GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שי חרמש: מלפני 14 שנים אצל האפוטרופוס הכללי יש 4.5 מיליון שקלים עיזבון להקמת בית המקדש.
שי חרמש: אף אחד מכם לא הרים את הכפפה ואני מדבר ברצינות.
שי חרמש: לנושא עצמו.
שי חרמש: יש כאן קטע בו יזם נפל כתוצאה מהבטחה שלטונית שניתנה כנראה שלא כדין.
שי חרמש: כנראה שאנחנו נמצאים במציאות בה לא יכול לקום שר בבוקר, לבוא למקום מסוים ולתת הבטחה מבלי שהוא מגובה בחתימת חשב, בחתימת אוצר וכולי.
שי חרמש: אני לא חושב שמישהו מאתנו מעלה על דעתו שיזם כלשהו במדינה הזאת צריך להבין את הדקויות של השלטון, מה מותר לשר להבטיח ומה אסור לו להבטיח, מהי הבטחה שלטונית חוקית ומהי הבטחה שלטונית לא חוקית.
שי חרמש: לתוך התקלה הזאת נפל המפעל והיזם אחרי שהשר אמר מה שאמר.
שי חרמש: זכינו בדיון שהיה בכנסת לראות את אותו שר לשעבר שבא לישיבה ואומר שהוא אמר.
שי חרמש: אני אומר שאם ניתנה הבטחה שלטונית שלא כדין מפי בעל השלטון באותו רגע ובעל המפעל לא היה ער לעניין ולא הכיר אותו, הוא לא חייב להיות הנפגע.
שי חרמש: אני לא חושב שצריכה להיות כאן הצעת חוק ולא צריך להיות תהליך חקיקה.
שי חרמש: בתהליך חקיקה יש סכנה.
שי חרמש: השלכות הרוחב כאן, הן כמו בחמין ואתה יודע מה זה חמין.
שי חרמש: אתה יודע מה אתה מכניס אבל אתה אף פעם לא יודע מה אתה מוציא.
שי חרמש: צריך לומר שהייתה הבטחה שלטונית, תקינה או לא תקינה, צריך לעמוד מאחוריה.
גאלב מג'אדלה: תקינה מאוד.
שי חרמש: תקינה, על אחת כמה וכמה.
שי חרמש: לא תקינה, גם כן.
שי חרמש: הערה אחת פוליטית.
שי חרמש: היות ורוחות עזות של פריימריס נושבות כאן, אומר דבר אחד פשוט.
שי חרמש: כל יוזמה שתהיה על ידי הקואליציה לביטול תאגידי המים, להוזלת הדלק, להוזלת הארנונה, להוזלת המים ולהוזלת החשמל, אני מודיע בשם המפלגה הגדולה באופוזיציה שלמישהו נראית לא רלוונטית שאנחנו נתמוך בכל יוזמה כזאת.
שי חרמש: 28 אצבעות עומדות לטובת העניין ואני מציע להעלות את זה כבר בישיבה הבאה.
מירי רגב: כל הכבוד.
מירי רגב: שי, כל הכבוד.
משה גפני: כל הכבוד אבל אתם עשיתם את החוק הזה.
משה גפני: חבר הכנסת יצחק וקנין ואחריו חבר הכנסת אילן גילאון.
יצחק וקנין: אני לא סתם אמרתי, ואפילו התפרצתי לדבריך, שידברו נציגי הממשלה, האוצר ומשרד התעשייה.
יצחק וקנין: אני לא מסכים למה שנאמר כאן, שהייתה הבטחה שלטונית וגם אם אין לה גיבוי חוקי, לאותה הבטחה שלטונית, צריך לקיים אותה.
יצחק וקנין: רבותיי, שרים יכולים ללכת לאן שהם ורצים ולהבטיח הבטחות כשאין להן מערכת בקרה.
יצחק וקנין: הרי היום הכול הולך על פי פרמטרים, קריטריונים וכולי.
יצחק וקנין: לדבר הזה יש פתרון.
יצחק וקנין: אם באמת אנחנו רוצים לפתור את הבעיה, יש לזה פתרון מהניסיון שלי.
יצחק וקנין: אני זוכר שפעם אחת בכנסת העברנו חוק מיום שלישי ליום רביעי ותוך יום סיימנו את החקיקה.
יצחק וקנין: אני מציע אדוני היושב ראש משהו פרקטי מאוד.
יצחק וקנין: אין שום סיכוי, אנחנו נתברבר ונתברבר, נלך ונחזור עוד חמש פעמים למפעל הזה, אם לא נקים צוות של שלושה-ארבעה אנשים עם היועצת המשפטית של הוועדה יחד עם נציגי האוצר על מנת לגבש הצעת חוק אותה נניח בפטור מחובת הנחה ועד יום רביעי הבא, או יום שלישי הבא, נביא אותה לאישור בקריאה שלישית.
יצחק וקנין: אנחנו מסתובבים סביב עצמנו.
יצחק וקנין: הייתי בכל הישיבות שדנו במפעל הזה ושמעתי את אותם דברים כאשר פעם מישהו אמר אותם בצורה כזאת ומישהו בצורה אחרת אבל אין פתרון.
יצחק וקנין: אם רוצים לפתור את זה חוקית כדי שזה יעמוד בכל האינסטנציות המשפטיות, הדרך היחידה היא להעביר הצעת חוק מיידית.
יצחק וקנין: אנחנו נתכנס, נשב עם היועצת המשפטית ונחשוב על כל הדברים האפשריים עם נציגי המפעל ונביא הצעת חוק מגובשת אותה נעביר.
יצחק וקנין: אני בטוח שלא תהיה כאן לא אופוזיציה ולא קואליציה כי כולנו תמימי דעים – וזה לא פופוליזם – שצריך לעזור למפעל הזה.
משה גפני: אילן גילאון ואחריו מגלי והבה.
אילן גילאון: תודה רבה אדוני.
אילן גילאון: קודם כל, כמה הערות מקדימות.
אילן גילאון: ראשית, לי אין פריימריס.
אילן גילאון: לא רק שאין לי פריימריס אלא אנחנו עושים בחירות בוועידה ונדמה לי שכל חברי הוועידה שנמצאים כאן תומכים בי, כך שאני משוחרר מזה.
אילן גילאון: שנית, אני לא אכנס לעניין הזה של בין קדימה לליכוד.
אילן גילאון: אני מסכים עם שניהם כל הזמן.
אילן גילאון: לעניין עצמו.
אילן גילאון: אני מגיע לכאן הפעם כדי לבקש סליחה ומחילה, אדוני.
אילן גילאון: אני חושב שכבר קרוב לשלוש שנים – אני זוכר את הפגישה הראשונה שהייתה כאן ביחד עם השר אהרונוביץ ונדמה לי שזאת הייתה הפעם הראשונה שבאנו למוטי ולחברים כאן – ובמשך עוד מעט שלוש וחצי שנים לא מוצאים פתרון לבעיה שבסופו של דבר מסתיימת בכך שאדם רוצה לעבוד עבודה ב-4,000 וב-4,500 שקלים, שזה דבר שלא מתקבל על הדעת במדינה וקח את זה מאיזה כיוון שאתה רוצה.
אילן גילאון: אני יודע שאתה אדוני מחפש ללא לאות אבל בלי הצלחה רבה את אותה קרן נעלמת שהייתה פעם קרן צמיחה למפעלים.
אילן גילאון: אתה אינך מוצא אותה ואני חושב שכולנו נחפש יחד אתך.
אילן גילאון: אני בא לבקש סליחה על כך שאנחנו עוברים על שני איסורים כאשר האחד הוא אפילו דאורייתא.
אילן גילאון: האחד – ההבטחה.
אילן גילאון: הייתי עד שמיעה לעניין של ההבטחה השלטונית בתקופה של פואד בן-אליעזר.
אילן גילאון: הייתי קצת שותף להתרחשויות ותיווכתי בין המפעל לבין משרד התעשייה באותה תקופה.
משה גפני: דאורייתא, אתה מתכוון מה שכתוב בתורה מדבר שקר תרחק.
אילן גילאון: זה בדיוק דאורייתא.
אילן גילאון: זה מה שצריך כאן לעשות, מדבר שקר תרחק, כי הייתה הבטחה שלטונית.
אילן גילאון: הדבר השני הוא – ותיקח אותו מאיפה שאתה רוצה, מאיזה מקורות שאתה רוצה - עניין של הבטחת ההכנסה במקום שהוקם סביב מפעל אחד.
אילן גילאון: את הרנטביליות, אם אתה רוצה לחפש אדוני, אתה תמצא שמדינת ישראל בהקמתה היא הדבר הכי בלתי רנטבילי שיכול להיות.
אילן גילאון: הפתרון הוא פתרון חקיקתי אבל זה חייב להיות פתרון חקיקתי שנקרא פרי הגליל ונותן פתרון לכל הבאים אחריו בדרך.
אילן גילאון: לא יכול להיות במציאות שלנו שאדם שרוצה לעבוד עבודה לא יקבל אותה.
אילן גילאון: היום יש ישראלים מחודשים וחדשים, אבל אני ישראלי מיושן.
אילן גילאון: אני מהתקופה בה מאמינים שעבודה היא באחריות המדינה.
אילן גילאון: המדינה צריכה לספק עבודה לכל מי שרוצה לעבוד, לא כן שכן ב-4,000 וב-3,500 שקלים בחודש.
אילן גילאון: זה פחד ממנו אנחנו חייבים לשחרר אזרחים ובוודאי כאשר הם גרים במקום כזה.
אילן גילאון: לכן, החוק הוא מספר אחד ואני לגמרי שותף להצעה.
אילן גילאון: שנית.
אילן גילאון: במעבר בין החוק עד שיחוקק החוק, אתה אמרת שאפשר לחוקק חוק ביום שלישי וביום רביעי.
אילן גילאון: אני לא יודע מה יקרה, אבל מי שצריך לתת את רשת הביטחון כדי שאפילו עובד אחד לא יפוטר, זאת מדינת ישראל, משרד האוצר והלחץ צריך להיעשות עליו כפי שכבר נאמר כאן קודם.
אילן גילאון: זה חייב להיות פעם אחת ולתמיד וצריך לפגוע במפתח מסטר כי אחרת אנחנו נבוא שוב ושוב.
אילן גילאון: באמת אחרי ארוחה כזאת, זה גם לא נעים ללכת ולאכזב אבל בעצם באנו לכאן ולא הבאנו כלום.
אילן גילאון: אנחנו חוזרים אל אותו פתרון שלפני שלוש שנים יכולנו להיות בו.
מגלי והבה: אדוני היושב ראש, אתה שם לב שאני לא יושב עם חברי הכנסת אלא עם העם וזה כי אני לא מאמין לממשלה הזאת.
מגלי והבה: אני לא מאמין לממשלה הזאת.
מגלי והבה: גם לא למירי רגב.
מגלי והבה: היא מצביעה עם כל החלטות הממשלה, על כל הקיצוצים, על כל התקציבים והיא נגד העם.
מגלי והבה: שתפסיק לבלבל את המוח כאן.
מגלי והבה: אדוני היושב ראש, אני חשבתי שאנחנו באים היום לחצור הגלילית עם בשורה.
מגלי והבה: חשבתי שבאים לומר לעובדים, ליושב ראש ועד העובדים, שהיום פתרנו להם את הבעיה.
מגלי והבה: חבריי דיברו.
מגלי והבה: שלוש שנים מתעסקים עם פרי הגליל.
מגלי והבה: אתה יודע אדוני יושב ראש ועדת הכספים כמה מיליונים בסוף השנה הזאת אנחנו אספנו, לא היה להם שימוש והם הלכו לאן שהלכו.
מגלי והבה: אתה יודע את זה טוב מאוד.
מגלי והבה: חברי עמיר פרץ דיבר על תשעה מיליון, על פתרונות של קליטת תעסוקה, אבל מה, לא היה זמן לפקידי האוצר ולכל מי שאמון על הבטחת תעסוקה לאנשים כאן לפתור את הבעיה ולבוא עם פתרון?
מגלי והבה: אני שואל אותך למה לא חשבו על זה.
מגלי והבה: קראת להם כדי שהם יאמרו כאן
מגלי והבה: במקום הזה שהם מוכנים לפתרון הזה של שינוי בחקיקה?
מגלי והבה: מה יעשו העובדים שמחכים?
מגלי והבה: דיברו כאן חבריי וציינו איזו משכורת הם מקבלים.
מגלי והבה: אלה שבין חדרה לגדרה, אף אחד לא חושב לא צפונה ולא דרומה אלא חושבים רק על המרכז.
מגלי והבה: לכן אני אומר לך שצריך לראות - גם בלי הבטחה שלטונית - מה הפתרון שהיום ועדת הכספים נותנת מהכסף כשעדיין יודעים איך מבטיחים את תשעת מיליוני השקלים האלה ולאחר מכן לחקיקה ולכל יתר הדברים נמצא פתרון.
מגלי והבה: אני לא יכול להסתכל לעיני העובדים כאן ולא לעיני האנשים אותם אנחנו מזמינים שעוד פעם ועוד פעם ושוב מקיימים דיון בוועדת הכספים.
מגלי והבה: ראש המועצה הולך שפוף וגם חברי מצפת כי הם יודעים את המציאות.
מגלי והבה: דיברנו על אחוזי האבטלה בצפון וזה אמור לגבי כל העדות, כל הדתות וכל האוכלוסייה.
מגלי והבה: ממשלה שלא חושבת על הפריפריה, אין לה זכות קיום.
מגלי והבה: ציון פיניאן, שמעת את זה?
מגלי והבה: אתם שלוש שנים בשלטון וצריך לדאוג שלא תהיה אבטלה לא פה, בחצור הגלילית, לא בקריית שמונה, לא בבית שאן, לא בכפרים הדרוזים ובכפרים הערביים ולא במקום אחר.
מגלי והבה: חבריי, אני לא אומר את הדברים לשם הצביעות אותה אנחנו מגלים אלא כדי למצוא פתרון לאנשים.
ציון פיניאן: התבשרנו שאחוזי האבטלה במדינת ישראל הם בין הנמוכים במדינות אירופה.
אילן גילאון: באמת.
מגלי והבה: התבשרנו ששני בני הזוג עובדים ולא מסיימים את החודש.
מגלי והבה: אני לא רוצה להזכיר לך את האישה עם הילדים שלא היה לה כסף לקנות ילקוט לבן שלה.
מגלי והבה: אדוני היושב ראש, למדתי ממך הרבה ואני מודה בכך.
מגלי והבה: אתה ידוע ביכולתך להשיג תקציבים ומוצא פתרונות.
מגלי והבה: אנא ממך, נצא היום עם תשובה לעובדים וגם ייהנו בעלי המפעל מכך שפתרנו את הבעיה של העובדים.
משה גפני: ואחריו מסעוד גנאים.
דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אני מצטרף לכל התודות על האירוח והברכות על היוזמה לכנס כאן את ועדת הכספים.
דוד אזולאי: לפני שבועיים ביקרתי כאן באופן אישי ונפגשתי עם מוטי.
דוד אזולאי: רציתי לעשות זאת בלי הרעש של התקשורת ולהתרשם באופן אישי מה קורה באמת במפעל.
דוד אזולאי: הסתובבתי בין הפועלים שעובדים כאן.
דוד אזולאי: כדי לסבר את האוזן של כולנו כאן
דוד אזולאי: אני רוצה לומר שלא מדובר בפועלים שמרוויחים עשרות אלפי שקלים אלא מדובר בפועלים שמרוויחים 4,000 ו-3,000 שקלים.
דוד אזולאי: למרות הכול הם נאבקים כדי להתפרנס בכבוד.
דוד אזולאי: אחד הדברים שמטרידים אותי היום הוא לא סגירת המפעל.
דוד אזולאי: מה שמטריד אותי עכשיו זה מה יקרה בערב בחצור הגלילית הקטנה הזאת.
דוד אזולאי: יסתובבו אחד אצל השני בבתים וישאלו מה הביאה להם ועדת הכספים שהייתה היום בחצור ומה הבשורה.
דוד אזולאי: אני חושש מאוד מכך שאנחנו נצא היום מכאן בלי בשורה.
דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אני רוצה להציע לך הצעה מעשית.
דוד אזולאי: חוק הוא טוב, הוא מצוין, אני לא מוותר על זה ומניסיוני אפשר להעביר חוק מהר.
דוד אזולאי: אני העברתי חוק ב-24 שעות.
דוד אזולאי: כשרוצים, אפשר.
דוד אזולאי: כשמגיעים לקונצנזוס - אפשר.
דוד אזולאי: יש דבר אחד שצריך לחשוב עליו.
דוד אזולאי: לפעמים נדמה לי שהממשלה הזאת היא ממשלת חלם.
דוד אזולאי: יושבים כאן כמאה עובדים שעובדים כאן, מחר הם מפוטרים ועל מי הם הולכים ליפול?
דוד אזולאי: הם ייפלו בראש ובראשונה על הרשות המקומית.
דוד אזולאי: יפתחו תיקי רווחה, לא ישלמו ארנונה, יצטרכו לטפל במשפחות האלה, אחר כך יתחילו לקבל דמי אבטלה.
דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, מישהו עשה את החשבון הזה, כמה זה יעלה לקופת המדינה?
דוד אזולאי: אני מציע לך אדוני היושב ראש, יש לך זכות, פנה למרכז המידע של הכנסת ובקש נתונים שמראים מה קורה מחר אם סוגרים את המפעל הזה, כמה יקבלו דמי אבטלה, כמה לא ישלמו ארנונה, כמה ישבו על צוואר הרשות המקומית.
דוד אזולאי: אני לא כלכלן גדול, אבל יושב כאן לידי כלכלן שבוודאי הוא יודע לעשות את החישוב הזה, ואני מודיע לכם שאנחנו נגיע לאותה תוצאה.
דוד אזולאי: מה שהמדינה תיתן היום, זאת בדיוק אותה תוצאה שהיא תצטרך להוציא.
דוד אזולאי: אני לא מבין גדול בכספים, אבל זאת הנוסחה שצריכה להיות.
דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר לך מניסיוני, לצערי הרב, שאתה יכול להעביר חוק ואם אתה רוצה דוגמה, אני אתן לך דוגמה של חוק שהעברתי אותו והאוצר החליט להקפיא אותו ולא העביר אותו במשך שנה וחצי.
יצחק וקנין: זה לא יעזור לאף אחד, החוק יעבור.
יצחק וקנין: בלי חוק אין פתרון.
דוד אזולאי: חוק אבטחת ראשי ערים, חוק שאני העברתי אותו והממשלה לא רצתה אבל העברתי אותו בניגוד לדעתה.
דוד אזולאי: התוצאה היא שהם עיכבו את החוק הזה במשך שנתיים.
דוד אזולאי: לכן אני אומר שאנחנו נרים את הדגל, אנחנו נרים את הכפפה הזאת ואני לכן חושב שצריך לקבל נתונים ממרכז המידע, לבוא לממשלה ולומר לה זה מול זה וכי בסופו של דבר היא תצטרך להוציא את הסכום הזה.
דוד אזולאי: ברור שחקיקה צריכה להיות מהירה ולבוא עם בשורה לאנשים האלה, לומר להם שביום רביעי הבא תהיה קריאה שנייה ושלישית.
משה גפני: מסעוד גנאים.
מסעוד גנאים: אני מצטרף לברכות על האירוח.
מסעוד גנאים: אני גם מברך על הצעד הזה שנבחרי הציבור הם שבאים לשטח.
מסעוד גנאים: לפי דעתי כך צריך להיות.
מסעוד גנאים: לא תמיד על האנשים לבוא אלינו לכנסת ולמשרדים שלנו אלא חשוב שגם אנחנו נצא לשטח ונראה את האנשים וננסה לפתור את הבעיות שלהם.
מסעוד גנאים: מה לא אמרנו בוועדת הכספים ובמליאת הכנסת על פרי הגליל?
מסעוד גנאים: כאן יש עניין רציני.
מסעוד גנאים: אמרתי פתגם בערבית שלאבד את מקור הפרנסה זה יותר קשה ויותר מסוכן מאשר לכרות או לקטוע את הצוואר.
מסעוד גנאים: אני מקווה שלא נצא מכאן רק עם תמונה.
מסעוד גנאים: נציגי הממשלה, אמרת אדוני היושב ראש, אומרים שהם מעוניינים אבל אין להם את הכלים.
מסעוד גנאים: בסדר, אנחנו מעוניינים ויש לנו את הכלים.
מסעוד גנאים: אם כן, בואו נממש את הכלים החוקתיים האלה ונלך או להצעת חוק או לכל צעד אחר כדי באמת נציל את המפעל הזה וכדי שהאנשים ישמרו על מקום הפרנסה שלהם.
משה גפני: יושב ראש ועד העובדים מוטי חזיזה.
משה גפני: אני נותן לך את רשות הדיבור רק בתנאי אחד והוא שאתה לא מתרגש.
משה גפני: תשאיר לי את ההתרגשות.
קריאה: מוטי יצא מבית החולים ביום שישי ואסור לו להתרגז.
מוטי חזיזה: אדוני היושב ראש, יש לי כמה דברים תורה לומר.
משה גפני: דברי תורה, זה בסדר.
מוטי חזיזה: זה שהגעתם לכאן, זה הרגע הגדול לציבור עובדה.
מוטי חזיזה: אתם הגעתם לכאן בזכות ציבור עובדים כשאתם מאמינים בשוויון ובצדק של העובד והולכים לפי האמרה האומרת: תנו לעובד לעבוד בכבוד.
מוטי חזיזה: באתם לכאן כדי לכבד את העובד.
מוטי חזיזה: לא באתם לכאן כדי לכבד אותי, לא להצטלם לעיתון ולא לטלוויזיה אלא באתם לכאן במטרה אחת.
מוטי חזיזה: יש לכם שליחות משמים.
מוטי חזיזה: באתם לכאן כדי להביע הערכה לציבור עובדי פרי הגליל.
מוטי חזיזה: אנחנו כחברי ועד העובדים, שליחים כמו שאתם שליחים של הכנסת שלנו בממשלה.
מוטי חזיזה: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר לך משהו.
מוטי חזיזה: חוני המעגל שרצה משהו, הוא רצה להוריד גשם, פנה לקדוש ברוך הוא ואמר לו שהוא רוצה שירד גשם כדי שישפיע שפע וברכה על כל העם.
מוטי חזיזה: גם כשירד גשם חזק, חוני המעגל לא קיבל את זה.
מוטי חזיזה: לא, אדוני הקדוש ברוך הוא, הוא ביקש ממנו להקל על העם ושיוריד לו גשם של ברכה.
מוטי חזיזה: אם חוני המעגל ידע לעמוד במשימה הזאת ודיבר עם הקדוש ברוך הוא כדי שירד גשם, כדי שייטב לכל עם ישראל, אדוני היושב ראש, אני יודע בדיוק מה אתה היום יכול לומר לכל ציבור עובדי פרי הגליל.
מוטי חזיזה: אני אומר לך משהו מפרשת השבוע.
מוטי חזיזה: קראתי את זה והייתי אצל אבוחצירה השבת.
מוטי חזיזה: זכיתי להיות בחברתו.
מוטי חזיזה: יוסף שואל פעמיים את אחיו: העוד אבי חי?
מוטי חזיזה: הוא שאל אותם פעם אחת ולכן למה הוא שואל שוב את השאלה?
מוטי חזיזה: אמרו לו שעוד אבינו חי אבל הוא שואל עוד פעם.
מוטי חזיזה: הוא לא שואל מפני שלא האמין להם אלא כדי לחזק את האמונה ולדעת שאביו יוסף חי.
מוטי חזיזה: הוא חי כדי להשפיע, שירד מצרימה וישפיע שפע ברכה על כולם.
מוטי חזיזה: ובסוף למה הוא זכה?
מוטי חזיזה: לברך את מי?
מוטי חזיזה: את בניו של יוסף, את אפרים ואת מנשה.
מוטי חזיזה: חבריי חברי הכנסת.
מוטי חזיזה: יושבים כאן חברי , הרב וקנין וכל חברי הכנסת, כולכם כאן מחוזקים באמונה ובדת ולא משנה אם מדובר במסגד או בכנסייה אלא לכולנו יש אלוהים אחד.
מוטי חזיזה: לכולנו יש אמונה אחת.
מוטי חזיזה: לכולנו ביחד יש דבר אחד: כולנו רוצים להתפרנס בכבוד.
מוטי חזיזה: כאן אני פונה אליך היושב ראש.
מוטי חזיזה: הרב גפני, האמונה שלך בקדוש ברוך הוא היא לא פחות משלי אלא יותר משלי.
מוטי חזיזה: אתה רואה מה אנחנו עוברים היום ולאן מגיעים.
מוטי חזיזה: חלילה, אני לא גולש לזה.
מוטי חזיזה: אני מבקש מכם דבר אחד.
מוטי חזיזה: אני לא נציג של הבעלים.
מוטי חזיזה: ברגע שאתם מכבדים את הבעלים, בפועל אתם מכבדים את העובדים.
מוטי חזיזה: אני אומר לכם חבריי חברי הכנסת שברגע שאתם תעזרו לבעלים, נתתם לו אולי מה שמגיע לו, אבל בסופו של דבר האמונה והשליחות שלנו אומרים שאתם באים לעזור לציבור העובדים כי תהיה לנו הזכות לבוא ולבקש מאותם בעלים.
מוטי חזיזה: על פיטורים אני לא מדבר כי זה לא ריאלי.
מוטי חזיזה: הבעלים שחושבים תמיד לפטר כי זה הפתרון, בורחים ממציאות החיים.
מוטי חזיזה: זאת טעות חמורה כי כך הם פוגעים בעצמם פעמיים כי אין מצב בעולם שמפעל עובד בלי עובדים.
מוטי חזיזה: אולי מפעל עובד בלי מנהלים, אבל בלי עובדים, גם אם תביא רובוטים, הרובוט צריך להיות מופעל על ידי מישהו וזה העובד שצריך להפעיל אותו.
מוטי חזיזה: אדוני היושב ראש, ראית את כל העובדים וכמה תקוות הם תולים בך.
משה גפני: בוועדה.
מוטי חזיזה: בוועדה שאתה עומד בראשה.
מוטי חזיזה: ראיתם כמה תקוות תולים בעמיר, באבישי, באילן ובכל אחד ואחד.
מוטי חזיזה: יש להם ציפיות מכם.
מוטי חזיזה: אני אומר לכם שזה לא קשור למפלגות.
מוטי חזיזה: אנחנו בני אדם.
מוטי חזיזה: בסופו של דבר כולם אמרו שאנחנו בני אדם שרוצים לעבוד ולהתפרנס בכבוד.
מוטי חזיזה: אני מבקש מכם ביראת שמים ובשליחות שבאתם לחצור הגלילית, תנו לנו את הזכות לעבוד ולא להיות לנטל על המדינה.
מוטי חזיזה: באותה הזדמנות אני רוצה לברך את ראש המועצה שלנו, את שמעון סוויסה שנמצא אתנו, את ראש עיריית צפת שגם הוא כאן.
מוטי חזיזה: אתם מדברים על כך – גם רוחמה אמרה זאת – שחצור צריכה להיות עיר.
מוטי חזיזה: תעזרו לראש הרשות שלנו, אם זה חשוב לכם, שיהיו כאן עוד מפעלים, שתהיה כאן עוד תעשייה ויהיו כאן עוד מקורות פרנסה ומכל קצוות הארץ – מטובה, מקריית שמונה ומעוד מקומות – נקבל את כולם בברכה.
מוטי חזיזה: זה יהיה מפעל שמעסיק אלפיים עובדים ולא 250 עובדים.
מוטי חזיזה: תודה רבה.
משה גפני: השם ישלח לך רפואה שלמה.
משה גפני: יונה פרטוך מההסתדרות.
יונה פרטוך: אני מסתכל ואני רואה את מיטב התוצרת הישראלית שיושבת כאן על השולחנות.
יונה פרטוך: אני לא בטוח שהגאווה הלאומית הולכת כאן במקביל.
יונה פרטוך: יש כאן סחורה יוצאת מן הכלל.
יונה פרטוך: רבותיי, איפה מייצרים את זה?
יונה פרטוך: כאן, בגליל העליון, בחצור הגלילית וזאת השופרה דשופרה של התוצרת הישראלית.
יונה פרטוך: מעבר לכך, חברים, אני חייב לציין שיש כאן הרבה דעות, חוות דעת או כל מיני רעיונות, אבל בסופו של דבר אנחנו מסתכלים בעיניים של העובדים ובסופו של דבר אנחנו עומדים מול רשימות המפוטרים.
יונה פרטוך: בסופו של דבר המשברים יוצאים ויורדים לפתחנו.
יונה פרטוך: אני אומר את זה כאן בצורה מאוד מאוד ברורה.
יונה פרטוך: אנחנו לא נוכל לעמוד במשבר הזה כאן בפרי גליל.
יונה פרטוך: אנחנו לא נוכל לעמוד במשבר הזה.
יונה פרטוך: ציינו כאן שלוש שנים, אבל העניין הזה נמשך כבר ארבע שנים ובוועדת הכספים היינו כבר לפני ארבע שנים.
יונה פרטוך: עשינו את הכול בהפגנות גדולות אל מול בנקים, אל מול חברי כנסת, אל מול הממשלה ואל מול משרד האוצר אבל זה נמשך ארבע שנים.
יונה פרטוך: עד הרגע הזה ממשלת ישראל לא הכניסה את היד לכיס ולא נתנה שקל.
יונה פרטוך: שיהיה ברור לכולם.
יונה פרטוך: יש כאן תהליך שאחד מרמה כאן את השני.
יונה פרטוך: ממשלת ישראל לא רואה בפריפריה מטרה.
יונה פרטוך: הדרת נשים?
יונה פרטוך: הדרת חרדים?
יונה פרטוך: זאת הדרת פריפריה.
יונה פרטוך: זאת החלטה בכוונה.
יונה פרטוך: זאת החלטה ברורה של ממשלת ישראל.
יונה פרטוך: אני קורא להם היום, אני קורא להם עכשיו, לא תצילו את השמונים האלה, לא נשאר כלום בגליל העליון עם אחוזי אבטלה של שמונה ותשעה אחוזים בחצור הגלית, עם פתרונות תעסוקתיים של נסיעה של שעה ורבע.
יונה פרטוך: הדבר הפרקטי יותר עליו אני חושב הוא שאולי אפשר לתת הלוואה על חשבון כדי למנוע ששמונים עובדים ילכו הביתה.
יונה פרטוך: אולי אפשר לתת שמונה מיליון על חשבון, שתהיה ערבות כזאת או אחרת, אבל לא ישב בתת ההכרה של העובד שהוא הולך הביתה.
יונה פרטוך: תנו בינתיים חיים.
יונה פרטוך: תגידו שאתם רוצים שהמקום יחיה, תראו הצהרת כוונות טובה.
יונה פרטוך: אתם לא עושים את זה.
יונה פרטוך: אתם מדברים ומדברים אבל תראו, תגידו שאתם נותנים על חשבון.
יונה פרטוך: האוצר אומר לבעלים שייתנו עד שנפתור את הבעיה, מה שנקרא גישור כי הכוונות טובות וכולם כביכול תומכים בחוק.
יונה פרטוך: אם הכול בסדר, אין כאן שום בעיה.
יונה פרטוך: תנו הלוואת גישור ואז אני אהיה רגוע יותר, העובדים יהיו רגועים וגם ועד העובדים יהיה יותר רגוע.
משה גפני: משה אפרים, הבעלים של המפעל.
משה אפרים: אני רוצה להודות לכל החברים שהגיעו לכאן.
משה אפרים: זה שהגעתם לכאן, מאוד מרגש אותי.
משה אפרים: ברמה האישית אני מאוד מאוד מעריך את זה.
משה אפרים: אני רוצה לומר כמה מלים בעניין של פרי הגליל.
משה אפרים: נוצר הרושם, כשאומרים כל הזמן הבעלים, לתת לו וכולי, לא צריך לתת לנו שום דבר כי גם לא לקחנו שום דבר.
משה אפרים: אני חושב שמוטי יודע ויונה פרטוק יודע שמהתחלה אמרתי – ועמדנו בזה והיום אתם יכולים לראות את כל התעשייה – שכל שקל שיהיה לנו, נשקיע בתוך המפעל.
משה אפרים: אני רוצה גם להודות שהמשכורת שלי היא לא חמישים, לא ארבעים וגם לא שלושים אלף שקלים בחודש.
משה אפרים: אני חושב שגם החברים יודעים מה משכורתי.
משה אפרים: אף אחד לא בא לגזור כאן קופון, לא בא לקחת כסף הביתה.
משה אפרים: אני מצהיר כאן שאף אחד לא לקח עשר אגורות מקופת פרי הגליל הביתה.
משה אפרים: אני מצהיר.
משה אפרים: באנו לעשות תעשייה בצפון ואני חושב שעשינו את זה.
משה אפרים: אני שמח שאתם כאן כדי לראות שאלה לא קלישאות וסיפורים אלא אתם רואים כאן את המפעלים עומדים ורואים את העובדים עובדים.
משה אפרים: יש כאן שישה מפעלים שונים בתוך מתחם פרי הגליל.
משה אפרים: אנחנו יצרנו ארבעה מפעלים חדשים בתוך המתחם הזה והגענו ל-280 עובדים כשהתחלנו ב-140, עשינו ולא דיברנו.
משה אפרים: הייתה לנו הבטחה.
משה אפרים: אני מעריך את עמיר פרץ ואת פואד.
משה אפרים: עמיר אמר בישיבה הראשונה שהוא דיבר עם פואד ופואד אמר שהוא הבטיח כי עד אז אמרו לי שאני חלמתי או אני הוזה.
משה אפרים: אני שמח שפואד אישר ואני מעריך מאוד את זה שהוא בא ואמר שהוא הבטיח.
משה אפרים: אנחנו השקענו 86 מיליון שקלים רק בהשקעות.
משה אפרים: אני לא מדבר על הקנייה.
משה אפרים: זה כסף רב.
משה אפרים: אם חברי אורן ממשרד האוצר חושב שהוא ייתן לי מענקים על ההשקעה, אני מודיע לך כאן מול המצלמות שלא נשקיע כאן שקל נוסף.
משה אפרים: עמיר פרץ הציע לחזי צאיג הצעה הוגנת לתת לנו את מסלול העובדים.
משה אפרים: בזמנו מר עופר עיני ביקש לא לפטר את העובדים כדי שיהיה להם ותק וזכי שלום הבטיח, אמר שאין בעיה, ביקש לחתום ואכן חתמנו.
משה אפרים: לא פיטרנו עובדים אלא נתנו להם להמשיך את הוותק.
משה אפרים: אם יצא מזה כאילו אכלנו אותה, אין לי יותר מה להוסיף.
משה גפני: אתה יודע איזו פרסומת אנחנו עושים עכשיו למפעל שלך?
משה אפרים: אני מעריך את זה מאוד.
משה אפרים: ברשותכם, חשוב לי לומר את הדברים.
משה אפרים: אני רוצה לומר לכם שאת התשלובת הזאת קיבלנו עם 400 מוצרים והיום אנחנו עומדים על 620 מוצרים וזה בתקופה של פחות משלוש שנים.
משה אפרים: אין לזה אח ורע בתעשייה.
משה אפרים: אנחנו עושים תעשייה נטו.
משה אפרים: אין שום סיבה בעולם שלא נקבל מה שמגיע לנו וזה לא שהבעלים יקבלו אלא המפעל יקבל.
משה גפני: ואתם גם מפעל מרוויח.
משה אפרים: המפעל לא מפסיד כסף.
משה אפרים: אני לא רוצה כלום.
משה אפרים: אני אמרתי שאני רוצה לצמצם אבל אומרים לי לא.
משה אפרים: שוב, אני שמח שיש כאן אוזן קשבת.
משה אפרים: שמעתי את מג'אדלה ואפילו התרגשתי מהדברים שלו.
משה אפרים: אנחנו לא טועים ואני חושב שאתם חושבים כמוני.
משה אפרים: תודה רבה לכולם.
משה גפני: במקומך, אחרי מה שהיה היום, הייתי משמיץ.
עמיר פרץ: תשאל בבקשה את נציגי משרד התעשייה, שייתנו לנו פעם אחת תשובה.
משה גפני: הם לא ייתנו תשובה.
משה גפני: נציג הסטודנטים ממכללת תל-חי, ביקשתם להתייחס.
תמר: שמי תמר.
תמר: אני לומדת במכללת תל-חי.
תמר: לפני הכול אני רוצה למסור בריאות שלמה למוטי חזיזה.
תמר: אני חושבת שאתה סמל ואתה עושה כאן עבודה מדהימה שכולנו יכולים ללמוד ממך.
תמר: אני חושבת שזה מאוד מאוד עצוב, מכאיב ואפילו מרגיז שצריך להתחנן על העתיד של המפעל ועל עתיד העובדים.
תמר: אני רוצה לומר שסטודנטים בוחרים לגור בפריפריה מתוך רעיון אמיתי לחזק אותה.
תמר: בעצם מה שאתם מראים כאן
תמר: בכך שמפטרים את העובדים זה שאין לנו כאן תעסוקה ואין לנו עתיד.
תמר: סטודנטים שרוצים להישאר כאן, הם עוזבים כי אין להם כסף, אין להם משכורות.
תמר: חברת הכנסת מירי רגב, אי אפשר להאשים כאן את קדימה.
תמר: את יושבת בממשלה.
משה גפני: מתחיל להיות מעניין.
משה גפני: את יכולה להצביע ליהדות התורה ולא חייבת להצביע דווקא לקדימה או לליכוד.
תמר: אני רחוקה שנות דור ממפלגת קדימה.
מירי רגב: הפתרון הוא להעלות את קדימה לשלטון.
מגלי והבה: זה מה שיהיה.
תמר: אני אומרת שצריך לתמוך בקו שהוא מעודד את העובדים, את הפריפריה ואת החלשים.
מירי רגב: לא דיברנו על זה אלא על תאגידי המים.
מגלי והבה: מירי, אפילו אם תרצי להגיע לקדימה, לא נקבל אותך.
מירי רגב: אין מצב שאני אגיע לקדימה.
משה גפני: הנרי אלקסלסקי, משפט קצר כי ההסתדרות כבר דיברה.
הנרי אלקסלסקי: רבותיי, מה שאתם רואים כאן, זאת הציונות.
הנרי אלקסלסקי: יושבים כאן העובדים ואין מאחוריהם אף אחד אלא רק אתם יכולים לעזור להם.
הנרי אלקסלסקי: אתם יכולים לקבל החלטה.
הנרי אלקסלסקי: לא מקובל עלי שנציגי האוצר באים לכאן ואומרים שאין להם תשובות.
הנרי אלקסלסקי: אם זה כך, לשם מה אתם באים?
הנרי אלקסלסקי: תשלחו את הדברים במכתב.
הנרי אלקסלסקי: אני פונה אליכם כחבר הנהגת ההסתדרות ואומר לכם תקשיבו לקולות של מוטי חזיזה.
הנרי אלקסלסקי: הוא מדבר בשם אותן משפחות שאין ביכולתם לסיים את החודש ואת השבוע.
משה גפני: אני ביקשתי מההסתדרות לאיים בהשבתה, אבל לא עושים את זה.
הנרי אלקסלסקי: אני פונה אליכם.
הנרי אלקסלסקי: אל תסתכלו אחורה אלא קדימה.
הנרי אלקסלסקי: אתם אחראים בפני כל משפחה ומשפחה.
משה גפני: ממרכז השלטון המקומי, אחרון הדוברים ואחר כך אני רוצה לסכם את הישיבה.
סמי מלול: עמדת מרכז השלטון המקומי שרואה בנושא הזה כנושא עם חשיבות רוחבית כלפי כלל ערי הפיתוח וערי הפריפריה.
סמי מלול: אני חושב שיש היום פתרון במסגרת חוק אזורי עדיפות לאומית.
סמי מלול: הממשלה יכולה להחריג את מפעל פרי הגליל ולקבל החלטה נקודתית.
משה גפני: מאז אני יושב ראש ועדת הכספים לא קיימנו ישיבות מחוץ לכנסת ואני חושב שאפילו סיורים כמעט ולא ערכנו.
משה גפני: אני חי בטראומה מתקופת מגוריי באופקים כאשר נסגר שם המפעל.
משה גפני: עמיר, אתה זוכר את זה.
משה גפני: אני הייתי שם בין המפגינים והייתי אצל משפחה באופקים כשהאישה פוטרה מהעבודה והבעל היה מובטל.
משה גפני: הייתי אצלם בבית והם הראו לי את המקרר הריק שלהם.
משה גפני: לא היה אוכל לתת לילדים.
משה גפני: פיטורי עובד אחד או עובדת אחת או זוג עובדים – כי יש זוגות עובדים במפעל – זאת שאלה של פיקוח נפש ופיקוח נפש במלוא מובנה של המילה.
משה גפני: אני חי בטראומה מהדבר הזה.
משה גפני: אגב, מאז אופקים התחילה לשקוע אבל זה סיפור בפני עצמו.
משה גפני: המשמעות של העניין היא שהישוב הזה ייסגר או שהוא יהיה ישוב של מובטלים.
משה גפני: זה מפעל עוגן.
משה גפני: מה שהולך להיות כאן, אין לזה כל הצדקה.
משה גפני: אני הייתי בטוח שאני מגיע לחצור, בכל אופן זאת נסיעה ארוכה מהמרכז, עם עוד חבר כנסת אחד או שניים וכמה חברי כנסת מהאזור, אבל אני שמח וגאה על כך שבאו כל חברי הכנסת.