GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קריאה: הזמנת מישהו מנהגי המוניות?
קריאה: אתה מחליט לבד?
קריאה: אם אתה רוצה, נשאיר את זה כך, אבל משמעות התקרה תפחת.
קריאה: המשמעות, שכשרצינו להיטיב, ראינו שיש קושי, אז הלכנו לפי ניסיון העבר, וכך גם עדכנו את התקרות ב-2009, לא רק לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
קריאה: אנחנו רוצים גם את זה, לעשות את התיקון.
משה גפני: למה הרכבות לא בפנים?
משה גפני: יושב-ראש הוועדה ביקש, אם איני טועה, להוציא את הרכבות, לפני שנתיים.
משה גפני: בסופו של דבר זה סעיף תקציבי.
שגית אפיק: בצו הקודם זה הופיע.
שגית אפיק: אבל הוצאנו, כי היה בוועדה דיון סביב זה.
שגית אפיק: אמרת: תוציאו את הרכבות, תכניסו.
שגית אפיק: הוצאנו את הרכבות.
שגית אפיק: לנו הצו הזה בסדר ככה.
משה גפני: הרכבת תבוא בטענות.
משה גפני: לא, בסופו של דבר זה עניין תקציבי.
משה גפני: איך אתם עוזרים לרכבת?
משה גפני: היא תוקצבה.
משה גפני: הרכבת מסכימים?
משה גפני: אני מסיים את הישיבה, אני מקבל טלפון ממנכ"ל הרכבת, והוא אומר לי: איך אישרת דבר כזה?
משה גפני: אין בצו.
משה גפני: הוא מכיר אותי?
משה גפני: נו, באמת.
משה גפני: אבל מלכתחילה ביקשה הוועדה.
משה גפני: למיטב זיכרוני, אני זוכר שזה עלה- - -
משה גפני: שאלתי למה רכבת ולא מקוואות.
משה גפני: שמנו את המקוואות והוצאנו את הרכבת.
משה גפני: לא שמתם את המקוואות.
משה גפני: שמתם שם כסף בשביל הסולר.
משה גפני: אתם לא שמים את זה בישבון.
משה גפני: אתם ניצחתם.
משה גפני: אבל לא אמרתי להוציא את הרכבת.
משה גפני: כרגע הרכבת לא בצו.
משה גפני: אם נרצה, נביא אותה.
איתן מלמד: אני מחברת מגידו תעופה, שפועלת במנחת מגידו בעמק יזרעאל.
איתן מלמד: הפעילות של החברה היא לא רק פעילות פנאי; חלק גדול מפעילותה, מעל 50 אחוז, עוסקת במתן שירותים אוויריים גם למדינת ישראל וגם בריסוסים ביולוגיים, שהיא טובה לבריאות של כולנו.
איתן מלמד: במקביל לעובדה שקיים דלק LL100, יש דלק נוסף, 98, והוא אינו מכיל עופרת ואינו מזהם את הסביבה, רק משרד האוצר, למרות שמופיע בצו, שדלק לשימוש במטוסים, לא מאפשרת להוזיל את דלק 98, וכתוצאה מכך חברות התעופה מזהמות את האוויר עם הדלק 100LL, כלומר בארצות הברית 60 אלף כלי טיס טסים עם דלק שאינו מזהם, ובמדינת ישראל לא נותנים לטוס עם דלק שלא מזהם.
איתן מלמד: אני לא מבין, איפה נמצאת איכות הסביבה בעניין הזה?
איתן מלמד: לא יעלה על הדעת שברגע שמדברים על איכות של דלק שמזהם את האוויר בעופרת, לא ידברו על העובדה שיש דלק שאינו מזהם.
יצחק וקנין: האם הדלק 98 מקביל ל-98 של הרכב?
איתן מלמד: הוא מתאים לשימוש בכלי טיס.
איתן מלמד: זה אותו דלק?
איתן מלמד: רשות התעופה האזרחית תוכל להסביר טוב יותר.
איתן מלמד: אבל איך אפשר למנוע, שכלי רכב לא יקבלו- - -
משה גפני: למה צריך למנוע?
משה גפני: כי אז אתה נותן פטור למטוסים, ואז כל כלי הרכב ייקחו את ה-98.
איתן מלמד: הצריכה של דלק בכלי טיס היא מבוקרת, מנוהלת ונרשמת.
איתן מלמד: כל שעת טיסה במטוס נרשמת בכמה מקומות.
איתן מלמד: בצורה פשוטה מאוד אפשר לדעת, האם הדלק זולג או לא.
איתן מלמד: למה לא נותנים פטור על 98, שלא מזהם כמו הדלק שעליו כן נותנים פטור?
גדי רגב: אנחנו רשות ממשלתית, ואני קצת המום מהשיטה, שרשות ממשלתית אחרת באה הנה לשולחן הזה, מבלי להתייעץ עם רשות ממשלתית שאחראית על הנושא – זו בעיה ממשלתית.
גדי רגב: אנחנו אחראים, כרשות התעופה האזרחית, על נושא הבטיחות של התעופה במדינת ישראל.
גדי רגב: נושא שעות טיסה הוא נושא אקוטי לנושא בטיחות התעופה במדינת ישראל.
גדי רגב: שתבין את ההיקפים - התעופה מתחלקת לדברים הבאים: יש התעופה הכבדה, שהיא כוללת את כל המטוסים הכבדים של החברות הבין-לאומיות והחברות הישראליות, שצורכת סדר גודל של מיליארד ליטר לשנה דס"ל; יש התעופה הקלה, שהיא 200 מטוסים – לא חמישה, עשרה, שחלקם מסחריים, חלקם פרטיים, שהם צורכים סדר גודל של מיליון ו-300 ליטר.
גדי רגב: תשווה את המיליון ו-300 ליטר של ה-LL100 האלה לעומת המיליארד ליטר שצורכים התעופה הבין-לאומית, כלומר היחסים פה הם בכלל לא בפרופורציה.
גדי רגב: יש עוד שתי קבוצות שמאוד מושפעות מהדברים האלה, שמנסים פה לשנות בצו.
גדי רגב: יש פה עוד שני סוגי תעופה: אחת זה תעופת המטוסים הזעירים, שזה תעופה ספורטיבית, הובית, של אנשים שאוהבים לעסוק בספורט, והתעופה הרביעית היא משמעותית לתחום של ייצוא מדינת ישראל – נכון ששם הדלק הוא לא מרכיב ענק לעומת שתי האוכלוסיות הראשונות, שזה כלי הטיס הבלתי-מאוישים.
גדי רגב: אנחנו חושבים שמה שהולך להיעשות בצורה הזאת, יקטין בחזרה.
גדי רגב: לפני שנתיים השגנו הישג מאוד גדול מול מינהל הדלק, והצלחנו להוריד את מחיר ה-LL100 בשלושה שקלים, וזה עשה מהפכה בתחום התעופה הכללית.
גדי רגב: התוצאה היתה שמ-30 ומשהו אלף שעות שעשו בשנה, קפצנו ב-20 אחוז יותר בשנת 2010.
גדי רגב: כתוצאה מכך נושא הבטיחות, שהוא פונקציה ישירה של כמות שעות הטיסה, הולך ומשתפר.
גדי רגב: אם עכשיו אנחנו מכניסים את העז הזאת שנקבעה פה, שה-LL100 מ-2014 מתחיל להיות מחויב מחדש, הרי העלינו מחדש את כל התמורה שהצלחנו להוריד לפני שנתיים, ובזה חיסלנו את כל היתרון שהצלחנו בבטיחות להביא לאותו תחום.
גדי רגב: להזכירך, היתה תאונה במחניים, היו עוד כמה תאונות – אלה בדיוק, לצערנו, התוצרים של הדבר הזה.
יצחק וקנין: מה עם הצבא?
גדי רגב: את ה-LL100 – אני מבקש בשלב זה לא לגעת בו.
גדי רגב: אפשר להציע אולי יום אחד לעשות דיון נוסף, כמו האמריקאים.
גדי רגב: ב-2017 אולי אפשר יהיה- - -
זבולון אורלב: מה הקשר בין ה-LL100?
גדי רגב: ה-LL100 הוא מרכיב מרכזי בעלות שעת טיסה של התעופה הכללית.
יצחק וקנין: הוא יותר יקר וגם יותר מזהם.
יצחק וקנין: אומרים שהם גם יקר וגם מזהם.
גדי רגב: אבל תשווה את זה לתעופה האחרת – זה 0.000 משהו מהתעופה הנורמלית.
גדי רגב: מה החלופה ל-LL100?
גדי רגב: החלופה הטכנולוגית עדיין לא קיימת.
גדי רגב: גם אצל האמריקאים בשנת 2017 תיעשה בחינה חדשה, וזה מקובל עלינו.
גדי רגב: בישראל טסים כרגע חמישה מטוסים מתוך ה-300 ומשהו שקיבלו אישור לטוס על 95 ו-98 אוקטן; כל השאר עדיין לא יודעים לעשות את זה טכנולוגית.
גדי רגב: זה יבוא, זה עניין של שנים, בדיוק כמו שבג'מבואים מכניסים עכשיו את הביופיול, שזה תהליך.
גדי רגב: זה עניין של שנים.
גדי רגב: אי-אפשר בבת אחת, על-פי צו של רשות המסים, לקפוץ משנה לשנה.
גדי רגב: ה-98, אומרים שהוא גם זול יותר וגם מזהם פחות.
גדי רגב: ה-98 כרגע לא יותר זול, כי התחום הזה לא מקבל את הישבון, הוא לא מקבל את הפטור; אם הוא יקבל את הפטור, זה יביא לעידוד גדול יותר.
גדי רגב: אנחנו בעד זה.
גדי רגב: לכן אנחנו רוצים שני דברים: את ה-LL100 לא להכליל, ולהכליל את ה-98 ו-95, כדי שנוכל לצעוד עם המטוסים לכיוון הזה.
משה גפני: צריך לתת תשובה לדברים שנאמרו כאן על-ידי מינהל התעופה האזרחית.
משה גפני: מה קורה עם הדלק של כלי שיט?
משה גפני: הם לא בכל העניין הזה?
רוית נעים: כלי שיט, יש פטור קבוע, פטור בצו, על כלי שיט ששטים בקווים בין-לאומיים.
רוית נעים: והיאכטות?
רוית נעים: זה כלי שיט שמטרתם הובלת נוסעים או מטען.
רוית נעים: הם זכאים לפטור מבלו, כשהם שטים בקווים בין-לאומיים.
רוית נעים: היאכטות ממוסות בבלו – הן לא ממוסות- - -
יצחק וקנין: אני מבין שכל העניין שלכם, לא להכניס את ה-98, זה הפחד שלכם מזליגה לרכבים.
משה גפני: עו"ד רוית נעים, תרשמו ותשיבו לכולם יחד.
משה גפני: המדינה נותנת כסף לאנשים עשירים, ולוקחת- - -
שי חרמש: בדיוק על זה רציתי לדבר.
שי חרמש: היות שלא רכשתי מטוס קל, אני לא בעל עניין, אבל אני כן משתמש במטוסים קלים.
שי חרמש: התעופה הקלה אינה רק תעופה של כיף ובילויים.
שי חרמש: תעופה קלה היא גם תעופה של כיבוי אש, של ריסוסים חקלאיים.
שי חרמש: זה לא כל המשחקים של חבר'ה שטסים באווירונים לטייל באוויר.
שי חרמש: זה דבר זניח.
שי חרמש: אם יש בטיחות, אם יש איכות הסביבה, אם הבעיה היחידה של רשות המסים היא הבעיה של זליגה של 98, 95 לרכבים פרטיים, מספר המנחתים בארץ הוא מוגבל – יש עשרה מנחתים בארץ, מבוקרים.
שי חרמש: ערן, תמיד אנחנו עושים מה שאתם מבקשים.
שי חרמש: עכשיו מבקשים תמורה קטנה עבור האגרה.
שי חרמש: הפרטיים זה שטויות, זה ריסוסים, זה כיבוי אש – זה שטויות.
שי חרמש: זה אפילו אמבולנסים מוטסים בתאונות דרכים בערבה.
עומרי טלמון: אני מנכ"ל קלאב תעופה.
עומרי טלמון: למען הגילוי הנאות, אני טס 41 שנה ואני גם שותף במטוס, שערך השותפות בו היא פחות מכלי רכב לא משפחתי.
משה גפני: אתה נוסע עם המטוס שאתה שותף בו – אתה לא לוקח אנשים שצריכים לנסוע, ומשלמים לך כסף על הנסיעה הזאת.
עומרי טלמון: אסור לי.
משה גפני: אתה טס בשעות הפנאי.
עומרי טלמון: נכון.
משה גפני: אנחנו נדרשים לאשר תמיכה של הממשלה במטוסים פרטיים.
משה גפני: לוקחים מכספי המדינה, ונותנים פטור על הדלק של המטוס הפרטי, אבל לי יש טרנטה, אין לי כסף, ואני ממלא דלק 98 או 95.
משה גפני: על זה אני לא מקבל פטור; רק אם הרכב הזה יהיה מטוס פרטי חדיש, אז אקבל.
עומרי טלמון: המטוס החדיש שאני שותף בו הוא בן 46 שנה.
עומרי טלמון: כמה הערות: אל"ף, מר גדי רגב נקב פה בסכום הליטרים של כל ה-100LL – זה 1.2 מיליון.
עומרי טלמון: תחנת דלק ממוצעת למכוניות מוכרת כמיליון ליטר בשנה, לחודש; כלומר כל זה שולי לחלוטין, וגם אם יחליפו את כל ה-1.2 מיליון ב-98, המדינה לא מפסידה – זה וירטואלי.
עומרי טלמון: הפטור מבלו על דלק מטוסים קיים לפחות מיום שהתחלתי לטוס, 1970, כבר אז היה הפטור הזה.
עומרי טלמון: אני נחתום שמעיד על עיסתו.
עומרי טלמון: טיסה זה מחייב אימון בלתי-פוסק.
עומרי טלמון: גם טייס שאינו מקבל תמורה, כמוני, חייב להיות מקצוען, ולכן הוא חייב להתאמן, והדוגמה של התאונה שהיתה במודיעין היא דוגמה לטייסים שעברו על כמה חוקים בסיסיים בטיסה, כי הם לא טסים מספיק.
עומרי טלמון: אם אני לא יוצא אחת לכמה זמן להתאמן- - -
משה גפני: אז מה עמדתך?
משה גפני: ה-100LL, כנראה, יהיה לו סוף, אבל הסוף יהיה מבחינת פיתוחים טכנולוגיים שעובדים עליהם ועוד אינם.
משה גפני: אני נוסע ב-100LL.
משה גפני: אם לא היה הפטור על ה-100LL, זה היה מייקר את שעת הטיסה, והייתי טס פחות.
משה גפני: או לוקח דלק אחר?
עומרי טלמון: אין, כי המנוע לא מותאם לזה.
עומרי טלמון: יש חלק מהמטוסים שלגביהם- - -
עומרי טלמון: היה לי הכבוד המפוקפק להביא את המטוס הביתה פעמיים עם מנוע אחד מופסק, ובפעמיים האלה הבעיה היתה דלק.
עומרי טלמון: צריך להיזהר בזה מאוד.
גדי רגב: הורדת גשם, קווי חשמל, מוניות אוויר, פינוי בהיטס, ריסוס, צילום אוויר – זה הכול לא טיסה פרטית.
משה גפני: אני דיברתי על שעשוע.
יצחק וקנין: אני צריך לצאת לנשיאות.
יצחק וקנין: אני נגד, אם לא יוסיפו את ה-98.
ברוניסלבה חירמן: כל המהלך פה לא תואם עם משרד התחבורה.
ברוניסלבה חירמן: אנחנו מדברים על עלייה של 60 אחוז במטוסי הדלק למטוסים הקטנים.
ברוניסלבה חירמן: אני רוצה להצטרף למה שאמר גדי רגב בעניין תעופה קלה.
ברוניסלבה חירמן: לא מדובר פה רק במטוסים פרטיים.
ברוניסלבה חירמן: יש לנו שתי חברות בתעופה פנים ארצית שמקיימות טיסות לאזורי עדיפות לאומית, ומסובסדות על-ידי המדינה; מדובר בטיסות לראש פינה ולעין יהב בערבה.
ברוניסלבה חירמן: אנחנו מסבסדים את החברות האלה, ולכן המשמעות תהיה הגדלת- - -
ברוניסלבה חירמן: מה זה טיסות לעין יהב?
ברוניסלבה חירמן: יש חברה שנקראת אלרום, שמקיימת טיסות לעין יהב בערבה.
ברוניסלבה חירמן: מובילה נוסעים?
ברוניסלבה חירמן: כן.
משה גפני: כלומר משרד התחבורה מתנגדים לזה?
משה גפני: בבקשה, משרד הביטחון.
לילך מושייב: ראשית, אנו מתנגדים לכך שהוראת השעה קצובה לשלוש שנים בלבד.
לילך מושייב: זה מהווה, מבחינתנו, שינוי במצב הקיים, ופוגע בתקציב הביטחון.
לילך מושייב: לכל הפחות נבקש שיקצבו לתקופה ארוכה יותר.
משה גפני: יש פגיעה בתקציב הביטחון פעם נוספת, אחרי שאישרנו את המיליארד ו-600?
לילך מושייב: ברגע שזה רכיב שלא היה, מבחינתנו, עד כה- - -
משה גפני: מה הפגיעה?
לילך מושייב: מדובר פה כרגע בהוראת שעה.
זבולון אורלב: מה המצב לפני הוראת השעה?
לילך מושייב: באופן עקרוני, צה"ל פטור מתשלום בלו על הדס"ל.
לילך מושייב: מה שעולה פה לדיון, בצו העיקרי, שקובע פטור מבלו על דלק באופן כללי לתצרוכת בכלי טיס.
לילך מושייב: מה שהציג ערן מדבר על הבהרה שרוצים, שחסר היום פירוט לגבי סוגי הדלקים שעליהם ניתן פטור.
לילך מושייב: הם רוצים להכניס פירוט בסוגי הדלקים ולא להגדיר דלק בצורה כללית.
לילך מושייב: בחרו וכתבו כרגע, שרוצים להגדיר בצורה פרטנית קרוסין מסוג דלק סילוני ובנזין אוקטן 100.
לילך מושייב: מבחינתנו, יש בנזין 100 שמשמש גם בצה"ל לצורכי תעופה, לתצרוכת כלי טיס צה"ליים.
לילך מושייב: בנתח שלהם, שצה"ל כן משתמש בבנזין 100 לתצרוכת לכלי טיס, מבחינתנו, זה נזק, כי אם עכשיו הצו הזה הוא רק לשלוש שנים, תסתיים אותה תקופה של השלוש שנים, ונתחיל לשלם על זה מס – מה שלא קורה היום.
משה גפני: כלומר את אומרת שתהיה פגיעה בתקציב הביטחון בעוד שלוש שנים?
לילך מושייב: אם הוראת השעה תקפה רק לשלוש שנים, אז נתעורר בעוד שלוש שנים, ונגיד: לא היינו ערים עכשיו.
משה גפני: כלומר את לא מדברת על פגיעה בתקציב הביטחון עכשיו, אלא את אומרת: כתוצאה מהוראת השעה, בעוד שלוש שנים זה לא יתחדש – תהיה פגיעה בתקציב הביטחון, בכמה?
לילך מושייב: אני לא רוצה לכמת, כי זה במישור העקרוני, שכשמעבירים כרגע הוראת שעה תחומה בפרק זמן, ויכולים להשתנות דברים גם בנתח השימוש שלנו במערכת, ולכן עקרונית, יש פה עניין פרק הזמן.
לילך מושייב: ללא קשר, צריכים שנוסח הפטור המתוקן של הוראת השעה יחול בסופו של דבר, מבחינתנו, על דלק סילוני בכלל או על בנזין 100 בפרט, שמשמש לתצרוכת כלי טיס.
משה גפני: מה שהם אומרים – אני מוכן שזה יהיה הוראת קבע, ולפתור את הבעיה של משרד הביטחון, אבל משמעות העניין, שאנחנו עכשיו הולכים לאשר צו עם דלק מזהם.
משה גפני: הרי זה הוראת שעה, כי יכול להיות שכעבור שלוש שנים יתבטל.
זבולון אורלב: אני בעד הוראת שעה שלוש שנים, ושמשרד הביטחון יבוא עוד שלוש שנים, וגם משרד התחבורה - שיסתדרו בתוך הממשלה.
זבולון אורלב: אתה צודק – אנחנו לא יכולים לאשר דלק אחוזים לעד.
זבולון אורלב: בסך הכול תיקונים טכניים.
זבולון אורלב: מי שהיה פטור - פטור, לא מכבידים על אף אחד.
משה גפני: כמה זמן ייקח לכם לבדוק את זה, גם לגבי המטוסים הפרטיים, שהם לפנאי, גם הנושא של הדלק המזהם – נניח שעכשיו הולכים לקיים דיון קבע, כמה זמן ייקח לכם?
ערן יעקב: שלוש שנים.
זבולון אורלב: יש גם טכנולוגיות חדשות, הוא צודק.
ערן יעקב: כמה חודשים.
משה גפני: כמה זה "כמה חודשים"?
ערן יעקב: ששה חודשים, נניח.
שי חרמש: ובינתיים ממשיכים לשלם.
איתן מלמד: ברשותך, קחו בחשבון שהם הולכים להתארגן, שה-98 יחזור למחיר שעולה ה-100LL, שיורידו ממנו את הבלו, שלפחות באותם מקומות שאפשר להשתמש בלא מזהם, ישתמשו בו מייד.
דן ארזי: הצו הקיים מדבר על דלק לשימוש תעופתי.
דן ארזי: - - - ההרשאה על הפטור ל-98 למרות שזה היקף קטן, כפי שציין מר גדי רכב, זה העתיד.
דן ארזי: הוא לא מזהם, עלות הייצור שלו הרבה יותר נמוכה.
דן ארזי: יש מצב קיים כיום, שהמשווק היחיד של LL100 הוא מונופול.
דן ארזי: המחיר של LL100 לצרכן הוא ב-90 אגורות יותר זול מדלק 98, למרות שהם לא משלמים פטור.
דן ארזי: אתם מבינים את המשמעות?
דן ארזי: לכן אנחנו אומרים: תנו גם את ה-98 לשימוש תעופתי פטור, ועל-ידי זה, יוריד את המחיר גם של ה-LL100, ויקטין את הזיהום.
דן ארזי: לגבי הזליגה, אומר ערן: אנחנו לא מאפשרים, ואני אומר: כל ליטר של דלק שנכנס למטוס, רשום היום ומבוקר על-ידי רת"א.
דן ארזי: אין שום בעיה של זליגה.
דן ארזי: אני מציע שיהיה פיקוח ובקרה על שימוש דלק 98, פטור מבלו.
עומרי טלמון: יש לזכור, כשמדברים על זיהום, שהאווירונים מצוידים בארובות שאין בארץ.
משה גפני: הסתבכתי עם הצו הזה.
משה גפני: לא הייתי צריך להביא אותו.
משה גפני: הארובות הכי גבוהות, למשל, בחדרה – המטוסים טסים גבוה יותר.
משה גפני: דקה וחצי אחרי ההמראה המטוס כבר בגובה כזה, כאילו היתה לו ארובה של 400, 500, 600 בקילומטר.
משה גפני: אתה אומר שהמטוסים לא מזהמים?
משה גפני: לא אמרתי, אבל אי-אפשר לעשות מזה עניין קריטי, כי כמות הדלק היא נמוכה.
משה גפני: המשרד להגנת הסביבה.
אמיר זלצברג: גם אם הכמות נמוכה, אין הצדקה לעודד דלק מזהם.
אמיר זלצברג: במנועים החדשים, אלה שקיימים היום ואלה שייכנסו, צריכה להיות עדיפות להשתמש באלטרנטיבה הנקייה יותר.
אמיר זלצברג: אפשר לעשות את זה בכמה דרכים ונשאיר לרשות המסים, לבחון, איך לעשות את זה, אבל צריך לעודד, כמו שעושים בחו"ל, גם באירופה וגם בארצות הברית, מחפשים תחליפים לאותו 100LL – חלק מזה זה ה-98, 5, חלק מזה, זה דברים חדשים שמפתחים עכשיו – צריך ללכת לכיוון הזה.
משה גפני: אנחנו חברי כנסת ירוקים.
משה גפני: אני לא מבין מה אתה אומר.
משה גפני: אני לא בממשלה.
משה גפני: אני צריך לאשר או לא לאשר את הצו, שאתם, הממשלה, הבאתם.
משה גפני: אני רוצה ש-98 יהיה כלול בעניין הזה, כי הוא פחות מזהם מאשר ה-LL100.
משה גפני: מה עשיתם בממשלה?
משה גפני: לאשר את הדלק 98?
משה גפני: תומכים בזה.
משה גפני: יושבים על הטריבונה?
משה גפני: שר האוצר חותם על הצו.
משה גפני: שגם ה-98 יקבל את ההטבה.
ערן יעקב: אין סיבה בעולם, כמו פעילויות אחרות שקיימות במדינת ישראל, שהמדינה תסבסד טיס של פנאי וספורט.
ערן יעקב: המשמעות של 98, לשיטתנו, לידיעתנו, חושפת אותנו רק בגלל שמדובר בכמות קטנה, ולו שמדובר בנישה ברורה מאוד של מי שנוסע בה, מבחינתנו, המשמעות היא לחשוף את עצמנו לדלק.
ערן יעקב: אנחנו לא רוצים שמיכלית במדינת ישראל תיסע בפטור מבלו, שלדלק הזה יכול להיות שימוש דואלי לכלי רכב.
ערן יעקב: אנחנו לא עושים את זה בדברים יותר חשובים מכלי טיס פרטיים.
שי חרמש: זה לא פרטי.
שי חרמש: אנחנו רוצים להצביע נגד הצו בתנאים האלה, כי זה לא מוצדק.
זבולון אורלב: אני בהחלט חושב שהממשלה צריכה- - -
משה גפני: לא יהיה לכם רוב, כי אף פעם לא נפלתי בהצבעה בוועדת כספים.
משה גפני: הואיל שגם אני ראש הכיפות הסרוגות הירוקות- - -
משה גפני: אני החבר כנסת השחור הכי ירוק בכנסת.
משה גפני: אמרת שאתה ראש הכיפות השחורות הירוקות, ואני ראש הכיפות הסרוגות הירוקות.
משה גפני: בכיפה הסרוגה יש כל הצבעים.
משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני בהחלט חושב שהוועדה צריכה לתבוע מהממשלה, משרדי הממשלה – תחבורה, איכות סביבה, אוצר, לגבש הצעה שהיא תפחית את זיהום האוויר על-ידי כלי טיס באמצעות הטבות מס כאלה ואחרות, אבל כרגע אנו יודעים שיש חמישה מטוסים מתוך 200 שמתאימים ל-98 – כך נאמר פה.
משה גפני: אני חושב שעל זה לעכב צו, זה טעות.
משה גפני: יש לוועדה מספיק כוח.
משה גפני: הוועדה יכולה להטיל, שתוך חצי שנה רשות המסים מביאה הצעה מתואמת עם משרד התחבורה ועם איכות הסביבה באשר ל-98, או לעודד דלק שהוא לא מזהם, ובינתיים לאשר את הצו הזה.
משה גפני: רשות המסים באה לכאן כל שני וחמישי.
משה גפני: אם היא לא תעמוד בהתחייבות הזאת- - -
משה גפני: נעכב אותם בצווים אחרים, למה לעכב כרגע?
ערן יעקב: נשאיר את זה כמו שזה וזהו.
ערן יעקב: הסברתי – זה תיקון מבהיר.
ערן יעקב: להבנתנו, הצו כיום, אין 98 בצו.
ערן יעקב: אם אתם רוצים לגבי ה-100LL, עשינו מספיק, שמענו את כולם.
זבולון אורלב: אני בעד לאשר את הצו כמו שהוא, ולהטיל עליכם תוך ארבעה חודשים , תקיימו דיון ביניכם, ותגידו מה הצעת הממשלה, להפחית את זיהום האוויר בדלק.
שי חרמש: זה לא רק זיהום אוויר.
משה גפני: אפשר להוציא עכשיו מהצו את הדלק מהמטוסים שהם לספורט ולפנאי?
משה גפני: זה גם מסחרי.
משה גפני: נקבל את ההצעה הזאת, שנאשר את הצו תוך התחייבות שלכם, שאתם תבואו תוך ארבעה חודשים- - -
משה גפני: למה כל כך הרבה זמן?
שי חרמש: אצביע נגד.
גדי רגב: אני מבקש שתנחה את הממשלה, בגלל חילוקי הדעות בתוך גורמי הממשלה, שתנחה את הממשלה שיעשו עבודה – העלאה כרגע של הצו זה בכייה.
משה גפני: אני מציע שנקבל את ההצעה הזאת, כמו שמציע אורלב – היא הצעה נכונה.
משה גפני: נאשר את הצו.
משה גפני: אנחנו מבקשים בתוך ארבעה חודשים להביא את העניין של הדלק המזהם.
משה גפני: זה רק הוראת שעה?
משה גפני: ארבעה חודשים, אני מבקש שתקיימו את הדיונים בתוך הממשלה עם המשרד להגנת הסביבה, משרד התחבורה, בתוך ארבעה חודשים – טמיר, אני מבקש לרשום את התאריך.
שי חרמש: גפני, למה ארבעה חודשים?
שי חרמש: למה כל כך הרבה זמן?
משה גפני: בתוך ארבעה חודשים אתם צריכים לבוא עם המדיניות לגבי נושא הדלק המזהם תוך הנחיה שלנו, שהמטוסים שהם לפנאי וספורט, הם לא ייהנו מהסבסוד הזה – הכול נעשה להסעה, לדברים האלה.
משה גפני: תבחנו גם את נושא הרכבת.
משה גפני: אתם אומרים שלא צריך – לא צריך, אבל אם יתקשר מנכ"ל הרכבת, אומר לו שאתם גם על זה דנים, ובתוך ארבעה חודשים להביא תשובה לעניין.
משה גפני: מי בעד אישור הצו, עם המגבלות שאמרתי?
משה גפני: הצבעה בעד הצו – רוב נגד – אין נמנעים – 1 הצו אושר.
שי חרמש: נמנע – ארבעה חודשים זה מיותר.
משה גפני: אני מתנצל בפני המוזמנים לדיונים של התקנות של ניירות ערך – הייתי בטוח שהדיונים הקודמים בצווים יהיו קצרים הרבה יותר ממה שהיו בפועל, ופתאום התברר לנו שמדינת ישראל מסבסדת אנשים שיש להם מטוסים פרטיים, וטסים בהם, ובכלל דואגים לדלק מזהם – התברר לנו הרבה דברים שלא ידעתי אותם מראש, או ידעתי מאוד בשוליים, אז אני מצטער שהנושא התארך.
משה גפני: נעבור לתקנות.
משה גפני: תקנות ניירות ערך (אגרה שנתית), התשע"א-2011, תקנות ניירות ערך (חיתום)(הוראת שעה), התשע"א-2011, תקנות הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (בקשה לרשיון, בחינות, התמחות ואגרות)(הוראת שעה), התשע"א – 2011, תקנות ניירות ערך (חתימה ודיווח אלקטרוני)(הוראת שעה), התשע"א-2011 - כמובן, את התאריכים נצטרך לשנות.
משה גפני: תקנות הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (בקשה לרישיון, בחינות, התמחות ואגרות)(תיקון), התשע"ב-2012, וזה גם על כל הצווים הקודמים והתקנות הקודמות, תקנות ניירות ערך (אגרה שנתית)(תיקון), התשע"ב-2012.
דניאל אילון: בעצם מונחים לפניכם ששה קבצים שיחד עוסקים בשני עניינים מרכזיים: הנושא הראשון הוא שינוי בתחום הרישוי של בעלי הרשיון לפי חוק הסדרת העיסוק, כלומר יועצי השקעות, משווקי השעות, מנהלי תיקים.
דניאל אילון: השינוי הזה בעיקרו נועד לפשט את הליך הרישוי, ולצמצם את מספר הבחינות; הרכיב השני של התיקון הוא נוגע לאגרות שנגבות על-ידי הרשות, והוא מפולח לשלושה נושאים מרכזיים: האחד מהם אומר שאנחנו מבקשים לייקר את האגרות המושתות על המנהלי התיקים, השני אומר שאנחנו מבקשים להפחית את האגרות השנתיות המושתות על מנהלי הקרנות - באופן קבוע שני השינויים שציינתי, והשלישי, שאנחנו מבקשים לעשות הפחתה משמעותית לארבע השנים הקרובות, בשיעור של 40 אחוז, מהאגרה השנתית, רוחבי, על כלל השחקנים בתעשייה.
דניאל אילון: זה, בגדול, שני התיקונים שאנחנו מבקשים לבצע.
דניאל אילון: היינו בדיון בוועדה הזאת לפני זמן רב, כשבאמתחתנו תיקון מאוד דומה למה שמונח כאן.
דניאל אילון: הבנו שיש הסתייגויות מחלק מהרכיבים, ויושב-ראש הוועדה ביקש מאתנו לשוחח עם הגורמים.
דניאל אילון: אציג במהלך דבריי את השינויים שביצענו בעקבות המשאים ומתנים שקוימו.
משה גפני: היושב-ראש ציון פיניאן – אני קורא מהפרוטוקול: הנושא של העלאה צודק, אבל לא חכם.
משה גפני: להעלות פי מאה זה קצת צורם.
משה גפני: אני מבקש שהצדדים יישבו יחד – אני לא ניהלתי את הישיבה.
שי חרמש: אגב, מה רוח ההתנדבות?
משה גפני: אני מבקש שהצדדים יישבו יחד ויגבשו משהו מוסכם, עד כמה שאפשר, אולי אפילו הוראת מעבר, ויביאו את זה לקראת ההצבעה – זה מה שאמר ציון פיניאן.
זבולון אורלב: שאלה כללית: מכל השינויים האלה הרשות לניירות ערך מרוויחה או מפסידה?
זבולון אורלב: זה מגדיל את הכנסותיה או מפחית אותן?
דניאל אילון: ארבע השנים הקרובות – מפסיד, שנים שלאחר מכן – מרוויח, לא המון.
דניאל אילון: אם תרשה לי, אפרט.
שי חרמש: ומה רוח ההתנדבות?
דניאל אילון: הרשות ניזונה מאגרות שמשלמים כל השחקנים שהיא מפקחת עליהם.
דניאל אילון: הכספים אמנם הולכים אל הרשות ומזינים את פעילות הפיקוח שלה, אבל אחת לשנה אנחנו מגיעים לכאן, לאשר את הדוחות הכספיים שלנו, ויש רצון, שאיפה ואף דחק שנהיה מאוזנים, ולכן אתם רואים אותנו אחת לשנה בסמוך לתום שנת תקציב, מעריכים מה יהיו שיעורי הגבייה בשנה הקרבה אלינו ומפחיתים, בשיעור שנה בעשור האחרון בין 12 ל-20 אחוזים.
דניאל אילון: יצא שהיתה ביקורת, ושמעתם אותה וגם השמעתם אותה, והרזרבות של הרשות היו לא מועטות לאורך זמן, ומצאנו לנכון שבמצב כזה, נכון שהרזרבה הזאת, מי שייהנה ממנה יהיה כלל התעשייה באופן רוחבי – מי שהרוויח מהשנים של הגאות, מי שהפסיד מהן.
דניאל אילון: זיהינו את כל השחקנים בתעשייה, לקחנו את האגרה הכי יקרה, שמזינה כ-60 אחוז מתקבולי הרשות, והיא קבועה – לא קשורה, אם גייסת או לא, אם נפגשת עם כסף או לא, אלא אגרה שנתית קבועה, הלכנו לכל השחקנים – חתמים, תאגידים מדווחים, נאמנים מנהלי קרנות, כולם זה 40 אחוז.
דניאל אילון: זה המון.
דניאל אילון: אנו עושים את זה בחיל וברעדה.
דניאל אילון: יושב לידי מזכ"ל הרשת.
דניאל אילון: זה צעד שעם כאב בטן עושים אותו, כי נכון ש-40 אחוז, אנחנו יכולים להסתדר אתנו – עשינו את זה אחר מחשבה, אבל כולנו יודעים שצפויות שנים לא פשוטות, 2012 ו-2013, ויש כאן סיכון, ולכן זה נקבע כהוראת שעה.
דניאל אילון: אם יקרה משהו קשה מאוד, נשוב לוועדה הזאת עוד לפני חלוף הזמן, אבל יש פה הבעת כוונה משמעותית, שלא כרגיל אחת לשנה, ולא בשיעורים הרגילים אחת לשנה, לעשות פה הפחתה משמעותית, ותכף אציג במספרים, מה זה עושה לשחקנים שמלינים על ההסדר בשנים הקרובות ולאחר מכן.
זבולון אורלב: בשנים שאת אומרת שיהיו קשות, דווקא אז את מפחיתה את ההוצאות שלך?
דניאל אילון: מצד שני, השנים שקשות לנו, גם קשות לתעשייה, ובשנים האלה יש היגיון להפחית את הנטל שרובץ עליהם.
דניאל אילון: אם נדבר במספרים, ממש בגס, יש פה שלושה רכיבים של אגרות, אז האגרה שאנחנו מייקרים על מנהלי התיקים, הערך המצטבר שלה משוער בכ-10 מיליון שקלים תזרים שנתי, האגרה שאנחנו מפחיתים למנהלי הקרנות מסתכם בכמחצית – משהו כמו 5 מיליון שקלים, והאגרה שאנחנו מפחיתים ל-4 שנים, ו-4 שנים, יודעים אתם וגם היושב-ראש ש-4 שנים זה נצח – מסתכמת במשהו כמו 40 מיליון לשנה, כלומר כל שנה 40 מיליון יורד, בארבע שנים הקרובות, ודאי זה מוריד את תקציב הרשות.
שגית אפיק: כמה הפחתם בשנים האחרונות את האגרה השנתית כל שנה?
דניאל אילון: בין 12 ל-20 אחוז.
שי חרמש: הנהנים מזה זה בתי השקעות?
דניאל אילון: הציבור, כי בעקיפין, כשאתה מוריד את הנטל, הוא מתגלגל – בין אם בצורת דמי הניהול, בין אם- - -
דניאל אילון: את באמת מאמינה בזה?
דניאל אילון: לא ראיתי את זה בתקופה האחרונה.
דניאל אילון: את מורידה היום את הנטל ממנהלי בתי השקעות, ויש לך הבנה מלאה שבתי השקעות מייד מגלגלים את זה לחוסכים?
דניאל אילון: בסופו של דבר, ניקח מהעולם של התאגידים המדווחים, כי גם להם אנחנו מקלים- - -
דניאל אילון: כשתורידי לפסגות, הוא מייד מחזיר לי דרך הקופות שלי?
דניאל אילון: כשאנחנו מורידים לתאגידים המדווחים, כל מי שמושקע בתאגידים המדווחים – בתי השקעות הגדולים, ו-וודאי פסגות הוא אחד מהם, הוא מאלה שמשלמים באופן יחסי, במקום שאנחנו משלמים העלאה, יותר.
דניאל אילון: בגדול, אתה וגם אני מושקעים בשוק ההון באותם תאגידים מדווחים, דרך קרנות הפנסיה, קופות הגמל וכיוצא באלה, בשיעור גדול מאוד, ולפיכך, אם אנחנו מורידים את הנטל מתאגידים מדווחים, ודאי הקופה של התאגיד המדווח גדלה, ואחזקותינו בה גדלות בהתאמה.
משה גפני: אני מבקש שתתקדמי.
משה גפני: יש הפחתה באגרות - זה סעיף אחד.
דניאל אילון: נדבר על הבחינות, על הרישוי - אמרתי שיש רישוי ואגרות.
משה גפני: אבל יש העלאה של האגרות.
דניאל אילון: בתוך האגרות יש שלושה רכיבים: רכיב אחד של העלאת אגרות למנהלי תיקים, רכיב שני של הוזלת אגרות למנהלי קרנות ב-10 אחוזים, ורכיב שלישי של הוזלה כללית רוחבית, גם של שתי האוכלוסיות שציינתי, של 40 אחוז לארבע שנים.
משה גפני: אני פסגות, מה זה עושה לי?
דניאל אילון: אני לא רוצה לנקוט שמול.
דניאל אילון: נאמר שאתה בית השקעות גדול – יש שניים כאלה, אגב.
משה גפני: תגידי על פסגות, שהוא בית השקעות גדול.
דניאל אילון: פסגות הוא בית השקעות גדול, שווי נכסים מנוהל שלו מגיע כדי 40 מיליארד שקלים, פחות או יותר, לשנה, משלם היום אגרה שנתית בסדר גודל 4,000 שקלים.
רונן סולומון: היא מטעה את הוועדה.
משה גפני: אתה תדבר בתורך.
זבולון אורלב: משלמים 4,000 ₪ לשנה או לחודש?
דניאל אילון: לשנה.
דניאל אילון: אני חושבת שדי בנתון הזה כדי לומר שחייב להיות שינוי.
משה גפני: מה היא משלמת באגרה השנתית, פסגות?
דודו לביא: 4,456.
דניאל אילון: הרישוי – כ-700 שקל.
דניאל אילון: יש לו רישוי ואגרה שנתית.
משה גפני: אני פסגות, כמה עליי לשלם?
משה גפני: 700 שקל רישוי?