GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: כשאתה לוקח את כוח הקנייה בישראל מול ברלין או מול לונדון, אי השוויון הופך להיות הרבה יותר גדול.
אבישי ברוורמן: היות והמחירים של המוצרים הבסיסיים כאן הרבה יותר גבוהים, כך גם יכולת הקנייה ואנחנו נופלים לתוך העולם השלישי.
אבישי ברוורמן: אנחנו מדברים על כלכלה יציבה.
אבישי ברוורמן: הכלכלה היציבה הזאת שאנחנו "תומכים" בה יצרה מצב בו קבוצות שלמות הן מחוץ למשחק והמעמד הבינוני של האנשים העובדים – אני לא יודע מה מקצועם של הקצינים שנמצאים כאן אבל בוגרים שלי באוניברסיטה שהם רופאים, עובדים סוציאליים ומורים – כשהם עושים את החישוב הכלכלי מה יהיה להם בעוד 1-15 שנים, אין להם.
אבישי ברוורמן: עכשיו השאלה אם אפשר לבנות גם כלכלה צודקת.
אבישי ברוורמן: אם כל הכלכלה היא שחבורה קטנה שחלקם לוקחים להם סכומי עתק של מנצחים וכללי עתק של מפסידים כי אין כללי משחק, אם החבורה הזאת שהכתיבה את כללי המשחק תמשיך לקבוע את הכלכלה.
אבישי ברוורמן: בארצות הברית זה הביא להתפוררות, זה גרם לחלק מהמשבר באירופה, או שנבנה כלכלה שיש בה גם אחריות אבל התקציב מוקצה בצורה אחרת והרפורמות הן אחרות.
אבישי ברוורמן: זה הדיון שצריך להתחיל כאן אבל בסופו של דבר זאת רק מערכת בחירות כי לצערי ראש הממשלה הוביל ליציבות אבל ב-15 השנים האחרונות הוביל למצב בו חיקינו את ארצות הברית והוריד מס לעשירים שהיו צריכים לסחוב אתם את המעמד הבינוני ואת הקבוצות החלשות.
אבישי ברוורמן: זה היה שקר בארצות הברית, זה היה שקר בעולם והשאלה של מדינת ישראל היא האם אנחנו יכולים לחזור למצב של כלכלה שיש בה גם תחרות אבל תקציב כי מבחינת ההוצאות הציבוריות שלנו היום לחינוך, לבריאות ולכל האספקטים האחרים אנחנו כבר יותר נמוכים מרוב המדינות האירופאיות.
אבישי ברוורמן: חלק מהסובסידיות שקיצצנו, וזה בסדר, בזמן שההתנהלות הייתה לא נכונה, עברנו עכשיו לקיצוניות השנייה.
אבישי ברוורמן: לכן אדוני היושב ראש, אני אשמח מאוד אם תקבע דיון לנושא ואני מניח שהנושא ימשיך לעלות על הפרק גם אם יהיו כל מיני פוליטיקות.
אבישי ברוורמן: אני רואה שיש מפלגה חדשה, כך שבטח יהיה לך מעניין.
משה גפני: איזו מפלגה?
מירי רגב: מפלגה שמאוד אוהבת את החרדים.
משה גפני: ביקשו ממני כולם תגובות אבל אמרתי שאני בכלל לא מבין בזה ולא הגבתי.
שי חרמש: לדיון הכולל הזה שאתה הולך לזמן, וטוב שהוא עולה על סדר היום, אני מציע להזמין את נציגי ועדת הריכוזיות.
שי חרמש: הבעיה המרכזית שראינו הייתה טיפול בריכוזיות אנכית.
שי חרמש: לא נעשה שום טיפול ברמה האופקית הענפית של הקמעונאיות.
שי חרמש: הנקודה הכי בולטת כמובן היא נושא רשתות המזון כאשר שבעים אחוזים מהרשתות האלה מוחזקות על ידי שתי רשתות.
שי חרמש: ענף התקשורת, גם הוא לא סובל מתחרותיות יתר.
שי חרמש: אני מסכם את זה במילה פשוטה ואומר שאם מביאים היום דיון, בוא נזכור שיש גם את ועדת הריכוזיות.
משה גפני: רבותיי נציגי הממשלה, ברשותכם אני מבקש לדחות את התשובה של הממשלה.
משה גפני: מה שאומר שי חרמש, כמו שאמרו חברי הכנסת האחרים שהציעו את ההצעות לסדר, הדברים נכונים.
משה גפני: אנחנו מדברים על כמה דברים שוועדת הכספים עוסקת בהם בתקופה הזאת והיא תמשיך לעסוק בהם עכשיו ביתר שאת.
משה גפני: ראשית, זה היה הנושא של הרפורמה במס שזה היה דבר חשוב שוועדת הכספים העבירה, לא קשור בכלל לוועדה שראש הממשלה הקים.
משה גפני: אנחנו עשינו את זה הרבה קודם.
משה גפני: נשאר מס היסף ועל שולחן מליאת הכנסת מונח חוק ששוכב עכשיו כאבן שאין לה הופכין מכיוון שאת כל הדברים אנחנו כבר ביצענו.
משה גפני: העברנו את זה בקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני: נשאר רק מס היסף והממשלה צריכה פשוט להעביר את זה במליאה בקריאה ראשונה, להעביר את זה לוועדה, אנחנו נאשר את זה כמובן תוך המגבלות שיצרנו ושהתברר לנו שזה יכול לפגוע במעמד הביניים.
משה גפני: הדבר השני הוא הריכוזיות.
משה גפני: ועדת הריכוזיות שאנחנו דרשנו מהממשלה להקים את הוועדה והיא אכן הקימה את הוועדה.
משה גפני: את הוועדה הזאת צריך בניגוד לוועדה החברתית כלכלית שהייתה מיותרת לחלוטין, אין לה שום ערך והיא לא מוסיפה כלום אלא רק סחבה זמן ללא צורך.
משה גפני: בנושא הזה של ועדת הריכוזיות דיברתי עם יושב ראש הוועדה, חיים שני, גם לגבי הנושא של חוק מיסוי רווחי הנפט והגז שעל פי החוק צריך להביא לכאן את הקרן של מטרות חינוך ורווחה.
משה גפני: עד סוף ינואר הם גם צריכים להביא אלינו את המיליארד ו-600 מיליון לסעיף ההתאמות.
משה גפני: הכול נכנס עכשיו יחד עם הנושא של חוק חינוך חינם מגיל שלוש וכל מה שנלווה לעניין הזה עם יום לימודים ארוך עד גיל תשע.
משה גפני: כל הדברים האלה הולכים להגיע בחודש הקרוב לוועדה.
משה גפני: אני מבקש ממנכ"ל משרד התעשייה שיהיה כאן
משה גפני: כדי להשיב על ההצעות לסדר ואולי גם שר התעשייה.
משה גפני: זה יהיה דיון שהוא יהיה דיון הרבה יותר רחב, גם מבחינת משרד התחבורה.
משה גפני: אני מבין שנציגי משרד התחבורה כאן.
משה גפני: אני מודה לכם ומתנצל, לא נמשיך את הדיון עכשיו אלא זה יהיה דיון בהקשר הרבה יותר רחב.
משה גפני: אני מודה לחברים שהעלו את ההצעות לסדר.
משה גפני: אני אמשיך את הדיון הזה בעזרת השם.
משה גפני: אני מבין מטמיר שההסכם עם תע"ש עומד להיחתם.
שי חרמש: מחכים למסמך שצריך להגיע כל רגע.
משה גפני: אז נחכה למסמך ואז נצטרך לאשר אותו.
משה גפני: אם זה ייחתם היום, אנחנו נאשר את זה מחר כדי להביא את ההלוואה לתשלום המשכורות של עובדי תע"ש.
מירי רגב: ההצבעה תהיה מחר או היום?
משה גפני: בינתיים זה עוד לא נחתם.
משה גפני: על סדר היום הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 185) (אי תחולת תקני דיווח כספי בין-לאומיים – הארכת הוראת השעה לגבי שנת המס 2010), התשע"א-2011.
משה אשר: שלום, משה אשר, פקיד השומה למפעלים גדולים וחבר בוועדה הנציבותית בנושאים האלה.
משה אשר: אני אתן קצת רגע.
משה אשר: האמת היא שמה שאנחנו מבקשים היום הוא משהו יחסית מינורי והוא גם מוסכם.
משה גפני: כן, אני הסתבכתי עם העניין הזה.
משה אשר: אני אנסה להסביר את הדברים ממש בקצרה.
משה אשר: ביולי 2006 המוסד לתקינה בחשבונאות מאמץ או קובע את תקן 29 בחשבונאות שאומר שעל פי הוראות התקן הזה חברות ציבוריות שכפופות לרשות ניירות ערך יהיו חייבות לערוך את הדוחות הכספיים שלהן לפי כללי חשבונאות בין לאומיים, כללי דיווח בין לאומיים, מה שנקרא IFRS.
משה אשר: הרעיון הוא כמובן הגלובליזציה והאחדת כללי החשבונאות, החיבור של המשק הישראלי לעולם וכל הדברים הטובים והנכונים האלה.
משה אשר: יותר מזה, התקן ההוא משנת 2006, תקן 29, מחייב החל משנת 2008 את כל החברות האלה אבל מאפשר להן גם לעשות אימוץ מוקדם יותר, החל משנת 2006, ומאפשר גם לחברות פרטיות, אם הן רוצות, להתחיל לדווח לפי כללי חשבונאות בין לאומיים.
משה אשר: מה הקשר בין כללי החשבונאות לבין דיני המס.
משה אשר: באופן עקרוני דיני המס הם ניזונים גם מדיני החשבונאות.
משה אשר: הקשר הוא כזה שככל שאין סתירה בין דיני המס, בין הוראות הפקודה, הפסיקה, לבין כללי החשבונאות, אז כללי החשבונאות מסייעים לנו בקביעת הכנסה חייבת, לכימות שלה, למדידה שלה וכדומה.
משה גפני: מתי נחתם ההסכם?
ליאת גרבר: ב-2006.
משה אשר: התקן החשבונאי.
משה גפני: אתה אומר שיש הסכם בין לאומי.
ליאת גרבר: ב-2006 וב-2008.
משה אשר: לא, אני אחזור שוב.
משה אשר: בשנת 2006 המוסד לתקינה בחשבונאות מאמץ את תקן 29 שאומר שהחברות הציבוריות החל משנת 2008 חייבות להגיש דוחות כספיים – לא דוחות למס אלא דוחות כספיים – לפי IFRS.
משה גפני: החל מ-2008.
משה אשר: החל מ-2008 חובה, אבל אפשר לעשות אימוץ מוקדם.
משה גפני: אנחנו היום ב-2012.
רוחמה אברהם-בלילא: מאז עברו כבר ארבע שנים.
משה גפני: מה היה במשך ארבע השנים האלה?
משה אשר: אני אסביר.
משה אשר: כללי ה-IFRS, אלה שני כרכים אדירים של הרבה תקנים ומלים.
משה גפני: מי הכין את זה?
משה אשר: הוועדה הבין לאומית לתקינה בחשבונאות שנמצאת באירופה.
משה אשר: אנחנו היינו צריכים בשנים האלה, בתקופה הזאת, ללמוד את התקנים, לראות עד כמה הם משנים לנו בקביעת ההכנסה החייבת.
משה אשר: את העבודה הזאת כבר סיימנו.
משה גפני: למה אנחנו צריכים להצטרף לזה?
משה גפני: כי אנחנו רוצים להיות חלק מהעולם?
משה אשר: המוסד לתקינה בחשבונאות, זה לא עניין של מסים אלא זה עניין של חשבונאות, בגלל הגלובליזציה בעולם וכדי שכל משקיע בעולם יקרא את הדוחות הכספיים של כל פירמה רצינית ציבורית נסחרת בשפה שהוא מכיר אותה.
משה אשר: לכן יש מקום לאחד את השפה החשבונאית כדי שכל אחד יוכל לקרוא את הדוחות הכספיים באותה שפה.
משה אשר: לא לכל מדינה יש את הכלל שלה אלא קוראים בשפה אחידה.
משה אשר: זאת השפה האחידה.
משה אשר: מכיוון שדיני המס של מדינת ישראל נשענים חזק מאוד על כללי החשבונאות, היינו צריכים לבדוק מה קרה בדרך.
משה אשר: האם כללי החשבונאות הישנים הישראלים לעומת ה-IRFS, האם קרה שם משהו שישפיע על חבויות המס של החברות השונות.
משה אשר: הוועדה עבדה ופעלה שנים ביחד עם לשכת רואי חשבון, עם לשכת עורכי הדין, עם נציגי פורום מנהלי כספים ראשיים וכדומה והגענו למסקנות שרובן משותפות.
משה אשר: כבר גיבשנו תזכיר חוק.
משה אשר: ממש בימים אלה תזכיר החוק פורסם ואנחנו הולכים לעשות דיון נוסף עם אותן לשכות, ממש בזמן הקרוב, כדי לגבש ברמת הניסוחים כדי שנגיע לכאן עם כמה שפחות מחלוקות בנושאים האלה.
משה אשר: בינתיים מה שקרה כבר אז בתיקון 174 בשנת 2010 אמרנו שכרגע בקביעת ההכנסה החייבת לצורכי מס, נשהה את ההשלכות של ה-IFRS.
משה אשר: זה כבר תיקון שנעשה.
משה אשר: קבענו את זה לשנים 2007, 2008 ו-2009.
משה אשר: עכשיו צריך להאריך את זה ל-2010 ו-2011.
משה אשר: הארכות אלה מוסכמות.
משה אשר: אני אישית דיברתי עם נציגי הלשכות.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל אתה לא מדבר כאן על 2011.
משה אשר: אנחנו מבקשים להוסיף.
משה אשר: האמת היא שתזכיר החוק הזה היה בשנה שעברה ולא הגיע.
משה אשר: היינו צריכים לסיים את זה בשנה שעברה, אבל לא הגענו לשם.
שגית אפיק: אם היינו מסיימים בשנה שעברה, הייתם מסתפקים ב-2010?
משה אשר: כן.
שגית אפיק: אבל תזכיר החוק עדיין לא מוכן.
משה אשר: תזכיר החוק מוכן.
שגית אפיק: כן, אבל הוא עדיין לא יצא.
רוחמה אברהם-בלילא: גם אם הוא מופץ, לפעמים לוקח חצי שנה.
שגית אפיק: אתם הבאתם את זה בסוף 2011 בכל מקרה כהצעת חוק.
פניה קירשנבאום: הם הביאו את זה כבר כהצעת חוק או כתזכיר חוק?
שגית אפיק: אל הוועדה זה הגיע באוגוסט.
שגית אפיק: אני חושבת שפרסמתם אותה ביוני ועד שזה עבר קריאה ראשונה, לקח זמן.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל מה הדחיפות לעשות עכשיו חצי תיקון?
משה אשר: לא, זה למעשה לשמור על המצב הקיים.
משה אשר: בואו נעשה סדר.
משה אשר: כרגע אנחנו רוצים לשמור על מצב רגיל.
משה אשר: כרגע יש הוראת השהייה ל-2007, 2008 ו-2009.
משה גפני: זה נוגע רק לרשות המסים?
משה אשר: זה תיקון של פקודת מס הכנסה.
משה אשר: זאת רק רשות המסים.
משה גפני: אני ראיתי פנייה למנהל הרשות לניירות ערך, פנייה של אחת מחברות הכנסת שכתבה שלא מפעילים את ה-IFRS ברשות לניירות ערך ויש מישהו מהטייקונים שניצל את זה וכן פעל על פי ה-IFRS שגרם לו להרוויח כסף.
משה גפני: מכתב של חברת כנסת.
משה אשר: זה לא קשור למסים, כך שאני אישית לא מכיר את זה.
משה גפני: לכן אני שואל אותך.
משה גפני: דיברתי אתה.
משה אשר: אני אומר שזה בעולם החשבונאי נטו.
משה אשר: קודם כל, ה-IFRS חל על החברות האלה.
משה אשר: .
שגית אפיק: גם על הציבוריות וגם על הפרטיות.
ליאת גרבר: הפרטיות יכולות לבחור אם לאמץ.
משה אשר: אני אומר שרשות ניירות ערך למעשה אחראית, היא מפקחת על החברות הציבוריות והיא באמת מחייבת אותן ליישם את ה-IFRS ובודקת את זה.
משה גפני: לא, אני הבנתי שהם עדיין לא עושים את זה.
משה אשר: לא, הם עושים את זה כבר שנים.
משה אשר: נכון שב-IFRS יש הרבה באגים אבל אלה באגים של כל העולם ואלה לא המצאות שלנו.
משה אשר: אנחנו שואבים בצורה אוטומטית את ה-IFRS.
משה גפני: ה-IFRS חל גם על הרשות לניירות ערך.
משה אשר: ודאי.
משה גפני: אתם מבקשים עכשיו שזה לא יחול אצלכם.
משה אשר: תקופת מעבר קצרה.
פניה קירשנבאום: זה כבר מ-2006.
משה גפני: מ-2008.
משה גפני: ב-2006 זה נקבע וזה יתחיל ב-2008.
משה אשר: אני אומר שהדברים מסוכמים אתם.
פניה קירשנבאום: אני לא מכירה את מה שקורה שם.
פניה קירשנבאום: אל תסביר, אני אקרא את זה אחר כך כי חבל על הזמן שלנו, אבל אני שואלת האם ה-IFRS הוא מחמיר את התנאים.
משה אשר: הוא שונה לכל הכיוונים.
פניה קירשנבאום: אבל זה משנה את רמות המיסוי?
משה אשר: זה דבר שהוא להרבה כיוונים.
משה אשר: צריך פשוט לנטרל אותו, לגמור את העבודה שעשינו כדי שהעבודה אותה עשינו לא תהיה רטרואקטיבית שנה אחורה.
משה אשר: אנחנו נגמור את זה השנה ואנחנו רוצים לעשות את זה מתחילת ינואר.
פניה קירשנבאום: אז אתם מתחילים ממש שיטת מיסוי חדשה.
משה אשר: לא.
משה אשר: אלה התאמות.
משה אשר: בסופו של דבר יהיו מספר התאמות ל-IFRS.
ליאת גרבר: בכללים החשבונאים יש מה שנקרא דוח התאמה למס שמתאים לכללים החשבונאים לדיני המס.
פניה קירשנבאום: מדובר על החברות הגדולות והציבוריות.
ליאת גרבר: זה נכון תמיד.
ליאת גרבר: בגלל שהכללים החשבונאים שונו, למעשה כללי המשחק שונו, אנחנו צריכים לעשות התאמה לצורכי מס וההתאמה צריכה להיות בסיכום עם כל הגופים.
שגית אפיק: מתי אתם מעריכים שזה יגיע אלינו?
משה אשר: תזכיר חוק כבר הפצנו.
משה אשר: אנחנו קבענו סדרת דיונים.
משה גפני: מה זה תזכיר חוק?
משה גפני: מה גודלו של תזכיר החוק?
משה אשר: הוא לא גדול.
משה אשר: עמודים בודדים.
פניה קירשנבאום: 170-180.
משה אשר: אני חושב שלושה-ארבעה עמודים.
משה אשר: מסתבר שפקודת מס הכנסה הייתה די מוגנת מה-IFRS ויש לנו רק התאמות.
משה גפני: מה יש בתזכיר החוק?
משה אשר: זה כבר להיכנס לעומק.
משה גפני: לא פרטים אבל מה יש בו.
משה אשר: התאמות.
משה אשר: דבר כזה יחול ודבר כזה לא יחול.
משה גפני: אתה אומר שתזכיר החוק הוא ארבעה עמודים.
משה אשר: כללי החשבונאות הם ספרים והיינו צריכים ללמוד את הכול ולהשוות לעומת הספרים שיש היום בכללי החשבונאות הישראלים, לראות מה הפערים, לראות האם זה משליך על מס הכנסה או שמס הכנסה ממילא לא שם.
משה אשר: בסוף נשארו דלתות.
ליאת גרבר: למעשה אנחנו מאמצים את כל התקן ורק דברים מסוימים שרצינו לעשות בהם התאמות, רק את ההתאמות הללו עשינו.
משה גפני: וזה ארבעה עמודים?
משה אשר: נצטרך להסביר לכם את הכול.
שגית אפיק: אצלנו בוועדה זה ייקח זמן רב.
ליאת גרבר: לא, חלילה.
ליאת גרבר: לרואי החשבון נצטרך להסביר הרבה זמן, אבל לא לכם.
משה אשר: זהו.
משה אשר: רק להחיל על 2010 ועל 2011 כדי לייצר רציפות בדיני המס.
משה גפני: פניה, מה את אומרת?
פניה קירשנבאום: עכשיו הודיעו לי ששני כרטיסי אשראי שלי ברשימה של ה-400 אלף ואני צריכה לדעת מה עושים עם זה.
פניה קירשנבאום: האקרים פרצו למאגר ויש רשימה.
משה גפני: את מסכימה להצעת החוק?
שגית אפיק: נקריא את הצעת החוק.
שגית אפיק: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 185) (אי תחולת תקני דיווח כספי בין-לאומיים – הארכת הוראת השעה לגבי שנת המס 2010), התשע"ב-2012 1.
שגית אפיק: תיקון כותרת פרק שביעי לחלק ד' בפקודת מס הכנסה (להלן – הפקודה), בכותרת פרק שביעי לחלק ד', במקום "2007, 2008 ו-2009" יבוא "2007 עד 2011".
שגית אפיק: תיקון סעיף 87א בסעיף 87א לפקודה, במקום "2007, 2008 ו-2009" יבוא "2007 עד 2011".
משה גפני: יש מישהו שמשתתף בישיבה ורוצה להביע עמדה?
משה גפני: בעד אישור הצעת החוק – פה אחד הצעת החוק אושרה
משה גפני: על סדר היום הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – זכאות להשלמת תגמול צורך), התשע"א-2011 של חבר הכנסת .
זאב בילסקי: במהלך הטיפול שלי בנושא של ניצולי השואה, מצאתי בוועדה הזאת עזר רב ביותר ואני באמת מודה לך אדוני היושב ראש בפתח דבריי על הרגישות המיוחדת שאתה מפגין כלפי ניצולי השואה.
זאב בילסקי: חלק מהרגישות הזאת באה לידי ביטוי בהצעת החוק הזאת שהממשלה הסכימה לה.
זאב בילסקי: זאת הצעת חוק שהיא ערכית.
זאב בילסקי: זאת לא הצעת חוק כספית, היא לא עולה אגורה אחת לאף אחד אלא אנחנו פשוט חושבים שהמלים נצרך ונזקק, אלה לא מלים שמתאימות לניצולי השואה.
זאב בילסקי: בכך אנחנו מביעים יחס של זלזול וחוסר כבוד לניצולי שואה, ברגע שאנחנו אומרים לו שהוא עכשיו נזקק ונצרך.
זאב בילסקי: כל מה שאני מבקש אדוני היושב ראש, ואני אשמח לכל הצעה יצירתית, זה פשוט לשנות את המינוח הזה כדי להחזיר את קצת הכבוד שאנחנו יכולים לתת לאלה שחיים בתוכנו.
משה גפני: אני מציע, כדי לא לפגוע בניצולי השואה מבחינת המינוחים, וזאת בעצם הכוונה שלך שעומדת ביסוד חקיקת החוק הזה ואני לגמרי מסכים אתה.
משה גפני: אני מציע שיהיה כתוב זכאי לתשלום מיוחד במקום נצרך.
גליה מאיר: אני היועצת המשפטית של הרשות לזכויות ניצולי השואה.
משה גפני: הרשות עושה עבודה מצוינת.
גליה מאיר אריכא: תודה.
משה גפני: כך אומרים העוזרים שלי.
זאב בילסקי: גם אני אומר.
ליה שמטוב: אני מצטרפת.
משה גפני: גם אני אומר.
גליה מאיר אריכא: בחקיקה יש לנו הגדרה של תגמול מיוחד, גם בחוק נכי מלחמה בנאצים וגם בחוק נכי רדיפות הנאצים.
שגית אפיק: אולי נאמר תשלום מיוחד א' לנצרך ותשלום מיוחד ב' לנזקק.
גליה מאיר אריכא: תשלום יכול להיות קצבתי ולאו דווקא מענק.
גליה מאיר אריכא: נצטרך להגדיר כאן שתי זכאויות, לא רק נצרך אלא גם נזקק.
שגית אפיק: נעשה תשלום מיוחד א' ותשלום מיוחד ב'.
יוסי חיות: אנחנו לא בטוחים שצריך.
יוסי חיות: אנחנו חושבים שתגמול זה יכול להיות דבר שהוא מספיק גם לנצרך וגם לנזקק.
יוסי חיות: אלה הגדרות שלא חייבות להופיע בחוק.
יוסי חיות: אני כאן עם שני סטודנטים שלי שעזרו לי בעבודה.
יוסי חיות: יזמנו את זה אחרי שפנו אלינו ניצולי שואה.
משה גפני: מה העמדה שלכם לגבי מה שהצעתי עכשיו?
יוסי חיות: אנחנו הצענו הרחבת תגמול כדי לא ליצור קטגוריזציה נוספת בתוך החוק.
משה גפני: זה לא מועיל.
משה גפני: אתם מתנגדים לזה שיהיה כתוב תשלום מיוחד א' ותשלום מיוחד ב'?
משה גפני: אם אין התנגדות, לי זה חשוב מאוד שזה יהיה בנוסח הזה בגלל טובתם של ניצולי השואה ואני לא רוצה לפרט.
משה גפני: כוונת המחוקק – אני רוצה להגיד לפרוטוקול באופן חד משמעי – במקרה הזה חבר הכנסת לא מתכוון לשנות בהחלטות הכנסת, בהחלטות הממשלה, בכל הנושאים שנוגעים לטובתם של ניצולי השואה.
משה גפני: הוא לא מתכוון לשנות שום דבר.
משה גפני: הוא רוצה שלא תהיה פגיעה בכבודם של ניצולי השואה דרך מינוחים שאולי פוגעים בהם.
משה גפני: לכן אני מציע את ההצעה הזאת כאשר מדובר במינוח שכמובן לא פוגע בהם אבל לא משנה כלום, לא בהליך חקיקה שמתנהל כאן ולא בחוקים שכבר התקבלו.
יוסי חיות: הערכתי הרבה לחבר הכנסת בילסקי.
יוסי חיות: את הצעת החוק יזמנו אפילו יחדיו כדי שיהיו ניצולי שדואה שלא באו למצות את הזכויות שלהם כי הם לא רצו להיקרא נזקק או נצרך.
משה גפני: זה מה שמשתנה.
יוסי חיות: זה מה שאמור להשתנות.
יוסי חיות: זה שינוי סמנטי אבל יש לו חשיבות רבה מאוד לעניין מיצוי הזכויות.
אורית בקר: עורכת דין אורית בקר מהמשרד לאזרחים ותיקים.
אורית בקר: אני אומר שלושה דברים.
אורית בקר: ראשית, במוקד הפניות של המשרד התקבלו בעבר פניות מניצולי שואה שהתרעמו על אופן המינוח ומצאו שזה פוגע בהם בצורה זו או אחרת.
משה גפני: עכשיו בילסקי משנה את זה.
אורית בקר: יחד עם זאת, היות שמדובר בחוקים שנמצאים תחת סמכות הרשות, אנחנו כן נתיישר עם ההגדרות שמתאימות להם כמובן כי מדובר בתשלומים.
אורית בקר: אני חושבת וסבורה שמן הראוי במינוחים שמתחלפים להתייעץ גם עם הארגון היציג של ניצולי השואה שהוגדר בהחלטת הממשלה ולכן צריך לשמוע גם את דעתו.
משה גפני: דעתך מקובלת עלי.
משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להעיר?
משה גפני: אני מקבל את עמדת המשרד לאזרחים ותיקים ולקריאה השנייה והשלישית, לפני שנשלים את החקיקה, נזמין את הארגון היציג של ניצולי השואה.
משה גפני: לקריאה הראשונה ננסח את זה.
משה גפני: מה שמציעה עורכת הדין אורית בקר, צריך לומר לארגון היציג של ניצולי השואה שיבואו לישיבה לקראת הקריאה השנייה והשלישית ואז נשלים את העניין הזה.
משה גפני: אני מדגיש וחוזר ומדגיש לפרוטוקול שהצעת החוק של חבר הכנסת כפי שנאשר אותה היא אך ורק לתת כבוד לניצולי השואה מבחינת המינוח.
משה גפני: הוא לא משנה, לא מעלה ולא מוריד, לא בחקיקה קיימת, לא בחקיקה שמתנהלת עכשיו, לא קשור בכלל לעניין הזה.
משה גפני: זה בא רק על מנת לתת כבוד, ויש לז גם השלכה מעשית כפי שנאמר כאן כי יש ניצולי שואה שבגלל המינוח הזה לא פונים.
עפרה רוס: זה מקובל עלינו אבל שנעשה את זה בתיאום.
עפרה רוס: שכל הקטע של החקיקה ייעשה אתנו בתיאום.
משה גפני: מה שהן לא מסכימות, גם אני לא מסכים.
שגית אפיק: התיקון צריך להיעשות גם בחוק נכי רדיפות הנאצים וגם בחוק נכי המלחמה בנאצים.
שגית אפיק: תנו לנו איזושהי הסמכה לניסוחים הקטנים כי זה צריך להיות.
משה גפני: תעשי את זה בהסכמה עם המציע.
שגית אפיק: בהסכמה עם המציע, בוודאי.
שגית אפיק: יש חוק נוסף שעוסק בניצולי שואה וזה חוק הטבות לניצולי שואה אבל אנחנו לא בטוחים אם צריך לתקן שם, מה גם שלמשרד המשפטים יש עמדה בעניין הזה.
שגית אפיק: בשלב של הקריאה הראשונה אנחנו לא נתקן את חוק הטבות לניצולי השואה ונבחן את זה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
משה גפני: אנחנו משנים את זה לתשלום מיוחד.
שגית אפיק: משנים את זה לתשלום מיוחד א' ותשלום מיוחד ב'.
שגית אפיק: זה גם בחוק נכי רדיפות הנאצים וגם בחוק נכי המלחמה בנאצים.
שגית אפיק: אני מבינה שאין עלות תקציבית לחוק הזה אלא מדובר בסמנטיקה בלבד.
משה גפני: אין עלות תקציבית מכיוון שאין שום שינוי בכל המערכות שנוגעות בעניין הזה, לא בחקיקה קיימת ולא בחקיקה שמתנהלת עכשיו.
שגית אפיק: זאת תהיה זכאות לתשלום מיוחד.
משה גפני: זכאות לתשלום מיוחד א' ו-ב'.
משה גפני: בעד אישור הצעת החוק – פה אחד הצעת החוק אושרה.
זאב בילסקי: אדוני היושב ראש, אני רוצה להודות לעורך דין יוסי חיות ולסטודנטים שבאו אתו.
זאב בילסקי: הוא הקים בהתנדבות קליניקה של סטודנטים שעוזרים לניצולי שואה ואילולא אתם, החוק הזה לא היה בא לעולם.
זאב בילסקי: אני רוצה להודות לכם.
זאב בילסקי: שגית, אני רוצה להודות לך באופן מיוחד.
זאב בילסקי: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר לך שאם היית יודע באיזה שעות אנשי הוועדה מטפלים בחוקים, פשוט לא להאמין.
זאב בילסקי: הם עושים זאת ברצינות.
זאב בילסקי: כבוד לי לעבוד אתכם.
משה גפני: מתקדם משהו עם הזכאות למקבלי השלמת הכנסה?
עפרה רוס: מתקדם.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת הכספים בנושא של הקרן להצלת ארגונים חברתיים.
רוחמה אברהם-בלילא: זאת הייתה הצעה שלי.
רוחמה אברהם-בלילא: את כל הנושא הזה אנחנו גוררים כבר קרוב לחודשיים וחצי, אם לא שלושה חודשים, מהרגע בו גילינו שהן האוצר והן משרד הרווחה הסכימו לקחת את הכסף הזה שנועד בעקבות אותה הצעת מחליטים של הממשלה, שלריין כמאתיים מיליון שקלים לטובת הארגונים החברתיים כאשר בפועל מה שקרה זה שבשנת קרוב ל-110 מיליון שקלים שהיו אמורים להיות מועברים לקרנות הללו, לא הועברו.
רוחמה אברהם-בלילא: בישיבה הקודמת ביקשתי ממשרד הרווחה וממשרד האוצר לשבת ולראות איך אנחנו בכל זאת מתקדמים בסוגיה הזאת.
רוחמה אברהם-בלילא: אני אומר לכל המשתתפים כאן, כחברה בוועדת הכספים, כרכזת האופוזיציה, אני תכף אשמע אתכם ואני מניחה שתאמרו לי שלא הייתה כל התקדמות, אבל אני לא מתכוונת לשבת בשקט.
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נארגן קואליציה של כל חברי הוועדה ובהעברות אנחנו נדע להביא את הכסף הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: נדע להביא את הכסף הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: לא אני, לא חבר הכנסת אורלב, לא חבר הכנסת גפני נסכים למהלך שבו אנחנו נשמע שמרימים ידיים.
רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לשמוע אתכם ואני אשמח לשמוע גם את הארגונים החברתיים.
עדו בן-ששון: לא שלא הייתה התקדמות אבל מאחר שהקטנת היקף הסיוע נעשה במסגרת החלטת ממשלה, כרגע אין לנו כוונה להביא החלטת ממשלה חדשה ולהחזיר כסף או להעביר כסף חדש או משהו דומה.
רוחמה אברהם-בלילא: אתה מהאוצר או מהרווחה?
עדו בן-ששון: אני מהאוצר.
רוחמה אברהם-בלילא: משרד הרווחה, שר הרווחה לא מתכוון להביא הצעת מחליטים חדשה ואחרת?
יריב לוין: אני אומר את עמדת המשרד.
יריב לוין: אנחנו כמשרד - הרי כל האופרציה של קרן הסיוע נעשתה דרך הגופים שלנו – ברגע שתהיה החלטת ממשלה כזאת, אנחנו ערוכים ומוכנים להניע מחדש ועדת תמיכות בתיאום עם שבעת משרדי הממשלה ששותפים לכך.
יריב לוין: זה כאשר תתקבל החלטה בממשלה, אבל עוד לא התקבלה החלטה בממשלה.
רוחמה אברהם-בלילא: יריב, כדי שתתקבל החלטת ממשלה, השר הנוגע בעניין צריך להניח הצעת מחליטים.
רוחמה אברהם-בלילא: מכיוון שהייתי שרה, אני יודעת את זה.
רוחמה אברהם-בלילא: השאלה היא לא אם יש בכוונת המשרד לתמוך בהצעת מחליטים כזאת.
רוחמה אברהם-בלילא: זאת לא הייתה השאלה שלי.
רוחמה אברהם-בלילא: השאלה שלי מופנית ישירות לשר הרווחה ואולי אתה תדע לענות ואולי לא, אבל אני אשמח אם תשאל אותו כדי שהוא ישיב.
רוחמה אברהם-בלילא: השאלה היא האם יש בכוונת המשרד להניח הצעת מחליטים חדשה כדי שתחזיר את התקציב הזה לעמותות הללו.
רוחמה אברהם-בלילא: גם להגיד לא יודע זה בסדר.
רוחמה אברהם-בלילא: גם להגיד שאתה מוכן לבדוק עם השר, זה בסדר.
יריב לוין: אני מעדיף שזאת תהיה התשובה שלי, שאנחנו נבדוק.
יריב לוין: מכיוון שאני עובד עם המנכ"ל, אני לא יכול להתחייב בשמו של השר ואת שואלת אותי שאלה לגבי השר.
יריב לוין: אני מעדיף להשאיר את זה כך.
יריב לוין: אני כרגע לא יודע.
רוחמה אברהם-בלילא: אני פותחת את הדיון.
רוחמה אברהם-בלילא: אני אאפשר לכל אחד לדבר ואני אשמח אם תוכל לשאול את המנכ"ל שלך מה כוונת המשרד בעניין הזה.
יריב לוין: עמדתנו באופן עקרוני היא חד משמעית בעד מהלך כזה.
רוחמה אברהם-בלילא: יופי, אז אני רוצה לשמוע האם בכוונת המשרד להוביל מהלך כזה, כן או לא.
רוחמה אברהם-בלילא: האם אתם מתכוונים להניח הצעת מחליטים.
רוחמה אברהם-בלילא: אני אשמח אם תוך כדי הדיון המתנהל כאן, תוכל לברר ולחזור אלינו עם תשובה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני פותחת את הנושא לדיון.
רוני בר-און: אני רואת חשבון רונית בר-חן, מנהלת הכספים של ויצ"ו עולמי.
רוני בר-און: כידוע לכם ויצ"ו הוא ארגון שקיים כבר תשעים שנים, ארגון שנוגע בכל תחומי החיים, במעונות, בבתי ספר כאשר לוויצ"ו יש עשרה בתי ספר, 178 מעונות, שלושים מרכזים קהילתיים, שישים סניפים ברחבי הארץ, שני מקלטים לנשים מוכות ומרכזים למניעת אלימות.
רוני בר-און: פעילות גדולה מאוד.
רוני בר-און: ויצ"ו שנים פעלה בכל תחומי החיים בארץ וגייסה כספים גם בארץ וגם בחוץ לארץ, בעיקר בחוץ לארץ.
רוני בר-און: בשנים האחרונות חלה ירידה ואני יכולה לומר שבחמש השנים האחרונות התרומות שמגיעות מחוץ לארץ לוויצ"ו ירדו בארבעים אחוזים.
רוני בר-און: ויצ"ו במהלך השנים צברה עשרות מיליוני שקלים של הפסדים.
רוני בר-און: כמו שאתם יודעים, כאשר ויצ"ו מפעילה את המעונות שלה, היא חסומה מבחינת המחירים שהיא יכולה לקבל על השירותים שהיא נותנת לעשרות אלפי ילדים בארץ ומצד שני המחיר הוא מחיר שנקבע.
רוחמה אברהם-בלילא: כשאת אומרת ירידה של ארבעים אחוזים, זה לשנת הכספים 2011 שהסתיימה?
רוני בר-און: משנת 2007 ועד היום, יש ירידה של ארבעים אחוזים בהיקף התרומות.
רוני בר-און: כידוע לכם ויצ"ו מגייסת את התרומות שלה לא בעזרת מגייסים שגוזרים קופונים אלא יש לנו רשת חברתית שפרוסה בכל העולם.
רוני בר-און: החברות נאמנות, עובדות ומתאמצות אבל פשוט המצב בעולם הביא לכך שאנשים לא יכולים לתרום כפי שתרמו פעם.
רוחמה אברהם-בלילא: מה היקף הסיוע שוויצ"ו קיבלה מהממשלה מהתקציב הזה שחולק?
רוני בר-און: ויצ"ו לא מקבלת סיוע מהממשלה.
רוני בר-און: ויצ"ו מוכרת שירותים לממשלה.
רוני בר-און: ויצ"ו למעשה מוכרת שירותים לממשלה בתחומים שונים כי הממשלה פשוט צריכה את הסיוע הזה.
רוני בר-און: לדוגמה, לוויצ"ו יש בית ספר לילדים פוסט אשפוזיים שנמצא באחוזת ילדים בחיפה.
יריב לוין: אבל זה לא סיוע אלא זה שישים מיליון שקלים.
רוני בר-און: שישים מיליון שקלים הם בפירוש עבור מכירת שירותים.
רוני בר-און: אתם רוכשים שירותים.
רוני בר-און: אנחנו מחזיקים ילדים פוסט אשפוזיים ואתם מממנים 68 אחוזים מעלות האחזקה שלהם והשאלה היא איפה יתר הכסף.
רוני בר-און: כל המוסדות של ויצ"ו הם מוסדות ותיקים שקיימים כבר קרוב לשבעים שנים ואפילו יותר.
רוני בר-און: יש לנו בעיות מאוד קשות של תשתיות בכל המוסדות שלנו כיוון שאלה מוסדות מאוד מאוד ותיקים וכספים כדי לשפץ את התשתיות האלה, אין.
רוני בר-און: אתה הרי לא יכול לגייס כספים כדי לתקן ביוב.
רוני בר-און: אף אחד לא תורם כסף כדי לתקן ביוב.
רוני בר-און: כשיש לך שבעה בתי ספר שזקוקים לעזרה הזאת, אתה פשוט קרוע.
רוני בר-און: קחו בית ספר כמו הדסים, אפילו מקום כמו הדסים, המועצות המקומיות היום כבר לא משתפות פעולה.
רוני בר-און: נוצר מצב שוויצ"ו לא מקבלת תמיכה לא מהממשלה ולא מהמועצות המקומיות שלמעשה הכספים עוברים דרכן והן חוסמות אותו אצלן.