GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: אני לא טועה.
שלמה מולה: בנתונים על עולי אתיופיה, אני לא טועה.
שלמה מולה: אני אומר לך שבסופו של דבר הדברים האלה פוגעים באוכלוסיות חלשות.
משה גפני: טלב, אתה רוצה לומר משפט?
טלב אלסאנע: ברשותך, משפט אחד בנושא מסוים שנתקלתי בו ובהזדמנות הזאת אני רוצה להעלות אותו בעניין של התחבורה הציבורית.
טלב אלסאנע: אני לא יודע אם אוכל לקבל מענה אבל אני רוצה לדבר על מקרה שהוא חסר סבירות.
טלב אלסאנע: לפעמים אפשר לשנות את המסלול.
טלב אלסאנע: יש תחבורה ציבורית שיוצאת למשל מדימונה לכיוון באר-שבע.
טלב אלסאנע: יש סטודנטיות בדואיות בישובים לאורך הכביש בין דימונה לבאר-שבע והן לומדות במכללות בבאר-שבע.
טלב אלסאנע: מאחר שהאוטובוסים שיוצאים מדימונה לא עוצרים בתחנות האוטובוס לאורך הכביש, הן מחמיצות אוטובוסים וקשה להן להגיע וכך הן לא יכולות להשלים את ההשכלה שלהן.
טלב אלסאנע: מדוע למשל לא לוקחים בחשבון את האפשרות לספק התחבורה גם להן?
טלב אלסאנע: כל מטרת התחבורה הציבורית היא לתת נגישות וסבירות לכל מי שנזקק לכך.
משה גפני: ברנר, אתה אחראי מטעמנו על התחבורה בירושלים.
משה גפני: אתה רוצה להוסיף משהו לפני שיהודה משיב?
משה גפני: יצחק ברנר אחראי מטעם דגל התורה בירושלים על התחבורה הציבורית.
משה גפני: אצלנו זה הפך להיות נושא מרכזי.
משה גפני: כמה שהוא מצליח יותר, יש יותר מצביעים ל-ש"ס.
שי חרמש: כולל קווי מהדרין?
משה גפני: אלה הקווים בטוקיו.
שלמה מולה: הרב גפני, אתה עובד ומתאמץ בכנסת, אבל בסוף מצביעים ל-ש"ס.
משה גפני: אני אמרתי את זה.
משה גפני: יש כמה חברי כנסת כאן, לא רק חרדים, שהם עובדים ומצליחים אבל בסוף מצביעים למפלגות אחרות.
משה גפני: אני לא רוצה לחזור על דוגמאות.
שי חרמש: מה שהחרדים עושים לדגל, החילונים עושים לך עם הליכוד.
משה גפני: נכון, אבל לא רציתי לומר את זה.
משה גפני: לי יש מוטיבציה כי אני עובד לשם שמים.
משה גפני: גם אתה עובד לשם שמים.
שי חרמש: אני מודה.
יצחק ברנר: התחבורה הציבורית בירושלים עברה איזשהו תהליך שמשרד התחבורה הגדיר אותו כשדרוג, אם זה ברכבת ואם זה בצורת התשלום שיש לאנשים שזה הכרטיס הרב-קו.
יצחק ברנר: אני אומר שהתחבורה בירושלים קיבלה איזשהו תהליך שנקרא במשרד התחבורה שדרוג התחבורה אם זה על ידי הרכבת ואם זה על ידי שינוי קווי תחבורה בירושלים ובעיקר בצורת התשלום שזה כרטיס רב-קו.
יצחק ברנר: הזכירו קודם את הנושא של הכסף הצבור בכרטיס, שזה בעצם מהווה פתרון למרבית הבעיות ודובר בהתחלה שכך יהיה עם הכרטיס.
משה גפני: מה זה כסף צבור?
יצחק ברנר: אם אני מכניס לכרטיס מאה שקלים ויש לי זכאות בסטטוס של נוער או של סטודנט או של כל אחד אחר, יורד על פי הזכאות שלי מערך הכסף שנמצא בכרטיס.
יצחק ברנר: במצב הנוכחי רק אם קניתי כרטיסייה שמקנה לי את הזכות לזכאות בתוך הכרטיס, אז אני זכאי להנחה.
יצחק ברנר: אם אין לי כרטיסייה, אני משלם מחיר מלא.
יצחק ברנר: לזה אין הצדקה ואין הגיון.
יצחק ברנר: בכרטיס הרב-קו יש דברים נוספים כמו למשל שמשפחה עם ילדים צריכה להחזיק לכל ילד כרטיס ואם זה מכמה מקומות נסיעה, צריך מכמה מקומות נסיעה.
יצחק ברנר: זאת אומרת, כל בעל משפחה צריך להיות מושקע בתחבורה הציבורית בסכום לא קטן כי אולי פעם הוא יצטרך להשתמש בזה, גם אם הוא לא משתמש בזה יום יום כי אחרת אין לו את הזכאות לילדים.
יצחק ברנר: זאת אומרת, הוא מלווה כסף למשרד התחבורה כי הוא רוצה לקבל את ההנחה כשהוא ייסע.
יצחק ברנר: לכן הוא צריך לקנות מראש כמה כרטיסיות וזה דבר שאין בו הגיון.
יצחק ברנר: לשם כך צריך להיות כרטיס משפחתי שמקנה את הזכויות לכל הילדים, אי אפשר מבוגר עם ילד אבל לפחות לכל הילדים במשפחה.
יצחק ברנר: לא יתכן שאדם עם חמישה ילדים או עם עשרה ילדים, יעלה עם עשרה כרטיסים כשבכל אחד מהם יש שישים שקלים כדי שהוא יצטרך לקבל את ההנחה.
יצחק ברנר: בנוסף לכך יש את הבעיה של הקודים של הנסיעות.
יצחק ברנר: בירושלים התחילו עם קוד 2 והוא עבר ל-62 ונכון להיום יש עוד אנשים ששילמו על קוד 2 והם מגיעים לרכבת ונקנסים ב-180 שקלים או שמבזים אותם בהורדה מהרכבת כי הפקחים קיבלו הוראה כזאת.
יצחק ברנר: הם צריכים לחזור ל"אגד" ולשלם פעמיים נסיעות כדי להזדכות על אותה נסיעה נשארה להם בקוד 2.
יצחק ברנר: למה אי אפשר שהרכבת סיטי פס והחברות הנוספות יכירו בקוד 2 כקוד שגם עליו הם מקבלים את אותו סבסוד ואת אותה ערך ולא יצטרכו לטרטר את האנשים בצורה הזאת.
דוד קשני: דוד מעמותת קול בשכונות.
דוד קשני: אני רוצה להפנות את הבקשה שלי ליהודה.
דוד קשני: לפני חצי שנה שלחתי לו מכתב והוא פתר את הבעיה בקשר לאנשים מגוש דן שלא יכלו להגיע לבית החולים תל השומר.
דוד קשני: הוא סידר כך שכן יוכלו להגיע לבית החולים.
דוד קשני: עכשיו יש בעיה נוספת.
דוד קשני: זה הכרטיס רב-קו.
דוד קשני: אני מבקש ממנו, היות והוא עשה שינויים בירושלים, שאנשי תל אביב שמגיעים לירושלים יוכלו לנסוע עם הכרטיס הזה ב"אגד".
דוד קשני: אותו דבר לגבי אנשים שגרים בירושלים ומגיעים לתל אביב וי שלהם רב-קו, יוכלו לנסוע בתל אביב.
משה גפני: בקשה לגיטימית.
משה גפני: בוא תשב ליד השולחן.
משה גפני: הפקידים מקבלים הוראה לשבת מאחורה כדי שלא יראו אותם.
דולב: לא, לא התקבלה הוראה כזאת.
משה גפני: כנראה לא הגיעה אליך.
משה גפני: אני רואה שאתם מתמידים בעניין המשמר האזרחי.
משה גפני: זה יפה מאוד.
משה גפני: גם אצלם יש כאלה עם יותר שכל ויש כאלה עם עוד יותר שכל, כמו בין חברי הכנסת.
דוד דהאן: בנוסף לכל מה נאמר, אני רוצה להעלות נושא נוסף.
דוד דהאן: יש קיפוח בנושא של ההנחה לנכים בתחבורה הציבורית שמשלמים חופשי-חודשי.
דוד דהאן: הנכים לא מקבלים את ההנחה שלהם.
משה גפני: יהודה יענה על כך.
דולב: אני אחראי על הנושא של התשתיות ועל הכבישים, לא על התעריפים של התחבורה הציבורית.
משה גפני: אתה אצל שאול מרידור.
דולב: עד לפני זמן מה היו שניים בתפקיד אבל אחד עבר לתפקיד אחר והשני בתפקיד אבל היום הוא בתל אביב.
דולב: הוא זה שאחראי על הנושא הזה של התחבורה הציבורית ולכן אני לא מצוי בנושא של התעריפים.
משה גפני: יהודה.
יהודה אלבז: אני אתחיל דווקא ברב-קו.
יהודה אלבז: אין ספק שהמטרה והתוכנית שלנו הם כמו שהסבירו כאן.
יהודה אלבז: אנחנו רוצים לעבור לרב-קו, לערך צבור כללי בתחבורה הציבורית.
יהודה אלבז: אין ספק שזה לטובת האזרח וזה לטובת כל המערכת שהערך הצבור הכללי בתחבורה ציבורית יתפקד בכל מקום.
יהודה אלבז: כרגע עוד לא הצלחנו ליישם את זה בכל מקום.
יהודה אלבז: אנחנו מיישמים את זה בתוך גוש דן וזה עובד ועובד טוב.
יהודה אלבז: נכון, היו כמה תקלות בהתחלה אבל זה עובד טוב בין ארבעת החברות.
יהודה אלבז: טוענים את הכרטיס בחמישים שקלים, במאה שקלים, ומשתמשים בו לפי הזכאות.
יהודה אלבז: אם אתה קשיש או ילד, אם טענת בחמישים שקלים, אתה משתמש בו במאה שקלים ובצורה לא שקופה מבחינת האזרח לגבי מי המפעיל, מה קוד התעריף וכולי.
יהודה אלבז: כמו הדוגמה שניתנה לגבי הכרטיסיות, אתה לא צריך לטעון כמה כרטיסיות אלא אתה משתמש בצורה חופשית בכסף.
יהודה אלבז: זאת הצורה הנכונה ביותר ולה אנחנו שואפים.
יהודה אלבז: לצערי הרב אנחנו צברנו איזשהו פיגור ביישום של הפתרון.
משה גפני: אתה מקבל את הטענות שהם העלו כאן לגבי העניין הזה?
יהודה אלבז: בבעיות הספציפיות.
משה גפני: לא ספציפיות.
משה גפני: הם העלו דבר כללי ובנושא הזה כל הזמן פונים אלי, שהרב-קו יהיה אטרקטיבי ושלא יצטרכו להחזיק הרבה כרטיסיות.
משה גפני: הרי אם רוצים לעודד את התחבורה הציבורית, בעקבות זה אתם עשיתם את התוכנית הזאת כדי להקל על האנשים וכדי לעודד את התחבורה הציבורית.
משה גפני: האם אתם מתכוונים ליישם את מה שעלה כאן?
יהודה אלבז: לא רק שאנחנו מתכוונים ליישם אלא אנחנו התחלנו ליישם.
יהודה אלבז: התחלנו ליישם את זה בגוש דן.
יהודה אלבז: עוד לא הצלחנו להרחיב את זה לאזורים נוספים אבל אנחנו בדרך לשם.
יהודה אלבז: היינו אמורים להיות עכשיו בתחילת השנה עם יישום מלא בכל הארץ.
משה גפני: בתחילת שנה, הכוונה 1 בינואר .
יהודה אלבז: ברבעון הזה כולם אמורים להיות ביישום מלא של ערך צבור.
יהודה אלבז: אנחנו צברנו איזשהו פיגור בתוכנית העבודה של הרחבת הערך הצבור ברמה הארצית וזה כנראה יקרה רק בסוף השנה.
משה גפני: למה אי אפשר לעשות זאת בחודשיים?
יהודה אלבז: כי יש בעיות טכניות אובייקטיביות שאנחנו לא מצליחים.
משה גפני: זה המון זמן.
משה גפני: זאת שנה.
יהודה אלבז: זאת גם התארגנות ארצית.
משה גפני: אנחנו יכולים לעזור לזרז את זה?
יהודה אלבז: הלוואי שתוכלו לעזור.
משה גפני: הנושא הוא כסף?
יהודה אלבז: לא, הבעיות הן טכניות.
יהודה אלבז: אנחנו נפתור אותן אבל הן טכניות.
משה גפני: אני מבקש לזרז את זה.
יהודה אלבז: אנחנו מזרזים את זה עד כמה שאפשר.
יהודה אלבז: אנחנו מקימים מסלקה לצורך זה עם בנק הדואר.
יהודה אלבז: בנק הדואר קיבל כבר את המנדט להקים את המסלקה והוא כבר התחיל בכך.
יהודה אלבז: את השימוש נרחיב במהלך השנה.
יהודה אלבז: זה לא יקרה בסוף השנה אלא במהלך השנה ואני מקווה שעד סוף השנה נצליח לכסות את כל האזורים בארץ על ידי השימוש בערך צבוע.
משה גפני: גרוסברד, אתה תוכל לשבת אתו אחרי כן.
משה גפני: הוא אדם נחמד מאוד.
שמואל גרוסברד: יש לי הצעה כללית ולא רק נקודתית.
משה גפני: לא, אני לא רוצה להרחיב.
יהודה אלבז: לגבי הבעיה הספציפית של אלעד.
יהודה אלבז: אני אשמח לשבת ולהבין.
יהודה אלבז: עד עכשיו אני אישית לא נתקלתי בתופעה של שמונה חוזים בכרטיס הפכה להיות אפקטיבית.
משה גפני: המגבלה קיימת.
יהודה אלבז: אנחנו לא מכירים את המקרים האלה אבל אם צריך, אנחנו נתמודד אתם.
יהודה אלבז: אנחנו נפשט את המערכת על מנת להקל על האזרחים.
יהודה אלבז: כשאנחנו התחלנו עם הרעיון של הכרטיס החכם הכללי ארצי, לצורך זה התחלנו את זה, לצורך זה תכננו את זה ולשם נגיע.
יהודה אלבז: אני מצטער שזה קורה.
יהודה אלבז: לגבי התעריפים.
יהודה אלבז: אני רוצה לתקן כאן משהו.
יהודה אלבז: לא הייתה העלאת תעריפים ב-14 אחוזים.
יהודה אלבז: לא הייתה.
יהודה אלבז: ההעלאה הממוצעת של שנה שעברה הייתה בדיוק בגובה של אפס.
יהודה אלבז: לא העלינו תעריפים אלא להפך, הוזלנו אותם.
יהודה אלבז: העלאת התעריפים קרתה בינואר 2012 בעקבות העלאת המדדים וביטול העלאת התעריפים ביולי.
יהודה אלבז: ביולי ביטלנו את העלאת התעריפים, הקדשנו לזה תקציבים כי קיבלנו תקציבים בתחילת השנה.
יהודה אלבז: להזכירכם, הכנסת וממשלה נתנו לנו תקציבים בתחילת השנה להוזיל את התחבורה הציבורית וכך עשינו.
יהודה אלבז: אבל ב-1 בינואר צריך להתאים את המחירים למדד.
משה גפני: דולב, אתמול דנו כאן על צווים שהביא משרד האוצר ושר האוצר חתם עליהם לפיהם אנחנו ממשיכים את ההוזלות של 2011 בשנת 2012.
משה גפני: זה לגבי הסולר, לגבי הדלק, לגבי כמה דברים שאנחנו המשכנו את ההנחות ואת התקציבים שהממשלה נתנה לגבי הנושאים שנוגעים לרכבים ונושאים שונים.
משה גפני: למה לא נתתם תקציב כדי שלא יעלה עכשיו המדד?
דולב: כמו שאמרתי קודם, זה לא הנושא שאני מתעסק בו באופן רגיל ולכן אני לא יכול לענות לך.
משה גפני: למה אתה באת ולמה לא שלחו מישהו אחר?
דולב: אני באתי לדיון הבא.
דולב: הסברתי קודם שיש אדם אחד שמתעסק בזה והוא בתל אביב.
משה גפני: מי שאחראי על התעריפים זה שאול מרידור?
דולב: שאול מרידור ומתחתיו אריה.
יהודה אלבז: כרגע אנחנו יתומים ואין לנו רפרנט, אבל אני מקווה שיגיע.
משה גפני: לא, לא צריך רפרנט.
משה גפני: הם לא נותנים כסף ולכן למה צריך רפרנט?
דולב: אם יש תחום שקיבל כסף במדינה הזאת בשנים האחרונות, זאת התחבורה.
משה גפני: אני אראה לך מי קיבל הרבה כסף.
משה גפני: מי קיבל 4.2 מיליארד שקלים אתמול?
משה גפני: עושים רושם על מי?
משה גפני: אתם יודעים שלתחבורה הציבורית אין לוביסטים.
משה גפני: אני אהיה אצל ראש הממשלה.
משה גפני: זאת התנהגות מתחת לכל ביקורת, השרלטנות הזאת של משרד האוצר, עם כל הכבוד.
משה גפני: לחזקים אתם נותנים.
משה גפני: מטוסים פרטיים מקבלים מכם סבסוד.
משה גפני: מטוסים לפנאי, לתרבות ולספורט.
אבישי ברוורמן: אל תצעק עליו.
משה גפני: אני לא צועק עליו.
משה גפני: זה ממש לא אתה.
משה גפני: אני הסתכלתי עליו?
אבישי ברוורמן: לא, נראה שאתה מתכוון אליו.
משה גפני: האמת שהייתי צריך להסתכל על יהודה.
שי חרמש: ראית אתמול שהם לא מקבלים.
שי חרמש: הם רצו לקבל.
משה גפני: הם מקבלים.
משה גפני: שי, עוד הפעם אתה מתווכח?
משה גפני: אנחנו נוריד את זה בסוף, בעוד ארבעה חודשים, אבל הם מקבלים ושלא תהיה טעות.
משה גפני: מדינת ישראל מסבסדת דלק למטוסים פרטים לתרבות וספורט.
משה גפני: משרד האוצר לא יכול היה לסבסד את המדד עכשיו?
משה גפני: אני יודע מה אני מדבר.
משה גפני: אמנם למדתי בכולל, אבל אתם לימדתם אותי.
משה גפני: היית כאן אתמול.
משה גפני: מסבסדים או לא מסבסדים?
משה גפני: אתה פוחד לענות כי אתה כל הזמן מייצג את הממשלה.
דולב: הסבסוד עליו אתה מדובר, למיטב ידיעתי מדובר על מאות אלפי שקלים בשנה.
משה גפני: 4.2 מיליארד שקלים.
משה גפני: כך אמרו ברשות המסים.
משה גפני: אני יודע שבמשרד האוצר לא אומרים את אותם מספרים על אותו נושא.
משה גפני: אני הרי מצליב עדויות.
משה גפני: אני מנצח את משרד האוצר כי אני מצליב עדויות.
משה גפני: 4.2 מיליארד שקלים אמר כאן אתמול ערן יעקב.
דולב: לא למטוסים הפרטיים.
משה גפני: עם כל הכבוד, המטוסים הפרטיים זה לא 4.2 מיליארד.
משה גפני: מאיפה אתה יודע כמה זה המטוסים הפרטיים?
משה גפני: אתה יודע כמה מטוסים פרטיים יש?
דולב: אני לא יודע.
משה גפני: אתה לא יודע, אז מה אתה אומר?
יהודה אלבז: אני אומר שלא הייתה התייקרות.
יהודה אלבז: מה שקרה בשנת 2011, בחודש מאי הוזלנו תעריפים בצורה מאוד מאוד משמעותית, עשרה אחוזים בחופשי-חודשי לכולם.
יהודה אלבז: נכון, שנה אחר כך או עשרה חודשים אחר כך העלינו תעריפים בשלושה אחוזים כדי להתאים אותם למדד אבל זאת לא אשמתי שהמדד עולה.
יהודה אלבז: אני צריך לשמור על התקציב וכדי לשמור על התקציב, אני חייב לעדכן תעריפים.
יהודה אלבז: ייתנו לי תקציבים נוספים כדי לא לעדכן תעריפים, אז אני לא אעדכן תעריפים.
יהודה אלבז: הדבר האחרון שאנחנו רוצים לעשות הוא להעלות תעריפים.
יהודה אלבז: עשינו רפורמות בגוש דן שגרמו לכך שלרוב האנשים התעריפים הוזלו והוזלו בצורה משמעותית.
יהודה אלבז: בסדרי גודל הוזלנו את התעריפים בגוש דן, בסדרי גודל של מאה מיליון שקלים בשנה.
יהודה אלבז: זה כמה אחוזים טובים שבממוצע כל נוסע בתחבורה הציבורית בגוש דן חוסך את הכסף הזה.
יהודה אלבז: יכול להיות שברפורמה הזאת יש מישהו ספציפי שנסע שתי תחנות קודם וקודם שילם שישה שקלים ועכשיו משלם 6.60 שקלים, אבל לעומת כך הרבה אנשים אחרים קודם שילמו 14 שקלים ו-15 שקלים והיום משלמים 6.60 שקלים.
יהודה אלבז: הרפורמה הזאת עשתה שינוי מהותי שימוש בתחבורה הציבורית וגרמה לכך שאתה משלם פעם אחת 6.60 שקלים ואתה נוסע איך שאתה רוצה, עובר מאוטובוס לאוטובוס, מקבל ניידות נוספת וחדשה.
יהודה אלבז: אם כן, להגיד שאנחנו מעלים תעריפים, זה לא בדיוק המקרה.
יהודה אלבז: לגבי הפריפריה.
יהודה אלבז: אני רוצה לומר שעשינו מאמץ.
יהודה אלבז: לקחנו את הפרויקט הזה לידינו ובשנתיים האחרונות עשינו מאמץ גדול מאוד למתן שירותים ליישובי הפריפריה שעד כה לא קיבלו שירות או קיבלו שירות מאוד דליל.
יהודה אלבז: לקחת את הדוגמה שלך, בכל יישובי הפזורה הבדואית בנגב היום מגיע אוטובוס ויש שירות סדיר.
יהודה אלבז: אני לא אומר שהוא לא בתדירות גבוהה, אבל קודם לא היה כלום.
יהודה אלבז: התחלנו להכניס אוטובוסים.
משה גפני: אתה מתייחס לדבריו של חבר הכנסת טלב אלסאנע.
טלב אלסאנע: יש בעיה קטנה.
טלב אלסאנע: אני דיברתי על אוטובוסים שיוצאים מדימונה לכיוון באר-שבע כי הרי התחבורה של גלים שהכנסתם לפזורה - ואני מברך עליה וזה נכון מה שאתה אומר - מבחינת התדירות שלה היא כל שעתיים או כל שלוש שעות.
טלב אלסאנע: יש סטודנטים שיוצאים בשעה 8 בבוקר.
טלב אלסאנע: צריך להוציא הוראה קטנה שהאוטובוס יעצור.
יהודה אלבז: נשמח להתמודד עם זה.
משה גפני: חבר הכנסת טלב אלסאנע, יש לי בקשה אליך.
משה גפני: מניסיון שלי, תעביר ליהודה אלבז את הנושא הזה.
משה גפני: אני לא זוכר מקרה אחד שיהודה אלבז קיבל והוא לא טיפל בו.
משה גפני: אני אומר לך מניסיון שלי.
משה גפני: תעביר לו את הנושא, אבל לא נטריד את כל הוועדה.
משה גפני: יהודה, יש לך עוד משהו לומר?
משה גפני: כמה כסף היית צריך כדי לא להעלות את המדד?
יהודה אלבז: שמונים מיליון שקלים.
קריאה: זה הכול?
יהודה אלבז: חוץ מזה, אני רוצה להוסיף משהו.
יהודה אלבז: כשהעלו את הרעיון להסיט תקציבים מהתשתיות לתחבורה הציבורית, אנחנו במשרד התחבורה הסכמנו לעשות כך על בסיס מזומנים עודפים, בדיוק כמו שעלה הרעיון כאן.
יהודה אלבז: אמרנו שאנחנו מוכנים על בסיס מזומנים עודפים בסוף שנה כי כביכול ידוע שאי אפשר לבצע בדיוק את המאה אחוזים בתשתיות.
יהודה אלבז: יש התנגדות של האוצר למהלך הזה.
יהודה אלבז: הם רוצים לבטל פרויקטים, הם דורשים ביטול פרויקטים לפריפריה.
יהודה אלבז: כי הם חושבים שזה המחיר שצריך לשלם כדי להקצות תקציבים לתחבורה ציבורית.
יהודה אלבז: אנחנו לא מסכימים.
חנא סוייד: תחבורה ציבורית ופריפריה לא הולך ביחד?
דולב: אפשר לתקן?
משה גפני: אבל אמרת שתעריפים זה לא אתה.
דולב: נכון, אבל הפרויקטים זה כן אני.
משה גפני: למה אתם רוצים לבטל את הפרויקטים?
דולב: אנחנו לא רוצים לבטל פרויקטים בפריפריה.
דולב: התשובה הזאת של מזומנים עודפים היא פיקציה.
דולב: כשמזומנים עודפים מועברים משנה לשנה, בסופו של דבר תמיד יוצאים למימון הפרויקט.
משה גפני: עם כל הכבוד, כשאני צריך להחליט מי צודק, יהודה אלבז או משרד האוצר, אני סבור שיהודה אלבז צודק.
משה גפני: מה לעשות, הוא איש המקצוע וזה הניסיון שלו.
דולב: המקצוע שלו הוא תחבורה והמקצוע שלי הוא תקציב.
משה גפני: אבל אתם מתחלפים כל הזמן וכשאתם יושבים כאן בצד הזה, אתם אומרים שצריך לבטל פרויקטים, אבל כשאתם עוברים לחברה פרטית, אתם אומרים שצריך את הפרויקטים האלה.
משה גפני: יהודה אלבז נמצא הרבה שנים במשרד התחבורה ומה שהוא אומר מקובל עלי.
משה גפני: יהודה אלבז תודה רבה לך.
משה גפני: דולב, תודה רבה.
משה גפני: אני רוצה לשבח אותך יהודה ואת משרד התחבורה.
משה גפני: אני רוצה לשבח על הנכונות שלכם.
משה גפני: יש הרבה מאוד מה לעשות ואכן זה נושא מאוד חשוב.
משה גפני: אני מבקש שתשמעו את האנשים, גם מה שהעלה טלב אלסאנע וגם מה שהעלו מהעיר אלעד כי תושבי אלעד באמת נוסעים להרבה מקומות.
משה גפני: קחו את העניין הזה ברצינות ותשפרו בו.
משה גפני: על סדר היום דיון מהיר בנושא פיטורי מאות עובדים וקריסת תעשיית הטונה הישראלית כתוצאה מכוונת הממשלה להוריד מכס על יבוא שימורי טונה.
משה גפני: האמת היא שאני לא יודע היכן אנחנו עומדים על העניין הזה, ותכף אני אאפשר לאלה שהציעו את הדיון המהיר להציג את הנושא.
משה גפני: אני דיברתי עם משרד האוצר שגם בהפחתת המכסים, כאשר יש פגיעה בתעשייה הישראלית, אם יש תעשייה ישראלית שמעסיקה כאן עובדים, שזה יובא לדיון בוועדה.
משה גפני: זה הסיכום שהיה לי עם שר האוצר.
משה גפני: הטונה נמצאת אי שם באמצע ואני בעצמי עדיין לא יודע לומר מה עמדת הממשלה בעניין הזה.
משה גפני: מי נמצא מהממשלה?
משה גפני: את תדעי לומר לנו היכן אנחנו עומדים עם הטונה?
משה גפני: שני חברי הכנסת הציעו את ההצעה, חברת הכנסת ליה שמטוב וחבר הכנסת מגלי והבה.
ליה שמטוב: אני ביקשתי לדון בנושא הזה.
ליה שמטוב: לא מזמן דנו במפעל שנקרא מפעל פרי הגליל והיו מספר דיונים בוועדה והוועדה גם ביקרה במפעל.
ליה שמטוב: אנחנו דנו על כך שרוצים לסגור מפעל וזה מפעל שנמצא בחצור.
ליה שמטוב: עשינו הכול כדי להציל את המפעל.
ליה שמטוב: אם אנחנו ניקח את המפעל הזה, הוא מייצר גם טונה.
ליה שמטוב: אם כן, כשיש איזושהי בעיה ורואים שמאה וכמה עובדים צריכים ללכת הביתה, אנחנו מתאספים ומתחילים לדבר על הצלת המפעל.
ליה שמטוב: המפעל הזה, אם יצטרכו לסגור אותו בגלל הורדת מכס והעובדים יצטרכו ללכת הביתה, למה בכלל עסקנו בנושא הזה?
ליה שמטוב: אדוני היושב ראש, מעניין אותי גם הצרכן וגם העובדים במפעלים האלה.
ליה שמטוב: המפעלים שמייצרים את הטונה נמצאים בפריפריה.
משה גפני: ליה, אנחנו בדיון מהיר.
משה גפני: מה הבעיה עם הטונה?
משה גפני: ההשלכות ברורות.
ליה שמטוב: אני בעד תחרות במשק.
משה גפני: זה בסדר, אבל מה הבעיה עם הטונה?
ליה שמטוב: אני בעד זה שכל צרכן יגיע לסופרמרקט ולמכולת ויקנה מוצר טונה, קוטג' וכולי במחיר סביר.
משה גפני: גם את זה הבנתי, אבל מה הבעיה?
ליה שמטוב: מבקשים להוריד את המכס.
קריאה: אומרים שהטונה לא ברשימת ההורדות.
ליה שמטוב: הבנתי שמבקשים להוריד את המכס כי אם מורידים את המכס ומביאים את הטונה מחוץ לארץ, המחירים יהיו זולים ותהיה תחרות.
ליה שמטוב: בהורדת המכס אני רואה – ואנחנו נשמע כאן את הגורמים – את המחיר הנמוך.
ליה שמטוב: ישתלם לסגור את כל המפעלים שנמצאים בפריפריה ובהם מועסקים היום מאות עובדים, מאות עובדים שמועסקים באופן ישיר ועוד מאות עובדים שמועסקים באופן עקיף.
משה גפני: את אומרת שאם תהיה הורדת מכס, תהיה פגיעה בתעשייה המקומית ועובדים יפוטרו.
ליה שמטוב: והמחירים לא ירדו באופן משמעותי.
מגלי והבה: אדוני היושב ראש, מבחינתי אנחנו צריכים לדון על ההשלכות הכלכליות וההתלבטות בנושא הטונה היא רבה.
מגלי והבה: מצד אחד כאשר יש כוונה להוריד את המכסים המשמעות היא שיהיה מונופול ליבוא הטונה לכאן ומי שמייבא את הטונה הוא זה שישלוט במחיר הטונה לצרכן.
מגלי והבה: השיקולים שעומדים בפני כמי שחשוב לו נושא הם מה בסופו של דבר יהיה המחיר לאזרח אם יורדו המכסים על הטונה ומה ההשלכות על אלה שעוסקים היום ומדובר ביותר ממפעל אחד.
מגלי והבה: אנחנו מדברים על מפעלים בדרום, מקרית מלאכי עד חצור בצפון עם קרוב ל-700 עובדים.
מגלי והבה: בתחרות הזאת בין אלה שנהנים מהיבוא של הטונה והבאתו לצרכן במחיר סביר לדעתם, נמצאים אלה שרוצים להיות היבואנים הבלעדיים והם אלה שייבאו ויקבעו את המחיר.
מגלי והבה: יש כאן התלבטות מאוד קשה.
מגלי והבה: אני למדתי את הנושא ושמעתי גם את אלה וגם את אלה.
מגלי והבה: הבאנו את הנושא לדיון כי מבחינתנו אם המשמעות של הורדת המכסים תביא לתחרות ויהיה שוק פתוח והצרכן בסופו של דבר ישלם מחיר מינימאלי בגלל התחרות, זה דבר מבורך.
מגלי והבה: אז אנחנו צריכים לקחת בחשבון את ההשלכות של פיטורי כ-700 עובדים ולא רק 700 העובדים שעובדים בשכר מינימום במפעלים אלא ההשלכות על המפעלים הקשורים לאותם 700 עובדים ואני מדבר על מפעלי הפחים למיניהם, ועל מעגל הייצור של העברת המוצר לשווקים.
מגלי והבה: אני אומר שכאן ההזדמנות שלנו לדון וגם לשמוע מנציגי הממשלה מה המשמעות של הורדת המכסים או לשמוע את אלה שתומכים ואומרים להוריד את המכסים כי אז נפתור את הבעיה.
מגלי והבה: אתה לא מקיים את הדיון ואני רוצה שיהיה ברור שבראש מעייניי ניצבת טובת העובדים, 700 העובדים, והצרכן.
מגלי והבה: כאן ההתלבטות לא פשוטה.
מגלי והבה: אם נקבל את ההחלטה או את הרושם שכתוצאה מהורדת המכסים המשמעות היא שהאזרח הישראלי ישלם פחות על טונה, אנחנו מברכים, אבל אם המשמעות היא להפוך את זה למונופול, לריכוזיות ושהמחירים לא ישתנו, בכך אנחנו מחסלים מפעלים שמעסיקים 700 עובדים וגורמים לכל ההשלכות האחרות על המשק.
מגלי והבה: לכן כאן המקום לומר את הדברים האלה וכאן המקום להחליט ולקבל את התשובות.
משה גפני: שירלי אביבי, כלכלנית בכירה ברשות המסים.
משה גפני: את השתתפת בדיון אצלי ואנחנו דיברנו על העניין הזה והגענו להסכמות לגבי המכסים.
שירלי אביבי: אני באה כדי לעדכן.
משה גפני: תדברי על הטונה.
משה גפני: אני אקיים את הדיון הכללי בעניין הזה בעזרת השם כאשר אתם תבואו ואתם תגידו, ואני סומך עליכם שתבואו ותגידו, שאתם הולכים להטיל מכסים באופן כזה או אחר.
משה גפני: כרגע הדיון הוא על הטונה.
משה גפני: הדיון הוא דיון מהיר על הטונה.
משה גפני: מה קורה עם העניין הזה?
שירלי אביבי: הדיון על הטונה נמצא כחלק מהדיונים שמתקיימים במסגרת ועדת קדמי אצל מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר.
שירלי אביבי: במסגרת ההמלצות של טרכטנברג ---
משה גפני: זה לא רלונטי בכלל.
משה גפני: ועדת הכספים עוד לא דנה בזה.
משה גפני: אני נגד דוח טרכטנברג.
גאלב מג'אדלה: לא נגד האיש אלא נגד הדוח.
משה גפני: לא נגד האיש.
משה גפני: נפגשתי אתו וסיכמנו שאנחנו שנריב לא באופן אישי.
משה גפני: אני לא נגד האיש.
גאלב מג'אדלה: האיש הוא יקר.
משה גפני: יקר או לא יקר, בטח, המשכורת שלו גבוהה.
משה גפני: מה זה יקר?
משה גפני: אנחנו חברים טובים.
שירלי אביבי: כל המוצרים החקלאיים, מוצרי מזון ומוצרים תעשייתיים מעובדים עברו לדיון בוועדת קדמי.
שירלי אביבי: הדיון בוועדת קדמי טרם מוצה, במסגרתו נשקלים שיקולים של הפחתת מכסים על מוצרים שאין בהם ייצור מקומי ומוצרים ששיעור המכס עליהם מהווה חסם סחר.
שירלי אביבי: ההמלצות לגבי הפחתת המכסים עדיין לא סופיות ועדיין אין המלצה סופית של הוועדה.
שירלי אביבי: מעבר לכך, אחרי שהוועדה תמליץ את המלצותיה, ההמלצות יעברו לשר האוצר שישקול את הפחתת המכסים.
משה גפני: הוא לא מפחית מכסים בלי שהוא מודיע לנו.
משה גפני: אם לא יעמדו בסיכום הזה, אל תבואו לכאן.
משה גפני: תחפשו ועדה אחרת בכנסת, אולי חוץ וביטחון או זכויות הילד.
משה גפני: שיעשו בוועדות האלה גם העברות תקציביות.
שירלי אביבי: חלק מהדיונים היו גם על הפחתת מכסים על מוצרים שכן קיים בהם ייצור מקומי.
שירלי אביבי: כחלק מהמוצרים עלה גם נושא הטונה אבל עדיין אין המלצה סופית בעניין ואנחנו עדיין בוחנים אותו.
משה גפני: כמה זמן ייקח לגבי הטונה?
שירלי אביבי: אני יודעת שמר קדמי מנסה לזרז ככל שניתן את הנושא.
שירלי אביבי: אני מקווה שבשבועות הקרובים ייסגרו כל הנושאים.
משה גפני: אני מבקש לעמוד בסיכום להודיע לנו כי אז נקיים את הדיון הציבורי שיצטרך להתקיים.
ישראל חסון: אפשר לבקש שבסוגיה של הטונה יביאו את העלות האלטרנטיבית?
מגלי והבה: כן, השאלות שעלו כאן.
משה גפני: זה על כל דבר.
משה גפני: זאת לא רק הטונה אלא יש עוד בעיות.
ישראל חסון: אני מתייחס לטונה, לעלות האלטרנטיבית.
משה גפני: ודאי, הם צריכים להביא.
משה גפני: יש בעיה עם השמן ויש בעיה עם עוד כמה דברים שצריך להחליט לגביהם.
משה גפני: כרגע המצב הוא שאין החלטה לגבי הפחתת מכסים על הטונה.
משה גפני: אתם לוקחים בחשבון את התעשייה המקומית?
משה גפני: אתם תגישו את המלצותיכם.
משה גפני: צריך לערוך על זה שימוע, נכון?
משה גפני: נעשה שימוע?
שירלי אביבי: עדיין אין המלצות סופיות ולכן שימוע לגבי ההפחתות הספציפיות לא נעשה.
שירלי אביבי: במסגרת הוועדה של קדמי נערכים שימועים בהם כל הציבור, גם התעשייה, גם יבואנים, גם צרכנים, גם מועצות צרכניות וגם אנשי המחאה הוזמנו והם מגיעים, אומרים את דעתם הם נשמעים.
שירלי אביבי: בשבוע שעבר חלק גדול מהאנשים של תעשיית הטונה היו בדיון אצל קדמי, כל חמשת המפעלים, והם העירו את הערותיהם.
שירלי אביבי: קדמי אמר שהוא ישקול את כל מה שנאמר.
משה גפני: אני אתן את רשות הדיבור לחבר כנסת ולמישהו מהאורחים.
משה גפני: חבר הכנסת שי חרמש ואחריו אוריאל לין.
משה גפני: אני מבקש מכולם להתייחס בקצרה.
משה גפני: זה לא דיון על הפחתת המחירים ועל הפחתת מכסים אלא זאת הטונה.
שי חרמש: לא לקחתי את רשות הדיבור בשני הסעיפים הקודמים בהם דנו הבוקר ואני ארכז את כל דבריי עכשיו.
משה גפני: אנחנו סיכמנו שאין צבירה.
שי חרמש: תן לי שתי דקות ואל תפריע לי.
משה גפני: לא מפריע לך.
משה גפני: אף פעם לא הפרעתי לך אבל תמיד אתה מפריע לי.
גאלב מג'אדלה: שי, יש גירעון מצטבר אבל אין צבירה.
שי חרמש: אנחנו עוסקים בענף שהוא אחד הענפים הכי תחרותיים בארץ.
שי חרמש: יש חמישה מפעלים שכל אחד קוצץ את הרגליים לשני.
שי חרמש: בעשר השנים האחרונות – ואני מעיד שאני משוחד כי אני צרכן טונה – מחיר הקופסה היה חמישה שקלים, נשאר חמישה שקלים וזה כרגע המחיר.
שי חרמש: אם כן, קודם כל צריך להבין שלא עוסקים במקום שבו יש מונופול אחד בארץ.
שי חרמש: אם כן, אנחנו עוסקים בענף תחרותי.
שי חרמש: צריך להבין שלא צריך יבוא כדי שתהיה כאן תחרות.
שי חרמש: אנחנו עוסקים בענף של פריפריה.
שי חרמש: לפני שבוע נסענו כולנו עד לפרי הגליל ושם יושב היום קו ייצור של טונה.
שי חרמש: טונה איננה רק לבוא, לחתוך ולהכניס לקופסאות אלא טונה מהווה שרשרת ייצור שמתחילה מעיבוד, אריזה, תעשיית פחים, שיווק, קרטונים וכולי.
שי חרמש: כל המערכת הזאת תיפגע.
שי חרמש: היות ואני מקצר בדבריי אני רוצה להראות רק דבר אחד קטן.
שי חרמש: אני לא מדבר בסיסמאות אלא אני מדבר בהוכחות.
שי חרמש: אתמול הלכתי לסופרמרקט ואני רוצה להראות שני דברים.
שי חרמש: אריזת טונה תוצרת הארץ, ארבע קופסאות, עשרים שקלים.
שי חרמש: חיפשתי את היבוא אבל מתביישים ומחביאים אותו בצד.
שי חרמש: מצאתי אחד מתאילנד ב-15 שקלים.
שי חרמש: זה 15 שקלים וזה עשרים שקלים ועשרים אחוזים מכס.
שי חרמש: באותו רגע שלא ייצור מקומי, ה-15 שקלים האלה הופכים לשלושים שקלים.
שי חרמש: אל תספרו לי סיפורים.
שי חרמש: שילמתי, קיבלתי ואלה התוצאות.
משה גפני: היבואן עם הכשר?
שי חרמש: זה מיובא מתאילנד.
שי חרמש: הייתי בתאילנד ל-24 שעות לפני חמש שנים.