GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: ברגע שזה חיוב, זה אולי לא דמוקרטי – כך היה הביטוי – שהכנסת לא דנה בזה.
משה גפני: בג"ץ אומר דבר נכון.
אורי מקלב: במקרה הזה אפילו אתה מסכים וזה באמת חריג.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אנחנו רוצים לדון בהצעת חוק שאתה ביקשת ממני להגיש, הצעת חוק שלך ושלי, לגבי מערכת היחסים בין השלטון המקומי ותאגידי המים והביוב.
אורי מקלב: זה כבר לא נושא של כסף.
אורי מקלב: זאת לא עלות לצרכן, לא לאוצר ולא לתאגידי המים.
אורי מקלב: מדובר במערכת עסקים שקבעו אותה עם חקיקת חוק תאגידי המים ושם הפרידו הפרדה מוחלטת בין הרשות המקומית לבין תאגידי המים.
אורי מקלב: ניסו כמה שיותר להפריד ביניהם כך שלא יהיה כל ממשק ושום יכולת השפעה ויכולת עבודה משותפת אבל התוצאות היו בהתאם.
אורי מקלב: הגישו לנו כאן תמונה ורודה שמראה שכמה עצמאות שניתנה לתאגידי המים, כך הם יכלו להיות יעילים יותר, טובים יותר וזולים יותר, אבל התברר שהדברים לא כאלה.
אורי מקלב: אחת הדוגמאות הייתה שכאשר רשות ביקשה מתאגיד המים שיהיה לו מוקד תלונות ופניות, אמרו לו: לא, אנחנו תאגיד המים ולא פותחים מוקד.
אורי מקלב: מוקד נמצא בעירייה, אתה רוצה בסוף כל יום או בתחילת כל יום, תעביר לנו את הפניות שיש לך אבל אנחנו לא פותחים מוקד.
אורי מקלב: אנחנו רק מטפלים במים ולא מטפלים בשירות לקוחות, בשירות לציבור אלא במובן החשבונות עצמם.
אורי מקלב: עוד מקרה.
אורי מקלב: כשיש התפרצות של ביוב, התפרצות של מים או תקלה בביוב, אומר התאגיד לרשות שהיא תיקח חברה, תתקן את זה ותגיש לאיגוד קבלות וחשבוניות.
אורי מקלב: אומר התאגיד שאספקת המים עליו, גביית הכסף עליו, יש לך בעיה של התפרצות של מים וביוב, יש לך בעיה של התפרצות ביוב – תקן את זה ושלח לנו חשבונית.
אורי מקלב: זאת רק דוגמה למערכת יחסים לא תקינה מאוד בין תאגידי מים לבין רשות מקומית.
אורי מקלב: אני ודאי לא כולל.
אורי מקלב: גם אם הכול היה בסדר, אנחנו חושבים שבעיקרון של הדברים צריך להיות קשר הדוק בין הרשות לבין תאגיד המים.
אורי מקלב: אנחנו הגשנו הצעת חוק כבר לפני קרוב לשנה שהיא קצת מתירה את ההפרדה שהייתה, את הדרת הרשות מתאגיד המים ואנחנו רוצים לערב ביניהם.
אורי מקלב: חוק תאגידי המים קובע שלא יותר משליש הדירקטוריון יהיו מהרשות.
אורי מקלב: זה מספר מועט מדי.
אורי מקלב: תאגיד שכל מהותו וכל פעולתו בתוך הרשות, דברים שבעבר הרשות נתנה, דברים שהרשות צריכה לתת, דברים שהתושבים רואים כדבר ראשון שהרשות צריכה לתת.
משה גפני: אני מבין שגם הממשלה רוצה לעשות משהו יותר רחב.
אורי מקלב: אנחנו התבקשנו לחכות עם החוק הזה.
אורי מקלב: יושב ראש השלטון המקומי, ראש העיר יוכל להיות גם יושב ראש התאגיד כשהיום לפי חוק המים הוא לא יכול להיות.
אורי מקלב: אנחנו הגשנו את הצעת החוק עוד לפני שהממשלה החליטה.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אנחנו הגשנו את הצעת החוק לפני קרוב לשנה.
אורי מקלב: המשא ומתן עם השלטון המקומי היה בשלבים יותר מאוחרים.
אורי מקלב: הממשלה ביקשה מאתנו שאם אנחנו ניתן אישור לחוק, זה אולי ישפיע על המשא ומתן בין התאגיד לאוצר.
אורי מקלב: כך אמרו ואני חושב שאולי גם בצדק.
אורי מקלב: אמרו שאם אנחנו נחוקק את החוק, המשא ומתן בין השלטון המקומי – לו רוצים להגיע לאיזה הסדר - מאחר שאתם כבר חוקקתם בחוק, מה ייתנו לו?
אורי מקלב: אנחנו רוצים לבוא לקראת השלטון המקומי גם בנושאים האלה.
אורי מקלב: הדברים עוד לא סודרו לגמרי.
אורי מקלב: אני חושב שאם הדברים נכונים, בוא נעשה אותם בחקיקה.
אורי מקלב: אנחנו חושבים שאנשי מקצוע בתוך הרשות יכולים להיות חברי התאגיד.
אורי מקלב: גם גזבר – אבל ודאי תפקידים אחרים חוץ ממבקר הרשות – יכול להיות חבר דירקטוריון התאגיד.
אורי מקלב: צריך להבין שהתאגיד לא רק מטפל באספקת המים לבתים, שזה דבר חשוב בפני עצמו, אלא אמור לטפל בכל התשתיות שהן מאוד חשובות לעיר.
אורי מקלב: תאגיד המים לא מטפל רק באספקת המים ובגבייה עקב אספקת המים אלא הוא מטפל בכל התשתיות שאמורות לתת את המים וכאן בוודאי יש ממשק חשוב בין התאגיד לרשות.
משה גפני: דוד, רצית להתייחס?
דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אני מודה לך על שאתה מאפשר לי להתייחס לנגע הרע שנקרא תאגידי המים.
דוד אזולאי: נגע רע.
דוד אזולאי: פשוט מאוד.
ציון פיניאן: הוא הגיע ולא שמע מה אמרנו קודם לכן.
אורי מקלב: היו הערות לא פרלמנטאריות.
אורי מקלב: נגע רע, זאת התבטאות פרלמנטארית או לא?
דוד אזולאי: אני בטוח שאתה לא אמרת דברים טובים על תאגידי המים.
דוד אזולאי: אם אמרת, כנראה שאתה טועה.
אורי מקלב: הוא דיבר על האנשים.
אורי מקלב: על האנשים הוא אמר דברים טובים.
דוד אזולאי: אנשים טובים, עושים מלאכתם נאמנה ואין לי ויכוח אתם.
דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר כאן משהו לגבי תאגידי המים.
דוד אזולאי: אני כאזרח הגון היה לי פיצוץ ליד הבית, ומה עושה אזרח הגון שיש לו פיצוץ ליד הבית ומים נקיים זורמים?
דוד אזולאי: מרים טלפון ומבקש לבוא לתקן את התקלה.
דוד אזולאי: באמת ייאמר לזכותם שאחרי מספר שעות באו ותיקנו את התקלה והנה, שמחתי על כך ואמרתי איזה שירות נפלא.
דוד אזולאי: סוף כל סוף יש משהו טוב בתאגידי המים.
ציון פיניאן: עד?
דוד אזולאי: עד שקיבלנו את החשבון ואז התברר שכל דיירי הבניין ללא יוצא מן הכלל קיבלו תוספת של עוד 100-150 שקלים למרות שיש שם אנשים חלשים ומסכנים שלא יכלו לשלם את הכול בבת אחת.
דוד אזולאי: אני שואל, ריבונו של עולם, פנינו אליך, ביקשנו לתקן, מה אתה מחייב אותנו בבת אחת בכל הסכום הזה?
דוד אזולאי: על מה ולמה?
דוד אזולאי: גם אם אתה צודק.
דוד אזולאי: הלכתי לבדוק את הנושא הזה ומתברר שישנו בתאגיד קבלן זוכה והוא מבצע את העבודה והוא קובע את המחירים מול תאגיד המים.
דוד אזולאי: לוקחים לנו ישירות את הכסף וכזה ראה וקדש.
דוד אזולאי: בחודש אחד מקפיצים לך את החשבון בעוד 100-150 שקלים, ולא מעניין אף אחד אם אתה יכול או לא יכול ואין עם מי לדבר.
דוד אזולאי: הדבר השני שאני רוצה לדבר עליו זה הנושא של הנחות.
אורי מקלב: אם הם תיקנו משהו פרטי, אסור להם לתקן.
דוד אזולאי: זה היה מחוץ לבניין.
אורי מקלב: אני מקבל גיבוי מרשות המים.
אורי מקלב: אם זה משהו פרטי, היה אסור לתקן לך.
אורי מקלב: אם תיקנו לך, אתה צריך לשלם על זה.
דוד אזולאי: בכל מקרה, אני אומר לך שיש בעיה.
אורי מקלב: אני מקבל מה שאתה אומר, אבל זה לא יכול להיות.
דוד אזולאי: הנושא השני שאני רוצה לדבר עליו.
דוד אזולאי: באחת ישיבות הוועדה לפניות הציבור עלה נושא של הנחות לאוכלוסיות החלשות ולנכים.
דוד אזולאי: אין היום שום הסדר.
משה גפני: דוד, אנחנו דיברנו על זה כאן כמה שעות.
דוד אזולאי: לסיכום העניין, אני שואל שאלה אחת אדוני היושב ראש.
דוד אזולאי: מתי נסיר את הנגע הרע הזה שנקרא תאגידי המים ונבטל אותם?
משה גפני: צריך חוק.
דוד אזולאי: אז בוא נעשה חוק.
ישראל עינב: בעירייה היה יותר טוב?
דוד אזולאי: בטוח יותר טוב ממה שקיים היום.
משה גפני: תגיד לי, אתה רוצה להיבחר לכנסת?
משה גפני: אתה צריך ללכת בשני מסלולים – או פריימריס או מועצת גדולי התורה או איווט ליברמן.
משה גפני: תחליט.
שי חרמש: משלושת האופציות, עדיפה מועצת גדולי התורה.
משה גפני: אתה עוזר לו?
שי חרמש: לא, אני מודיע מה אני רוצה.
משה גפני: רציתי להגיד משהו לגבי ציפי לבני, אבל התאפקתי.
משה גפני: גברתי היועצת המשפטית, אתם תומכים בחוק הזה שלנו?
חנה פרנקל: הנושא הזה היה נושא לוועדה משותפת של נציגי הרשויות המקומיות ונציגי הממשלה.
חנה פרנקל: יש מסקנות לוועדה והן הועברו ואושרו בממשלה.
משה גפני: אז אנחנו יכולים להביא את החוק הזה של אורי מקלב?
חנה פרנקל: אנחנו עובדים בדיוק בהתאם לסיכום.
חנה פרנקל: הצעת חוק תגיע בשבועות הקרובים.
משה גפני: שירה.
שירה גרינברג: הצעת החוק של חבר הכנסת מקלב לא תואמת לגמרי את מה שהוחלט.
משה גפני: לא חשוב, נתאם את זה עם הממשלה.
אורי מקלב: הצעת החוק היא גם של גפני.
אורי מקלב: כנראה היא לא יודעת שזה גם שלך.
משה גפני: היא יודעת ולכן היא מעכבת את זה.
משה גפני: שאלתי למה אורי מקלב צריך לסבול, והם אמרו לי אוי לרשע ואוי לשכנו.
משה גפני: סתם, הם לא אמרו לי את זה.
שירה גרינברג: לכן הייתה הידברות עם עוזרו של חבר הכנסת מקלב.
שירה גרינברג: אנחנו לא תומכים בזה בנוסח הנוכחי.
משה גפני: אחרי שיהיה הסדר עם הנכים, תתמכו?
שירה גרינברג: אחרי שאנחנו נסיים את העניינים שלנו והנוסח יהיה זהה לנוסח שאנחנו מדברים עליו ועליו הוחלט בהחלטת ממשלה.
משה גפני: מה שונה בחוק לעומת מה שהחלטתם?
שירה גרינברג: אצל חבר הכנסת מקלב לא מדובר על החיזוק של הדח"צים ועל ניגוד העניינים עליהם אנחנו החלטנו על מנת לשמור על אינטרס התאגיד.
משה גפני: בסדר, נוסיף את זה.
אורי מקלב: נוסיף את זה.
משה גפני: חבר הכנסת מקלב אומר שהוא יתאם את החוק עם הממשלה.
שירה גרינברג: לכן אמרנו לו שהוא יתאם אתנו את הנוסח.
משה גפני: הוא לא יכול לשנות את הנוסח.
משה גפני: הנוסח כבר הונח.
משה גפני: האם הצעת החוק הזאת נוגעת להסדרים עם הנכים?
שירה גרינברג: הצעת החוק הזאת לא נוגעת באופן ישיר.
משה גפני: ציון, הבנת?
אורי מקלב: היא לא צריכה פריימריס לכנסת.
משה גפני: שירה, את צריכה לעזוב את האוצר ולבוא לוועדת הכספים.
משה גפני: אורי, אלה יחסי הגומלין עם הרשות המקומית.
משה גפני: אני מציע שתביא את הצעת החוק, אתה תתחייב גם בשמי שאנחנו נתאם את המשך החקיקה על פי החלטות הממשלה.
משה גפני: נמשיך את המשך החקיקה בהתאם להחלטות הממשלה, במדויק.
חנה פרנקל: זה תרתי דסתרי.
משה גפני: את נגד החוק הזה?
אורי מקלב: בבסיס אפשר להוריד ואפשר להוסיף.
משה גפני: זה מה שנעשה.
משה גפני: אם את רוצה את הטלפון של זאב אלקין, אני אתן לך.
שירה גרינברג: יש לי אותו.
משה גפני: ציון, הם חזקים, חבל לך על הזמן.
ציון פיניאן: מה זה חזקים.
ציון פיניאן: אין עליהם.
ציון פיניאן: אדוני היושב ראש, הנושא של פרי הגליל הוא המשך לנושאים שהיו במשך היום.
ציון פיניאן: פרי הגליל הוא מפעל תעשייתי.
ציון פיניאן: לפני הקמת התאגידים חייבו את המפעל ביציאה.
ציון פיניאן: הבעיה של מפעל פרי הגליל היא שהוא מפעל תעשייתי וחלים עליו כל מה שדיברנו במשך כל היום בנושא הזה המים.
ציון פיניאן: לדוגמה, לפני חוק התאגידים המפעל חויב במים שיצאו ולא במים שנכנסו.
ציון פיניאן: לדוגמה, אם היו נכנסים לשעון הראשי מאה קוב וביציאה ובתוך קופסאות השימורים היו יוצאים שמונים קוב, היו מחייבים אותו בשמונים קוב ולא במאה קוב.
ציון פיניאן: לכן הנושא הזה של היציאה העלה את מחירי המים ובעקבות כך גם הנושא של העיקול שלמרות שהוא פרט קטן שכבר בוטל.
ציון פיניאן: אופן הצריכה ואופן החיוב של הצריכה, יש להם בזה בעיה.
ציון פיניאן: נמצא כאן מנכ"ל המפעל.
משה גפני: אנחנו ראינו את זה כשהיינו שם.
ציון פיניאן: נמצא כאן המנכ"ל שיכול להאיר את עינינו.
שחר אהרונסון: אני רוצה להודות לוועדה גם על הביקור שלכם בשבוע שעבר וגם על הדיון בנושא שעולה כאן.
שחר אהרונסון: אני רוצה לחזק את הדברים שנאמרו בעניין התעשייה.
שחר אהרונסון: פרי הגליל כמפעל תעשייתי צורך כמות אדירה של מים.
שחר אהרונסון: ייקור המים ברמה הנוכחית, בעצם כל המהלכים שאנחנו חושבים עליהם – ייעול, התייעלות, חסכונות וכולי – מה שקורה זה שצד אחד נותן וצד אחד לוקח.
שחר אהרונסון: צריך לזכור שמפעל פרי הגליל במקרה, וגם מפעל שהוא חברת בת שלנו שיושב בנהריה, בעצם הם מפעלים שניזונים מחקלאות.
שחר אהרונסון: אנחנו צרכנים וכמעט חמישים אחוזים מהתשומות שלנו הם סחורה חקלאית.
שחר אהרונסון: אנחנו קונים תירס, קונים תפוח אדמה,קונים שעועית, קונים אפונה ועוד מוצרים שונים.
שחר אהרונסון: אם אנחנו מדברים על חברת מילוז שיושבת בנהריה, אנחנו צורכים שם כמות אדירה של עגבניות והדרים.
שחר אהרונסון: שתי הפעולות האלה – גם הייקור לתעשייה בצריכת המים בתהליך הייצור וגם ייקור המים שיגרור את ההשלכות כלפי המגדלים – בעצם זאת מכה קטלנית למפעל.
שחר אהרונסון: הנקודה העיקרית כאן היא כפי שנאמרה על ידי כולם פעם אחר פעם.
שחר אהרונסון: המגמות במשק הן כלפי הורדת מחירים.
שחר אהרונסון: לא ניתן לעשות תעשייה במדינת ישראל במצב הזה.
שחר אהרונסון: לא נוכל להמשיך להתקיים.
אדי שוסב: אני ראש חטיבת כספים של פלג הגליל.
אדי שוסב: אנחנו תאגיד מים אזורי שמשרת אוכלוסייה ב-13 ישובים באזור הצפון וביניהם צפת, חצור הגלילית ועוד.
משה גפני: פרי הגליל.
אדי שוסב: ישובים שהרמה הסוציו אקונומית של התושבים שלהם היא נמוכה ואנחנו בהחלט גם קיבלנו מהמדינה מעמד של מפעל זכאי לתמיכה בתשתיות.
אדי שוסב: זאת אומרת, הכסף שאנחנו גובים מהצרכנים, אנחנו משקיעים בתשתיות ואנחנו נמדדים בשני מדדים – האחד, טיב המים שלנו, והשני, אחוז הגבייה שלנו.
אדי שוסב: לנושא פרי הגליל.
אדי שוסב: אנחנו בכלל לא ספק המים של פרי הגליל.
אדי שוסב: מי שמספק להם את המים, זאת "מקורות".
ציון פיניאן: ישירות?
אדי שוסב: כן.
אדי שוסב: אנחנו רק ביוב ושפכים.
משה גפני: כמה עובדים יש לכם מחצור הגלילית במפעל פרי הגליל?
שחר אהרונסון: סביב ה-150 עובדים.
שחר אהרונסון: יש את טובה זנגריה.
משה גפני: בחצור, יותר מ-150 עובדים או פחות?
משה גפני: זה משנה לחוק שלנו.
שחר אהרונסון: אני לא זוכר.
משה גפני: אני מבקש שתברר בדיוק.
משה גפני: זה משנה לחקיקה.
משה גפני: אני מבקש שתאמר ליועצת המשפטית.
ציון פיניאן: אם אין לכם 150 עובדים, קבלו עוד עובדים.
משה גפני: תגיד בדיוק כמה עובדים מחצור הגלילית כשאנחנו מדברים על מפעל עוגן.
אדי שוסב: אני אומר שפרי הגליל לא קונה את המים מפלג הגליל ויש כאן היתממות גדולה מאוד, הייתי אומר היתממות רבתי.
אדי שוסב: אני בטוח שפרי הגליל משלמת את המים ל"מקורות" אבל היא החליטה לא לשלם את הטיפול בשפכים לפלג הגליל.
אדי שוסב: המצב הוא שפלג הגליל משתפת פעולה עם פרי הגליל, אנחנו מדברים אתם, אבל להם יש את הסיבות שלהם למה הם לא עונים למכתבים ולמה הם לא משלמים את החוב שהצטבר לסכום של כ-800 אלף שקלים.
ציון פיניאן: 800 אלף שקלים לכמה זמן?
אדי שוסב: הם לא שילמו משנת 2010 והם לא משלמים על 2011.
אדי שוסב: הם משלמים תשלומים חלקיים כראות עיניהם.
אדי שוסב: מה שקורה במצב הזה זה שמי שמשלם את המחיר, אלה התושבים בחצור הגלילית, בטובה זנגריה, במרר, בראמה, בגוש חלב, בבית ג'אן, בפסוטה, בפקיעין.
אדי שוסב: אלה האנשים שמשלמים את המחיר בגין העובדה שפרי הגליל לא רוצה לשלם את התשלום ההכרחי בגין טיהור שפכים.
אדי שוסב: זאת העובדה.
אדי שוסב: פלג הגליל מתייחסת באמת בכפפות של משי לפרי הגליל כיוון שאנחנו מודעים לכך שזה מפעל שצורך הרבה מאוד מים.
ציון פיניאן: אתה אומר שהוא עובד מול "מקורות", אז איך הוא חייב לך?
אדי שוסב: אני מטפל לו בשפכים.
שחר אהרונסון: אני משלם ל"מקורות" על המים.
אדי שוסב: הוא משלם ל"מקורות" כי אם הוא לא היה משלם, היו סוגרים לו את הברז, אבל לנו הוא לא משלם.
ציון פיניאן: מי הוציא את העיקול, אתם או "מקורות"?
אדי שוסב: אנחנו.
אדי שוסב: הוא לא משלם לנו.
אדי שוסב: יש הסכם בין פלג הגליל לבין פרי הגליל על איכות השפכים.
אדי שוסב: מדובר בשפכים תעשייתיים והחוק מקנה לנו אפשרות לגבות תשלום עודף אם איכות השפכים לא מתאימה ואנחנו יודעים שאיכות השפכים לא מתאימה ופרי הגליל יודעים את זה, אבל אנחנו לא גובים ולא מחייבים.
אדי שוסב: אנחנו באמת באים לקראת אבל מהצד השני אנחנו נתקלים באטימות שקשה להבין אותה.
אדי שוסב: החוק מחייב אותנו, כמו שאתה ציינת, להוציא חיוב בהתאם לכמות המים הנרכשת מספק המים.
ציון פיניאן: אתה מדבר על השעון הראשי.
אדי שוסב: השעון הראשי של "מקורות".
אדי שוסב: פרי הגליל מונעים מאתנו את הנתון הזה.
אדי שוסב: פניתי בזמנו ליועצת המשפטית של רשות המים ובהנחיה שלה קיבלנו את הנתונים האלה מרשות המים.
אדי שוסב: בשנת 2011 התהליך הזה המשיך.
אדי שוסב: פניתי לחברת "מקורות" בהתאם לסעיף כלשהו של החוק שמחייב את "מקורות" להעביר לפלג הגליל את הנתונים וזה מה שהם עושים.
אדי שוסב: אנחנו פשוט מאוד נתקלים בתופעה.
ציון פיניאן: אני רוצה לשמוע את נציג המפעל.
שחר אהרונסון: אני רוצה להבהיר.
שחר אהרונסון: חלק מהדברים שאדי אמר, אני לא סותר אותם וייאמר שהחוק לטובתו.
שחר אהרונסון: כמו שנאמר בשיחות הקודמות במהלך השיחות שהיו כאן, חלק ממה שאנחנו פועלים כאן זה סוג של מחאה כנגד כל חוק התאגידים.
שחר אהרונסון: העניין כאן של מפעל פרי הגליל ודרך ההתנהלות שלו, היא עניין של מחאה על כך שבעצם תאגיד המים פוגע במפעל ופוגע בנו ואין לנו שום כלי לפעול נגד החוק.
שחר אהרונסון: זאת עובדה.
שחר אהרונסון: השורה התחתונה, פרי הגליל יעמוד ויידרש לעמוד על בסיס החוק.
שחר אהרונסון: אם החוק יקבע את הדברים, פרי הגליל יעמוד בהם ולא יפעל נגד החוקים של מדינת ישראל.
שחר אהרונסון: אם נקבע בחוק תאגיד המים שיש לשלם איקס מסוים של כסף, פרי הגליל יישא באחריות.
שחר אהרונסון: אנחנו חוזרים לאותה שיחה שעלתה כאן ולכן זה האישיו ולא האם שולם או לא שולם.
שחר אהרונסון: האישיו העיקרי הוא שחוק תאגידי המים הוא הרסני כלפי תעשייה, כלפי אזרחים וכלפי כל גורם שהוזכר כאן היום בישיבה.
משה גפני: מה רצית להוסיף?
אדי שוסב: הוא מגלגל את הכדור למגרש הלא נכון.
אדי שוסב: פלג הגליל הוא לא ספק המים שלו וזה לא עניין של המים.
משה גפני: הוא מדבר כללית.
אדי שוסב: אני ספק של שירותי ביוב.
אדי שוסב: הוא משלם ל"מקורות" כיוון שהוא יודע שאתם הוא לא צריך להתעסק ולכן הוא מגלגל את הכדור אלינו.
אדי שוסב: אני באופן אישי חותם על כל צווי העיקול, כל התושבים בכל 13 הישובים, חייב לפעול.
משה גפני: אתה תפעל על פי חוק.
אדי שוסב: אני פועל ברגישות.
אדי שוסב: אנחנו לא מעקלים לנכים.
מירי רגב: ברגישות עוברים להרס הפריפריה.
אדי שוסב: חס וחלילה.
מירי רגב: אני לא רוצה כלום.
מירי רגב: אני רק אומרת שלא נתבלבל בסמכויות.
מירי רגב: מדינת ישראל תהיה במדינת תל אביב.
משה גפני: אני מודה לך אדוני.
משה גפני: בהצעת החוק שאנחנו מניחים היום מפעל פרי הגליל ישלם חמישים אחוזים.
משה גפני: אנחנו קובעים בהצעת החוק שמפעל עוגן ישלם תשלום מופחת של חמישים אחוזים.
משה גפני: אתם תפעלו על פי החוק כמובן.
משה גפני: שירה, אני מבקש שלא תתנגדו לחוק.
שירה גרינברג: בוודאי שאני לא אבטיח זאת.
שירה גרינברג: ראשית, לא ראיתי את החוק.
משה גפני: מספיק שאני ראיתי אותו.
שירה גרינברג: שנית, אני מניחה שהדבר הזה הוא בעייתי עבורנו מבחינת השלכות רוחב.
משה גפני: לא, אין בעיה.
משה גפני: החוק הזה יעבור.
משה גפני: בניגוד למים, אם לא יימצא פתרון לפרי הגליל, זה חוק פרי הגליל ויהיו לו השלכות רוחב.
משה גפני: אני הזמנתי את עובדי מפעל פרי הגליל.
משה גפני: כשאני אבקש שחרור מחובת הנחה, זה יידון בוועדת הכנסת, יבואו העובדים ויסתכלו לכל חברי הוועדה בעיניים ויראו מי מצביע נגד.
משה גפני: אחרי כן זה יבוא לקריאה טרומית והם יסתכלו מי מצביע נגד.
משה גפני: זה יבוא להנהלת הקואליציה והעובדים יסתכלו מי מצביע נגד.
משה גפני: גם לנו יש שיטות.
משה גפני: אתם באמת תמיד מנצחים אבל בזה אנחנו ננצח אלא אם כן תפתרו את הבעיה.
משה גפני: אמרתי גם בחצור שברגע שיהיה פתרון, החוק נעצר.
משה גפני: גם אני לא רוצה השלכות רוחב.
קריאה: מתי מניחים את הצעת החוק?
משה גפני: אני מבקש שחרור מחובת הנחה ונביא את זה לדיון.
משה גפני: תעביר אלינו את מספר העובדים בפרי הגליל שגרים בחצור.
מירי רגב: לפני שרשות המים הולכים, שיבטלו את העיקולים.
ציון פיניאן: זאת הייתה ההחלטה.
משה גפני: מי שלח לי מכתב לגבי בתי הכנסת?
דוד לוי: אני.
משה גפני: אם אתה יכול להתייחס בקצרה.
משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לזה, מה גם שאין לנו זמן.
דוד לוי: ברשותך אני אעיר הערה קטנה.
דוד לוי: שמי ואני יושב ראש תאגיד מעיינות הדרום, דימונה, ערד, מצפה, שעיה וכולי.
דוד לוי: רציתי להעיר הערה קטנה.
דוד לוי: תאגיד מעיינות הדרום מונה בין שבעים לשמונים אלף תושבים כשהמדד הסוציו אקונומי הוא שלוש עד חמש.
דוד לוי: רק לסבר את האוזן, בעיר דימונה כארבעים אלף תושבים כאשר עשרה אחוזים מהם מטופלים ומוכרים ברווחה.
דוד לוי: בתאגיד מעיינות הדרום כתשעים בתי כנסת ברחבי התאגיד שחייבים לתאגיד כ-600 אלף שקלים.
דוד לוי: שוב אני חוזר למצב הסוציו אקונומי.
דוד לוי: לבתי הכנסת אין כסף בחשבונות הבנק ואני לא רואה את עצמי מאשר ניתוק מים לבית כנסת כי מן הסתם אתם מבינים את ההשלכות של זה.
דוד לוי: ביקשתי אחת מהחלופות שאני חושב שהיא לא תעלה הרבה כסף.
דוד לוי: חלופה אחת היא לתת לבתי הכנסת, למוסדות תפילה ולאו דווקא בתי כנסת, תעריף של מוסד רשותי.
דוד לוי: בסך הכול מדובר על שלושה שקלים הנחה.
דוד לוי: זה יכול לעזור להם.
דוד לוי: הצעתי עוד חלופה אחרת.
משה גפני: אתה שלחת את המכתב למר קושניר.
משה גפני: אתה קיבלת את המכתב?
אלכסנדר קושניר: סמנכ"ל כלכלה שלנו צריך לענות אבל בגדול, בין החלופות אליהן אני יכול להתייחס, הרי המנגנון הנוכחי אינו מאפשר הנחות ואני לא רוצה לחזור לאותה אמירה שאם נותנים הנחה במקום מסוים, צריך להעלות תעריפים במקום אחר.
אלכסנדר קושניר: כאמור, אנחנו נגיב על הפנייה.
משה גפני: במסגרת הדיונים שיש לנו, אנחנו נצטרך לדבר גם על העניין הזה.
משה גפני: אם אפשר להעביר העתק מהפנייה הזאת לשירה גרינברג.
משה גפני: אני לא פותח דיון בנושא.
אלעד טובי: מילה אחת בנושא.
אלעד טובי: אני מהמשרד לשירותי דת.
אלעד טובי: אנחנו כמובן תומכים בבקשה.
אלעד טובי: ההצעה המועדפת עלינו היא ההצעה השנייה, לקבוע מחיר של עלות.
מירי רגב: בסוף סוגרים את ענייני בית הכנסת בשקט.
משה גפני: הכול יאומן ולא יאומן.
משה גפני: מר , אני מודה לך.
משה גפני: אני מקדם בברכה קצינים בכירים מקורס חצרים בצה"ל, במסגרת מרכז המבקרים של הכנסת.
משה גפני: קורס פיקוד שמחנך למנהיגות צה"לית.
משה גפני: ברוכים הבאים לכנסת, ברוכים הבאים לוועדת הכספים.
משה גפני: אנחנו דנים בסעיף האחרון בסדר היום והוא הצעה לסדר היום בנושא גל ההתייקרויות במשק והגזירות הכלכליות בשנת 2012.
משה גפני: אנחנו נפתח את הדיון היום אבל לא נשלים אותו וזאת משום שהדיון על המים היה מאוד ארוך.
משה גפני: רק על בתי הכנסת היה לך מה להגיד, אבל לא אמרת לגבי דברים אחרים.
מירי רגב: שים לב, הדבר היחידי עליו קיבלת הסכמה היה בתי הכנסת.
משה גפני: ממי קיבלתי הסכמה?
משה גפני: לכי תשאלי את שירה גרינברג אם קיבלתי הסכמה למשהו.
משה גפני: רוברט טיבייב בקשה ואחריו דוברת צה"ל לשעבר, חברת הכנסת מירי רגב מהליכוד.
מירי רגב: הוא עושה עליכם רושם.
מירי רגב: קודם כל, שייתן צו החזר הוצאות למילואימניקים, עליית שכר החיילים, ותר על כמה שקלים בישיבות ואני אתך.
שי חרמש: הפריימריז נגמר.
שי חרמש: בואו נעבור לדיון.
משה גפני: מהבוקר אני מחכה שהיא תגיד את המילה ישיבות והנה זה הגיע.
משה גפני: מירי, החלק האומנותי הסתיים.
רוברט טיבייב: אני אדבר ממש דקה כך שמירי רגב תוכל להתייחס.
רוברט טיבייב: אדוני היושב ראש, צר לי, אני אורח כאן, לא זכיתי להיות חבר בוועדת הכספים.
משה גפני: אני יכול לדבר עם ציפי לבני.
שי חרמש: גם אני רק ממלא מקום.
רוברט טיבייב: כבוד גדול ותודה לך על שהסכמת להעביר את הנושא המאוד חשוב לוועדה.
רוברט טיבייב: הבוקר דיברנו על דברים רבים כולל על ההתייקרות במים שזה נושא חשוב.
רוברט טיבייב: אני רוצה להתייחס בקצרה לכל הנושא.
רוברט טיבייב: בכל הוועדות, כולל בוועדת הכלכלה ובמליאת הכנסת, הנושא עולה.
רוברט טיבייב: אני מצטט את חבר הכנסת יצחק וקנין שאמר שהרגו את החקלאות במדינת ישראל באמצעות יוקר המים, יוקר החשמל וכולי, אבל אנחנו רוצים קצת להרחיב את הנושא ואני מתייחס גם לדיון שהתקיים גם כאן לפני כמה דקות.
רוברט טיבייב: אני זורם עם שי חרמש.
רוברט טיבייב: אמרת עגבניות.
רוברט טיבייב: העגבנייה של שי חרמש עולה שני שקלים.
משה גפני: בשעה 13:00 אני צריך לסיים את הישיבה.
משה גפני: יש לי בקשה אליך, דבר על כל מה שאתה רוצה אבל לא על העגבניות כדי לא לעורר את שי חרמש.
רוברט טיבייב: אני זורם אתך ולוקח כדוגמה את המלפפון.
רוברט טיבייב: מה מחיר המלפפון, גם שני שקלים?
רוברט טיבייב: ברשתות המחירים קופצים ב-300 אחוזים.
רוברט טיבייב: 45 אחוזים בכל מוצרי המזון שמחזיקות הרשתות הגדולות, מגה ושופרסל, ובדרך הן לוקחות את ה-300 אחוזים אלה.
רוברט טיבייב: זה כמו תאגיד המים.
רוברט טיבייב: זה קרטל.
רוברט טיבייב: מחיר המים בכניסה לברז של העירייה עולה שני שקלים אבל בכמה מוכרים לנו את אותם המים?
רוברט טיבייב: שאלה ששאלו אותה חברי כנסת רבים הייתה מי לוקח את הכסף ומה עושים עם הכסף הזה.
רוברט טיבייב: הממשלה הנוכחית הרימה את ידה ואמרה שהיא צריכה להילחם נגד הריכוזיות מצד אחד ומצד שני אנחנו רואים ועדים לאפקט אחר לחלוטין.
רוברט טיבייב: אנחנו בונים את הקרטלים ובעיניי זאת הבעיה של המחירים בכל השלבים.
משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב ואחרי כן חבר הכנסת אבישי ברוורמן.
מירי רגב: הגיעו בכל זאת אנשים שאני מאוד מעריכה, חיילים וחיילות, מפקדים מפקדות מהצבא, כולם קצינים.
מירי רגב: קודם כל, הגעתם לוועדה הכי חשובה בכנסת, לדעתי, וזאת ועדת הכספים.
מירי רגב: לא בגלל שחברי וידידי חבר הכנסת גפני יושב ראש הוועדה, אבל זאת באמת הוועדה שבסוף מחליטה מה עובר ומה לא עובר כולל גם תקציב הביטחון.
מירי רגב: זאת ועדה שיש לה הרבה מאוד השפעה.
מירי רגב: חבל שלא הייתם בדיון הקודם על המים , אז יכולתם לשמוע את הסיכום של גפני שבמקרה הזה אהבתי.
משה גפני: תעשי לי טובה, את רוצה שאני אבחר לכנסת הבאה?
מירי רגב: לנושא התייקרות המחירים.
מירי רגב: ברור שלא נצליח לקיים דיון בחמש דקות.
משה גפני: אתם רק מעלים את זה ואנחנו נמשיך.
מירי רגב: זה נושא מספיק רציני כדי שנקיים עליו דיון רציני בוועדת כספים גם עם שר התעשייה ועם נציג בכיר באוצר.
משה גפני: נכון, אני אביא את השר.
מירי רגב: אני רוצה להזכיר לך שני דברים שקרו השבוע.
מירי רגב: האחד, עליית מחירי התחבורה הציבורית וכתוצאה מכך גם הרכבת החליטה שבימי ראשון חיילים לא נוסעים ברכבות ויום ראשון הוא היום היחידי שרוב החיילים נוסעים ברכבות.
מירי רגב: על זה יענה שר התחבורה ביום רביעי.
מירי רגב: הדבר השני שקיבלו עליו החלטה הוא שב-1 בפברואר מחירי החשמל הולכים לעלות בתשעה אחוזים.
מירי רגב: האוצר אמר שהוא קבע שאלה תשעה אחוזים ולא שלושים אחוזים.
מירי רגב: ברגע שמחירי החשמל עולים, כל המוצרים עולים ואז יש התייקרות רוחב על כלל המחירים ואז בעצם מצד אחד הלכנו ואפשרנו חינוך חינם לגילאי שלוש-ארבע אבל מצד שני אנחנו מעלים את יוקר המחייה בכלל בלי להעלות את המשכורות ואז נוצרים פערים שהולכים ומחמירים ובסוף הציבור אומר שהוא הולך למכולת, משלם יותר ומקבל פחות ושואל את עצמו איך הוא מסיים את החודש.
מירי רגב: שלא לדבר על דיור לזוגות צעירים, נושא שגם הוא לא נפתר ועדיין אנחנו בוויכוחים עם האוצר והשיכון על הקריטריונים למחיר למשתכן, שגם זה נושא שצריך להגיע לכאן ולא חייב להיות בוועדת הכלכלה.
מירי רגב: הקריטריונים של מחיר למשתכן, כי בעצם הקריטריון היחיד עליו יש ויכוח בין אטיאס לבין שטייניץ הוא הנושא של יכולת ההשתכרות כאשר אנחנו אומרים שלא נכניס את זה כחלק מזה שאדם צריך לקבל את המשכנתא.
מירי רגב: הנושא הזה הוא נושא שבסוף בכל מקרה יחזור אלינו כבומרנג.
מירי רגב: אם אנחנו נדחה אותו ולא נדון על נושא יוקר המחייה ולא נביא את פיקוח המוצרים הבסיסיים לוועדת הכספים, השר לא יכול להחליט שהוא מעלה את מחיר התחבורה הציבורית, מעלה את מחיר הדלק, מעלה את מחיר הלחם בלי אישור של ועדת הכספים שמייצגת את כל קצוות הרשת, גם בקואליציה וגם באופוזיציה.
מירי רגב: אנחנו נמשיך לראות עלייה זוחלת של מחירים כלפי מעלה בלי היכולת של הציבור להעלות לו את המשכורות.
מירי רגב: זה הפתיח.
מירי רגב: יש לי הרבה מה לומר בעניין הזה אבל אני מציעה שנקבע דיון רציני כמו שקבעת בנושא המים.
מירי רגב: באמת היום היה דיון מצוין על המים בכלל המגזרים ואני חושבת שאנשים גם קיבלו מענה.
מירי רגב: בוא נקבע את הנושא הזה כנושא מרכזי כאחד מימי שני ורביעי כדי שבאמת נוכל לבוא ולתת תשובות בנושא יוקר המחייה.
משה גפני: חבר הכנסת אבישי ברוורמן.
משה גפני: אבישי ברוורמן היה שר בממשלה והוא העביר לי את התפקיד של יושב ראש ועדת הכספים ולימד אותי מה לעשות כאן.
משה גפני: הוא היה נשיא אוניברסיטת בן-גוריון.
אבישי ברוורמן: אני מסכים לדבריה של חברת הכנסת מירי רגב.
אבישי ברוורמן: הבעיה בישראל היא לא רק הנושא של ההתייקרויות.
אבישי ברוורמן: צריך לקיים דיון אמיתי - דבר שלצערי קורה במערכת בחירות – איך אתה בונה מסלול כלכלי על פני זמן בו ישראל גם צומחת אבל לא הופכת להיות המדינה האי-שוויונית ביותר במערב.
אבישי ברוורמן: אני אוסיף עוד משפט אחד.
אבישי ברוורמן: אנחנו מחשבים את אי השוויון ולוקחים את החישוב של הדולר מול השקל ועושים את החישוב של מדד אי השוויון.
אבישי ברוורמן: כשהמדינה הזאת נוצרה, בתחילת הדרך, היינו בין המדינות השוויוניות ביותר, להוציא את סקנדינביה, וצמחנו מהר.
אבישי ברוורמן: כרגע, אם ניקח בחשבון לא את מדד אי השוויון כמו שמחשבים אלא יש מדד שקוראים לו PPP, כשאתה לוקח בחשבון את כוח הקנייה של הפרטים במדינות שונות.