.
יובל שטייניץ: אני חושבת שאני הייתי רוצה שתאמר לוועדה, אם השר יודע, מהן ההסכמות שגובשו, מהן ההסכמות שיגובשו ובאיזה תקציב מדובר, ומאיפה תביאו את הסכום הזה?
יובל שטייניץ: כיצד בכל אופן, אל מול כל הסוגייה של הרצון העז להטמיע את החינוך חובה החל מגיל 3 חינם, שזו גם קופסה תקציבית שנידרש לה – אגב, במאמר מוסגר, אזכיר ואומר, היינו יחד באותה תנועה, שב-99' זו היתה אותה הבטחה של נתניהו, שלא מומשה; בשלהי כהונתו הוא יצא לציבור, נדמה לי שזו היתה כלכלת בחירות, וגם אז הוא אמר: חוק חינוך חובה חינם מגיל 3, ואנו רואים את הקשיים ביישום החוק הזה גם עכשיו.
יובל שטייניץ: השבוע היה לנו דבר נוסף – שראש הממשלה הודה בוועדת חוץ וביטחון, כי בכל מה שקשור לתקציב הביטחון, רב הנסתר על הגלוי.
יובל שטייניץ: גם אנחנו, חברי הוועדה, היינו באיזשהו אופן תלויים בין הפטיש לסדן בינך, בין האמירות הקשות שנאמרו מצדך כלפי תקציב הביטחון על חוסר השקיפות, על חוסר המידע, על חוסר ההתנהלות.
יובל שטייניץ: הייתי רוצה שתאמר לוועדה סוף-סוף, הרי גם לפני שבועיים-שלושה הובאה קופסה מיוחדת שוועדת הכספים נדרשה לשלם בסך 800 מיליון שקל לקראת סוף שנת התקציב, אז אולי סוף-סוף כדאי שנדע, מה ההיקף הכולל והסופי של תקציב הביטחון לשנה הזאת.
יובל שטייניץ: שאלה מצוינת, אני שמח ששאלת.
שי חרמש: זה לא קופסה – זה בתוך התקציב.
שי חרמש: זה יותר גרוע.
שי חרמש: אם זה היה קופסה, זה היה טוב.
שי חרמש: זה על חשבון דברים אחרים.
רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה שייאמר לוועדה שהקופסה הזאת היא מתוך התקציב.
רוחמה אברהם-בלילא: הזכרתם את סוגיית המים.
רוחמה אברהם-בלילא: אין ספק שזו סוגייה די כואבת.
רוחמה אברהם-בלילא: הזכרתם את הסוגייה של הטיפול בשכבות החלשות, אבל אני רוצה להביא את הנתונים בפני הוועדה, ואני מצפה שתיתן לי הסבר.
רוחמה אברהם-בלילא: הרי כל אזרחי המדינה משלמים מחיר מופקע עבור המים – בערך 10 שקלים לקוב.
רוחמה אברהם-בלילא: אני יודעת שמשרד האוצר, באמצעות מקורות, קונה מחברות ההתפלה קוב מים בעלות של בין 5.20 שקלים ל-8.20 שקלים.
רוחמה אברהם-בלילא: למה הציבור צריך בכל אופן לשלם את הפער של שני השקלים הללו לקוב מים?
רוחמה אברהם-בלילא: זה פשוט פער מטורף.
רוחמה אברהם-בלילא: לגבי גיל 3, אמרתי שבעיניי, זו כלכלת בחירות, ושנת 2012 לא תפסח גם על ישראל בהיבט של המיתון באירופה, עם כל מה שקורה שם.
רוחמה אברהם-בלילא: אשמח אם תאמר לוועדה, מה היקף היוזמות של כלכלת הבחירות שהממשלה הזאת תנהיג.
רוחמה אברהם-בלילא: דבר נוסף - נגעת בסוגיית האשראי הבנקאי, שזו סוגייה חשובה מאוד, אבל אני חשובת שפה צריכה להיות התערבות של האוצר כלפי המערכת הבנקאית באופן שינוי האלכסון.
רוחמה אברהם-בלילא: ההיקף של האשראי הבנקאי לסוף שנת 2010 מסתכם ב-400 מיליארד שקלים, והחלוקה ש-100 מיליארד שקלים בהיקף האשראי הולכת לטובת שש קבוצות – דיברנו על הריכוזיות, אבל זו העובדה, וקרוב ל-60 מיליארד שקלים, נדמה לי, מחולקים ל-430 אלף בעלי עסקים קטנים ובינוניים.
רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שצריך להיות פה לחץ של האוצר, כי צריך לראות, איך בכל אופן הממשלה הזאת, ואמר את זה בזמנו אובמה, כשנתן היקף אשראי גדול יותר לטובת העסקים הקטנים והבינוניים, הפניית האשראי לטובתם תהווה צמיחה ושמירה על מעגל האבטלה.
רוחמה אברהם-בלילא: הבאתם את היקף הקיצוצים – הקיצוץ הרוחבי שאמורים לעבור כל משרדי הממשלה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לדעת, מה ההיקף של הקיצוצים האלה, ואיך תושפע הסוגייה החברתית, איך יושפעו כל המשרדים החברתיים בכלל, ומתי אתם מתכוונים להביא את זה לוועדת הכספים?
רוחמה אברהם-בלילא: אני אומר מילה טובה לגבי דורון ארבלי על עצם העובדה, על הפתיחות וההקשבה, ואני מאמינה שנוכל לשתף פעולה בהמשך.
מירי רגב: אני רוצה לברך על המינוי של דורון, גם המנכ"ל וגם המסים.
מירי רגב: אני מקווה שזה יביא להתייחסות עם רגישות חברתית בכל מה שקורה בכלכלה.
מירי רגב: אני רוצה לברך אותך – אני חושבת ששר אוצר זה תפקיד מאוד קשה, אבל אחד הדברים החשובים ששר אוצר צריך לעשות, זה לא להרחיב את השכבות החלשות, ולא לדאוג למצב שמעמד הביניים הופך להיות חלק מהשכבות החלשות.
מירי רגב: אני פותחת הבוקר עיתון, וקוראת שקשישים הגיעו לבית חולים, כי הם לא יכולים לשלם את החשמל, אז מה עוזרת הצמיחה הגדולה הזאת לאנשים הקטנים שצריכים לגמור את החודש, שצריכים לקנות דירה, שצריכים לשלם את מחיר המים והחשמל, אם בסוף הם מגיעים לבית חולים על דבר פעוט לכאורה, שאין לו יכולת לשלם את החשמל?
מירי רגב: אני בטוחה שראית את זה בעיתון, ואני אומרת לך, שר האוצר – זה לא הזמן לדון על נושאים שאתה מכיר אותם, ואתה מכיר את דעתי עליהם.
יובל שטייניץ: קראתי ונחמץ הלב – לכן עשינו מאמץ, ולשמחתי, גם הצלחנו להתחיל, ובשנת 2010 וגם 2011 העוני בקרב הקשישים בתהליך של צמצום – פעם ראשונה מזה שנים שהעוני בקרב הקשישים מצטמצם.
יובל שטייניץ: גם היום השדולה שמתכנסת בנושא הדיור הציבורי, עם כל המפונים שפינו אותם, כי הם לא מקבלים שכר דירה ריאלי, גם הם יגיעו היום, וגם הם לא מרגישים את השינוי שעליו אנחנו מדברים, ואנחנו עושים שינוי אדיר בכלכלה, אבל האזרח הקטן לא מרגיש את זה.
יובל שטייניץ: רוחמה אמרה פה שזו כלכלת בחירות, אבל אם זו היתה כלכלת בחירות, לא היינו הולכים לחוק חינם גילאי 4-3 – ההפך: היינו לוקחים את הכסף הזה – לא שיש לי אתו בעיה, להפך - הוא חוק מצוין, אבל את הכסף הזה הייתי מסבסדת את החשמל ואת המים ואת הדלק ואת הדיור הציבורי, כדי שכל אזרח ירגיש את הצמיחה הזאת.
יובל שטייניץ: ומה עם החינוך?
יובל שטייניץ: היום הם לא מרגישים.
יובל שטייניץ: יש סדרי עדיפויות.
יובל שטייניץ: בסדרי העדיפויות אתה, שמייצג את ש"ס ואת השכבות החלשות- - -
יובל שטייניץ: את לא מייצגת אף אחד.
יובל שטייניץ: - - -להגיד לשר האוצר: אני מצפה ממך שהיום, אם יש לנו רק 5 מיליארד שקלים לתת לציבור, נשים את זה בסבסוד המים, החשמל והדלק כדי שלא הם יהיו הפרה החולבת שלכם, תודה רבה.
יובל שטייניץ: זו עמדה לגיטימית, רק ראש הממשלה והממשלה החליטו שחינוך חינם מגיל 3 הוא, בעיניהם, יותר חשוב מסבסוד מוצרים.
יובל שטייניץ: אני חושבת שהחוק הזה הוא חשוב, אבל אילו הייתי במצבך, ואתה יודע את זה בדיוק כמוני, אז כל אזרח היה אומר:
יובל שטייניץ: באמת הממשלה הזאת עושה - גם ברמת המקרו וגם ברמת המיקרו.
ציון פיניאן: בבקשה, חבר הכנסת פרץ, שלוש דקות.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני מצטרף לדברי חברותיי על הרצון העז, שכפי שאתם מציגים בניתוח מקרו את השאלות החשובות הכלכליות – אי-אפשר אחרת לנהל משק, בלי שהניתוחים האלה יוצגו.
עמיר פרץ: אני חושב שהגיעה השעה שגם הניתוחים המקרו חברתיים יהיו חלק מופנם במצגת.
עמיר פרץ: לא צריך לחכות לשאלה – הרי ברור שהיא תגיע, שמול הצמיחה צריך גם לראות את הפערים בין העשירונים, צריך לראות את חלוקת ההכנסות בין הקבוצות השונות, צריך לראות אבטלה מול שכר ממוצע, צריך לראות אבטלה מול חלקיות משרה – שאלות חשובות, מבלי להיכנס להתנגחות.
עמיר פרץ: לגבי חוק חינוך חינם מגיל 3, אני מאוד בעד, אני רק חושב שמן הדין היה, שבמהלך שעושים מהלך כזה, למעלה מ-18 שנים ערי הפיתוח נהנים מיתרון, העובדה שחוק חינוך חינם מגיל 3 נהוג היה כבר שם.
יובל שטייניץ: בחלק מהן.
יובל שטייניץ: חלק מכובד מאוד – יכול להיות שהייתם צריכים לפחות לומר, במקום שבו נהגו קודם חוק חינוך חינם מגיל 3, נעשה חוק חינוך חינם מגיל שנתיים, ואז היתה תחושה של צדק יחסי, כי היום אומרים: הגזרות מהקיצוץ הרוחבי ייפלו גם עליי.
יובל שטייניץ: שאלה טובה, נתייחס אליה.
יובל שטייניץ: אני רוצה להזהיר את שר האוצר בכל הסיפור הזה של חידוש התהליכים בכל מה שקשור למבנה של רשתות הביטחון לקרנות הפנסיה.
יובל שטייניץ: אני חושב שהמודל הצ'יליאני הוא מודל נכון למדינה שאין לה מסורת של גיבוי וביטחון לקרנות פנסיה בדרך שבה פיתחנו, כי אני שומע את האמירה בקצה הדברים שלך, שאתה חושש מאוד ממחנק האשראי שיכול להיות, אז אנחנו יודעים שחלק גדול מהמוטיבציה של התהליך של העברת כספים מאגרות חוב מיועדות לאגרות חוב קונצרניות ולהשקעות אחרות, היתה, בין היתר, לייצר אשראי הרבה יותר גדול, שהוא אשראי על חשבון, אולי לטובת, החוסכים.
יובל שטייניץ: אני חושב שהאמירות שנאמרו הן אמירות בעייתיות, בלשון המעטה.
יובל שטייניץ: הרי לא ייתכן שהאוצר ונציגיו יאמרו:
יובל שטייניץ: אנחנו בעצם אומרים שמותר להנהלות קרנות להסתכן יותר בכספי הצעירים כדי שיסתכנו פחות בכספי החוסכים הבוגרים.
יובל שטייניץ: אמירה כזו נותנת לגיטימציה להשקעות מופקרות, היא נותנת לגיטימציה למצב שהשאלה של התספורות תהיה כאין וכאפס, כי מה יקרה עכשיו – לא שמעתי תוכנית מפורטת, אני לא יודע כמה זמן התהליך שקבעת לעצמך, ש-30 אחוז אגרות חוב בקרנות החלשות יבוטלו לצעירים, זה אומר שהולכים מנהלי הקרנות שבקושי מוצאים היום מסלולי השקעות – נוצר גם פחד גדול, אולי לעתים מוגזם מדי - הם מחפשים מסלולי השקעות, פתאום יימצא להם כסף עודף במיליארדים, והם בצר להם לא יחזיקו את זה ביד, והסכנות יכולות להביא אותנו עוד חמש שנים לכך שכולנו נמצא עצמנו פתאום שבאנו לתקן, ומצאנו עצמנו פוגעים קשה.
יובל שטייניץ: אדוני, אני פונה אליך לחזור לעובדה, שב-2008 – גם אתה היית שם, גם בנימין נתניהו, כשכולם חששו שהולכת להיות מפולת, כולם בירכו על כך שלפחות השארנו את ה-30 אחוז מיועדות, שאם היתה חלילה מפולת, הם היו משמשים רשת.
מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, שר האוצר, אצלכם בין אמר לעשה יש מרחק רב.
מגלי והבה: אנחנו מסתכלים עכשיו, לקראת סוף השנה, מה שהיה עם תקציב המדינה, וראינו איך לקראת הסוף התחלנו לאשר פה העברת מיליונים למקומות ולמשרדים שונים.
מגלי והבה: זה מוכיח – בכו לנו כל משרדי הממשלה בביצוע המדיניות, שאתם מעכבים את העברת התקציבים, ואז נוצר מצב שהם יכולים לתכנן אבל לא לבצע – זו עובדה אחת.
מגלי והבה: עובדה שנייה – אישרתם תוכנית של 681 מיליון ₪ למגזר הדרוזי והצ'רקסי.
מגלי והבה: אני מתבייש לומר לך שבבדיקה עם ראשי הרשויות והמשרדים השונים שקל אחד עוד לא עבר, ויעברו שלוש שנים, ואז תגידו: התוכנית תלת-שנתית – בואו נמשיך אותה לעוד שלוש שנים, והפערים גדלים בכל התחומים.
מגלי והבה: זו תעודת עניות למשרד האוצר.
מגלי והבה: שמעתי איך אתם מתגאים על האבטלה של 5 אחוז, שזה הישג כשלעצמו - כנראה, אדוני לא מסתובב לא בקריית שמונה, לא בחצור הגלילית, לא בפריפריה בדרום, שהאבטלה שם עולה על לפעמים 13, ויש מקומות ש-17 אחוז, ואני לא מדבר על המגזר הלא יהודי, שאלה שכבות שנשכחו בדרך – הם לא קיימים, בין חדרה לגדרה זה העם וזה מדינת ישראל.
מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על הבעיות השונות וסדר העדיפויות, אצלכם אין סדר עדיפויות.
מגלי והבה: העשירים נעשים יותר עשירים, והעניים – יותר עניים, והבעיה היא בולטת.
מגלי והבה: אנחנו עדיין מתעסקים עם הדיור, ורואים שכל הסיסמאות שהולכים לבנות 30 אלף יחידות דיור והולכים לפתור את הבעיות – נכון, בחריש וקציר לפתור את כל בעיות הדיור, ובשאר המקומות אין.
מגלי והבה: אנחנו בכלל לא קיימים בכל הסיוע לדיור והמחירים לשכבות החלשות וגם לנו, כי אני נחשב ממגזר שהשכבות החלשות, הרוב שם – לא קיבלנו כלום - לא בוד"לים, לא בתקציבים, וממשיכים להתקדם הלאה.
מגלי והבה: מחירי החשמל, שמעלים אותם – מי שמעלה אותם לא מבינים מה השלכות הרוחב על כל שכבות האוכלוסייה, אז אם רוצים להתעסק עם טבלאות, והתקשורת מצלמת את זה – זה מצטלם יפה, ולטפוח לעצמנו על השכם זה עוד יותר יפה, אבל כשאנחנו מדברים על שכבות העם, על העוני – יש פה ידידי, חבר הכנסת וקנין, שכל הזמן אתי הוא צועק: תראו מה קורה בפריפריה – לאנשים אין איך לבנות, ואנשים לא יכולים לקנות דיור, ואין להם השקעות במגרשים לחיילים המשוחררים, ואתם ממשיכים להגיד: אנחנו בסדר.
מגלי והבה: תמשיכו במדיניות הזאת – נראה תגיעו.
שי חרמש: מכובדי השר, לגבי יותר המחיה והריכוזיות.
שי חרמש: הופיע פה הפרופ' חיים שני בדיווח על ועדת הריכוזיות, ובדבר אחד, שהוא אולי המהותי ביותר, בעיניי, או הישים ביותר, הוועדה הזאת לא טיפלה, וזה בריכוזיות התוך ענפית.
משה גפני: אני מקדם בברכה את שר המשפטים.
שי חרמש: ועדת הריכוזיות שהופיעה פה, והתקבלה במידה לא קטנה של קבלת פנים יותר חמה מוועדה אחרת שהיתה פה, לא נגעה בריכוזיות התוך ענפית – אמרו: לא טיפלנו בנושא הזה.
שי חרמש: זה משתייך מייד לנושא הריכוזיות בענף המזון, ואתם מנסים למצוא את הפתרונות, לטעמנו, וגם בדיון שהיה פה אתמול בנושא ספציפי, במקום הלא נכון.
שי חרמש: במקום לטפל בריכוזיות ברמה הקמעונאית של שיווק המזון, אתם מחפשים היום מקורות, איך היום לייבא מחו"ל בפטורים ממסים מוצרי מזון.
שי חרמש: אתם לא שמים לב, או כן שמים לב ולא אומרים לנו, שבעצם אתם פותחים היום את הייבוא לא למדינות אירופה, כי אתם אין בעיה, לא לארצות הברית, כי אתם אין בעיה, אלא מה שיצוץ היום בתוכנו זה מדינות עולם שלישי, שאין הסכמי שכר אתם.
שי חרמש: הם מגנים בחומות גדולות על מוצרי המזון שלהם, ואתה פותח את הפרצה – מה שלא יביא להורדת המחירים פה, כמובן.
שי חרמש: השאלה, מה אתם מתכוונים לעשות היום בריכוזיות התוך ענפית ברמה הקמעונאית, כי לדעתי, שם נמצא המענה.
שי חרמש: אציע עוד הצעה שלא תקבלו אותה, אבל לפחות שיהיה כתוב בפרוטוקול – במציאות שבה הגירעון ירד, לשמחתנו הרבה, לרמה של 74 אחוז - סליחה, יחס חוב-תוצר – זה טיפה יעלה, כי הדולר יתחזק, אבל גם זה דבר טוב, לא היה קורה במציאות הזאת היום, אם הייתם מייצרים קופסה, שתיתן מענה לאחוז אחד, של כ-8-7 מיליארד שקל, למטרות החברתיות.
שי חרמש: מה שראינו פה בוועדה היה תהליך מאוד מתסכל, לראות איך כסף נוסע מיועדים חברתיים לא מנוצלים בתשתיות לא מנוצלות – בעיקר מה שהדאיג אותי זה תשתיות מים וביוב, לתקציב הביטחון, ואז באה השאלה של 48 אלף דולר – זה בברודט או לא, כי אנחנו באנו להגן עליך, ופתאום אנחנו רואים שבבניין ממול נוסעים מיליארדים לכיוון הביטחון.
משה גפני: שי חרמש הוא חבר כנסת מקצועי.
פניה קירשנבאום: אדוני היושב-ראש,
פניה קירשנבאום: כבוד השר, סגן השר.
פניה קירשנבאום: כבוד השר, אתה דיברת על המצב ועל הסכנות שצפויות למדינת ישראל, אז אני שואלת, ואני שואלת את זה כבר חודשיים: למה במצב הזה אתה לא פותח תקציב של 2012?
פניה קירשנבאום: תקציב רב-שנתי זה תקציב מצוין לתקופות רוגע.
פניה קירשנבאום: בתקופות שאנחנו נמצאים, ברוחות שנושבות מאירופה ומארצות הברית, אחרי המחאה החברתית שראינו פה, האם זה לא הזמן לפתוח את התקציב של 2012, לבדוק את הסעיפים שלא נוצלו, ולהעביר את הכסף למטרות?
פניה קירשנבאום: ידוע שקיצוץ רוחבי פוגע בדיוק בשכבות החלשות, בדיוק באלה שלהן אנו רוצים לעזור, בדיוק אלה שבגללן יצאה המחאה החברתית בקיץ.
פניה קירשנבאום: מכיוון שאנחנו רואים שאין שום קיצוץ במשרד הביטחון – אני יכולה להביא דוגמאות, מה קורה במשרד הביטחון, כשמנסים לעשות רב-ארגון, שבסיסים, שצריכים לפנות אותם, מעבירים לשם יחידות בעלות של מיליונים, הכסף עובר מכיס לכיס, ודווקא משרדים חברתיים כמו משרד הרווחה, כמו משרד הבריאות, אנחנו רואים מה קורה בבתי חולים גריאטריים, אנחנו רואים מה קורה בבתי חולים, מה קורה בקופות חולים – שם יהיה קיצוץ בעיקר, ואני שואלת, למה בזמן הזה לא לפתוח את התקציב ולבדוק את מטרות התקציב ל-2012?
פניה קירשנבאום: אנחנו טוענים שאנחנו עם הפנים לציבור ואנחנו רוצים לעזור, אז אני מתפלאת, למה משרד האוצר מתנגד לחוק של מזונות לאמהות חד-הוריות?
פניה קירשנבאום: למה לעצור את זה?
פניה קירשנבאום: למה צריך לפגוע בציבור שגם כך הוא סובל וחלש?
פניה קירשנבאום: אנחנו מדברים על כך שצריך לעזור לאנשים בצבירת פנסיות, ואני מתפלאת, למה האוצר מתנגד לפתיחת קופות גמל?
פניה קירשנבאום: אנחנו מדברים על חינוך חינם, ואני שואלת אותך באותה נשימה על חינוך חינם, הולכים השנה או בחמש-שלוש שנים הבאות, בבניית 2,500 כיתות.
פניה קירשנבאום: האם זה לא יהפוך בבתי חולים גריאטריים בעוד 15 שנה, או לעוד פיל לבן?
פניה קירשנבאום: אנחנו יודעים שהשכונות משנות את האופי הדמוגרפי שלהן.
פניה קירשנבאום: האם נכון להשקיע היום ב-2,500 כיתות, במקום למצוא סידור, איך לפצות את המשפחות, ואת הכסף בהשקעה בתשתית, להפנות אותם דווקא למשפחות, ובכך לא להרוס את המערכת או אותה רשת של הגנים שכבר קיימים כיום, ולא ניצור עוד אבטלה נוספת בשורה הזאת?
פניה קירשנבאום: בנושא החינוך, אנחנו יודעים שבמדינת ישראל 38 אחוז מהציבור משלם מסים, והם מהווים עמוד שדרה כלכלי של המדינה.
פניה קירשנבאום: אם היינו מרחיבים את ה-38 אחוז ל-45, היה יותר קל לנשום תקציבית למדינת ישראל, אז סבסוד הגן עד השעה 13:00 לא עוזר לנו לפתור את הבעיה הזאת.
פניה קירשנבאום: אם החינוך היה עד 16:00, היינו מצליחים לעודד אנשים לצאת לעבודה, וכך אולי היינו מגדילים את האחוז הזה, אז האם פתרון של גיל 3, שלא ברור מה אנחנו נותנים עד השעה 13:00, האם זה באמת פותר בעיה, ולמה אין קריטריון של תעסוקת הורים לאלה שכן מקבלים את החינוך חינם?
פניה קירשנבאום: לגבי הדיור, אנחנו היינו פה יחד עם היושב-ראש- - -
משה גפני: תשבחי גם את החשבת הכללית, שבפגישה אתנו אמרה שתעלה את התעריפים לבתי החולים.
פניה קירשנבאום: אני יכולה לשבח הרבה אגפים באוצר.
פניה קירשנבאום: בנושא הדיור, היינו בגן סאקר, וראינו משפחות ששני בני הזוג עובדים, משתכרים, ובגלל שהם עובדים ומרוויחים יחד 9,000 שקל, הם לא זכאים לשום סיוע, והם גרים בגן סאקר, כי הם לא מסוגלים לקיים משפחה ולא מסוגלים להגיע לשום דיור.
פניה קירשנבאום: איך אנחנו עוזרים דווקא למשפחות שיוצאים לעבודה, שעובדים, והקריטריונים לא מאפשרים להם לקבל את הדיור?
משה גפני: היינו – הכוונה – את ואני.
משה גפני: הייתי עם יושב-ראש הוועדה, והוא פועל רבות לפתרון הבעיה.
משה גפני: יש בעיה של המפעלים.
משה גפני: אנחנו רואים קושי – אתה מדבר על האבטלה ועל העזרה – אנחנו רואים קושי במפעלים, גם השנה ראינו את הקושי בפרי הגליל, והנה צפוי לנו קושי במפעל טלדור באשקלון, ואני מצפה שתירתמו לבעיה הזאת ותפתרו אותה.
משה גפני: תסיימי, בבקשה.
משה גפני: אני מעלה שתי בעיות ולא אנמק אותן: אחת, אני חושבת שצריך לחזק את הפיקוח בשוק ההון ולפתור שם את הבעיה של הסדרי חוב ותספורות, וכמובן, לא נפתור את בעיית הדיור אם לא נפתח את האשראי לחברות הקבלנים.