GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איריס וינברגר: יש עסקים שמגלגלים מיליונים והם לא מנהלים ספרים.
שי חרמש: שכחת לומר דבר אחד, שהוא עסק מאוד קטן אלא שהוא לא מדווח על המס וחוץ מזה הכול בסדר.
פניה קירשנבאום: תכף מישהו יחשוב שאני אומרת שבאמת זה לגיטימי לא לדווח.
שי חרמש: אז הוא משלם אחוז.
שי חרמש: שידווח.
משה גפני: אני מצטער שאני עקשן ואני מתנצל.
משה גפני: אני לא מצליח להבין.
משה גפני: אני רוצה לדעת מה המצב היום.
ציון פיניאן: הקיבוצניקים משלמים מס?
שי חרמש: משלמים ועוד איך.
שי חרמש: אצלנו אין חשבוניות פיקטיביות.
משה גפני: אנחנו רק משלמים את המים של החקלאים.
שי חרמש: ואחרי כן מקבלים עגבניות בזול.
משה גפני: אני הרי הצבעתי בעד.
שי חרמש: אפילו הורדנו את מחיר המטרה הבוקר ב-5.5 אגורות.
משה גפני: אני רק רוצה שתדע, חבר הכנסת חרמש, עם כל הכבוד לך ומכיוון שאני סומך עליך כאיש מקצוע, ואתה יודע את זה, נדמה לי שכאן לא מתנהל ויכוח על דיווח מקוון.
משה גפני: כדאי לך לחשוב על העניין הזה.
משה גפני: יש מגמה במשרד האוצר לדעת הכול על כל האזרחים.
משה גפני: זאת המגמה.
שי חרמש: על עסקיהם.
שי חרמש: לא על הכול.
משה גפני: זה הדיון האמיתי.
משה גפני: קיבלתי מכתב מיאיר רבינוביץ - דרך אגב, אני מאוד אוהב את מנהלי רשות המסים ולא רק אותם אלא את כל הפקידים שכשהם נמצאים בממשלה, הם אומרים דבר אחד, וכשהם יוצאים החוצה, הם אומרים דבר אחר.
רוחמה אברהם-בלילא: בדיוק ההפך.
משה גפני: מכתב יוצא מהכלל.
משה גפני: הוא אומר שהאיזון בין לדעת על האזרחים לבין גביית מס אמת, האיזון לא נשמר בחוק הזה.
משה גפני: זה טוען יאיר רבינוביץ, נציב המס.
משה גפני: כדאי שתחשוב על העניין הזה.
משה גפני: תאמין לי, אני רוצה שיגבו מס אמת אבל זה לא הדיון.
משה גפני: הדיון הוא על איך תיראה פני החברה כאן.
משה גפני: הם הביאו לנו בחוק ההסדרים את חוק העברת מידע ברשויות המקומיות, העברת מידע במשרד התעשייה, העברת מידע כאן והעברת מידע שם, דיווח מקוון כאן ואף אחד אל אמר כמה כסף גבו כתוצאה מהדיווח המקוון.
משה גפני: אני מכבד כל עמד.
משה גפני: כל עוד שזה לא עוסק בהדרת נשים, אני כאן.
רוחמה אברהם-בלילא: הם אמרו שזה כמעט לא הצליח.
משה גפני: אני לא אתקדם עד שלא נדע את האמת.
משה גפני: לא איכפת לי שההחלטה תהיה מה שתהיה ויכול להיות שבסוף אני אתמוך בכם, אחרי שאתם תסכימו לפשרה שלי.
משה גפני: אני רוצה לדעת לפי החוק הקיים.
משה גפני: לא ניהל החייב וכולי, אחוז אחד.
משה גפני: אחרי כן יש לי את האירוע שספי דיבר עליו, האירוע הזה קרה ולפי ההצעה הוא צריך לשלם שלושים אחוזים מהתשומות.
משה גפני: מה המצב החוקי היום ואיפה זה כתוב?
משה גפני: אל תגידי לי על בית המשפט.
משה גפני: אם את רוצה שנדבר שיח של בחורי ישיבות, אני מוכן שתצטרפי לעניין אבל בחז"ל כתוב – ואני מדבר בשפה קיצונית מדי – שהרוצה לשקר, ירחיק עדותו.
משה גפני: כלומר, את יכולה ללכת עכשיו לכיוון של בית המשפט שיש הקלה, שפעם היה אפשר להטיל עליו מיד.
משה גפני: אני שאלתי אותך על המקרה הזה.
משה גפני: אל תלכי לבית המשפט בו יש הקלה אלא תגידי כאן.
משה גפני: האם המצב הזה באירוע שעליו מדובר, האם אפשר לחייב אותו לפי החוק הקיים?
איריס וינברגר: במלוא התשומות.
איריס וינברגר: סעיף 77: "הגיש חייב במס דוח תקופתי, לדעת המנהל הדוח אינו מלא או אינו נכון, או שאינו נתמך במסמכים או בפנקסי חשבונות כפי שנקבע, רשאי המנהל לשום לפי מיטב שפיטתו את המס המגיע או את מס התשומות של החייב במס".
איריס וינברגר: סעיף 116(א)(1).
משה גפני: סעיף 77.
משה גפני: יש ביניכם , מישהו שהוא לא מהממשלה?
איריס וינברגר: נציג לשכת עורכי הדין לא הגיע כי אני חושבת שהצלחנו לשכנע אותם שזה נכון.
משה גפני: בין האורחים אין ?
עופר מנירב: שאני אביא לכאן את לשכת עורכי הדין והם יאמרו אחרת?
משה גפני: אם אתה יכול לעשות את זה, זה יהיה מעניין אבל אנחנו בחנוכה ולא בפורים.
איריס וינברגר: אני לא יודעת למה הם לא הגיעו.
איריס וינברגר: אני יודעת שני דברים.
קריאה: נציגי לשכת עורכי הדין לא נמצאים כאן היום, אבל לי לא ידוע על הדברים האלה ולא עדכנו אותי.
איריס וינברגר: אני דיברתי בטלפון לפני שבוע.
משה גפני: אני מאמין לך.
משה גפני: אם לשכת עורכי הדין חושבת להביע עמדה, היא צריכה לבוא.
משה גפני: אני אמרתי שיכול להיות שאנחנו נצביע.
משה גפני: אני פשוט רציתי לדעת לגבי הסעיף הזה.
משה גפני: שגית, אולי את יודעת.
משה גפני: סעיף 77, זה באמת כך?
ספי זינגר: פלוס סעיף 116.
איריס וינברגר: עכשיו אני רוצה להקריא את סעיף 116(א)(1) שקיים היום ושאנחנו מבטלים אותו.
איריס וינברגר: סעיף 116(א)(1) קובע שלמרות הסמכות בסעיף קטן (א) להאריך מועדים – אני רק אומר שמס תשומות אפשר לנכות עד שישה חודשים לפי סעיף 38.
איריס וינברגר: בא סעיף 116 וקובע סמכות הארכת מועדים.
איריס וינברגר: סעיף 116(א)(1) קובע שהמנהל רשאי להאריך את המועד לניכוי מס תשומות לתקופה שלא תעלה על 18 חודשים ואם הוכח להנחת דעתו שאי ניכוי מס על תשומות במועד המקורי לא נבע מרשלנות, הוא רשאי להאריך – אני קצת מדלגת – את המועד שלא יעלה על חמש שנים.
איריס וינברגר: זאת אומרת שמי שלא ניהל ספרים, אין כאן רשלנות ולגביו יש לי בעיה עם הסמכות להאריך את התשומות.
משה גפני: יש הערות לעניין הזה?
איריס וינברגר: אני מזכירה שהקראתי לפרוטוקול תיקון שסוכם עם נציגי לשכת עורכי הדין.
איריס וינברגר: תיקון שעליו הסכמנו.
משה גפני: אני אומר לפרוטוקול שאני מאמין לעורכת הדין איריס וינברגר.
משה גפני: כל גוף שרוצה להביע עמדה אחרת, מוזמן להביע את עמדתו.
משה גפני: מותר שיהיו חילוקי דעות.
שגית אפיק: לגבי הערעור.
שגית אפיק: הערעור יתנהל בסוף בבית המשפט המחוזי.
שגית אפיק: תסבירי לי את היחס בין הערעור לבין הערר בוועדה.
איריס וינברגר: מאחר שעל הקנס לפי סעיף קטן (א) של אחוז אחד אפשר להגיש ערר לוועדה, אנחנו, בגלל שכאן מדובר על שומה שתהיה, רצינו שהערעור כאן על אי ניכוי התשומות יהיה – ואי ניהול הספרים כאן בקנס הזה – לבית המשפט המחוזי.
איריס וינברגר: יכול היה להיות מצב של סוג של מרוץ סמכויות, למי אני הולך, לוועדה או לבית המשפט וכולי.
איריס וינברגר: כאן סוכם ביד אחת עם משרד המשפטים שאנחנו באמת נבהיר את כל השלבים.
איריס וינברגר: אם הוא הגיש ואנחנו לא רוצים לקחת ממנו את היכולת להגיש ערר לוועדה לקבילות פנקסים על הקנס של האחוז אחד, אז ככל שנשמעו כבר הראיות, אז בית המשפט המחוזי ימתין לוועדה.
איריס וינברגר: אם לא נשמעו הראיות, נכון יותר לדעתנו שכל הדיונים יתנהלו בבית המשפט המחוזי.
איריס וינברגר: זה ההסבר לסעיף.
שי חרמש: את האחוז אחד אפשר לגמור בוועדה?
שגית אפיק: אבל אם יש גם וגם?
עופר מנירב: אם יש גם וגם, אי אפשר.
שגית אפיק: אם יש גם וגם, אז לא.
שגית אפיק: אם יש גם וגם, הולכים לבית משפט מחוזי.
שגית אפיק: זאת אומרת, אם יש לך גם א6ת האחוז אחד וגם את השלושים אחוזים.
שגית אפיק: אם פוסלים לו, לאן הוא היה הולך על זה?
איריס וינברגר: על הקנס הוא יכול ללכת לוועדה.
איריס וינברגר: על הקנס, זאת בחירה שלו.
איריס וינברגר: הוא יכול להחליט אם הוא הולך לוועדה או הולך לבית המשפט.
איריס וינברגר: היום.
איריס וינברגר: על השומה הוא היה הולך לבית המשפט.
איריס וינברגר: לכן במרבית התיקים במע"מ, הכול מתנהל בבית המשפט המחוזי.
איריס וינברגר: יש מקרים בודדים, עשרה מקרים בשנה, משהו ממש מינורי שמתנהל היום בוועדת ערר לעניין תיקים במע"מ, לעניין פסילת ספרים במע"מ.
רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לפתוח סוגריים ולומר משהו.
רוחמה אברהם-בלילא: בישיבה דנו לא מעט במכתב שהונח לפנינו וזה היה מכתבו של שר התעשייה והיום אנחנו כאילו מתעלמים מהסוגיה הזאת כי אין אף אחד ממשרד התעשייה, מהרשות לעסקים קטנים.
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו רבים כבר על אחוזים אבל מתעלמים ממסמך שהונח כאן לפנינו ובו הובעה התנגדות.
רוחמה אברהם-בלילא: משכתם את המכתב שלכם משבוע שעבר?
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נכנסים לסעיפים עצמם אבל משרד התעשייה שהביע התנגדות אמיתית, פתאום שותק.
רוחמה אברהם-בלילא: מה קרה?
משה גפני: הוא מוזמן להגיד את עמדתו.
משה גפני: אגב, אתם לא חייבים.
משה גפני: כרצונכם.
רוחמה אברהם-בלילא: כי המכתב הזה היה די משמעותי בשבוע שעבר.
משה גפני: אנחנו פלורליסטים.
משה גפני: מאפשרים לכל אחד לשתוק.
משה גפני: אנחנו לא מכריחים אף אחד להתערב.
ניר בן אהרן: אני מהסוכנות לעסקים קטנים, משרד התמ"ת.
ניר בן אהרן: לגבי מע"מ במזומן, אם יהיה חיוב – לא רשות אלא חיוב – על עסקים לדווח ולקבל מע"מ במזומן, זה ישפר את מוסר התשלומים במשק.
משה גפני: אתם בעד שיהיה חיוב.
ניר בן אהרן: לכן חיוב כזה יתרום.
רוחמה אברהם-בלילא: אתה מדבר על הסעיף הראשון.
ניר בן אהרן: אני מדבר על הסעיף של מע"מ על בסיס מזומן.
רוחמה אברהם-בלילא: ולגבי הסעיף השני, האחוז פלוס שלושים אחוזים תשומות, מה אתה אומר על זה?
ניר בן אהרן: לגבי זה אין לנו כרגע עמדה.
קריאה: יש עמדה.
קריאה: עמדת ממשלה.
איריס וינברגר: יש עמדת ממשלה.
רוחמה אברהם-בלילא: בסדר, אבל שר התעשייה מתנגד.
משה גפני: פסקה (2).
איריס וינברגר: (2) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ב1) על החלטת המנהל לפי סעיף קטן (א1) רשאי העוסק להגיש ערעור לפני בית המשפט המחוזי, בתוך שלושים ימים מיום שהודיע לו על ההחלטה.
איריס וינברגר: (ב2) הוגש ערעור לבית המשפט המחוזי לפי סעיף קטן (ב1) על החלטת המנהל להטיל קנס לפי סעיף קטן (א1) - (1) והיה תלוי ועומד, באותו מועד, ערעור הנובע מאותן נסיבות, שהוגש לבית המשפט המחוזי לפי סעיף קטן (ב), על החלטת המנהל להטיל קנס לפי סעיף קטן (א) – ידון בית המשפט בערעורים במאוחד.
איריס וינברגר: זה אם כבר הוגש ערעור על השומה.
משה גפני: ערעור הנובע מאותן נסיבות, משמעו על שני הדברים.
איריס וינברגר: לדון ביחד.
משה גפני: לא לדון ביחד אלא שאפשר להטיל קנס ביחד.
איריס וינברגר: זה קנס אחד.
איריס וינברגר: כן, והקנס של האחוז אחד בערעור אחד.
משה גפני: שזאת החמרה.
משה גפני: זאת החמרה.
איריס וינברגר: השלושים אחוזים, זאת הקלה.
משה גפני: תגידו מה שאתם רוצים, אבל זאת החמרה.
קריאה: החמרה עם העבריינים.
משה גפני: החמרה עם העבריינים, זה מה שהתכוונתי, אבל החמרה.
איריס וינברגר: אנחנו רואים בזה הקלה.
רוחמה אברהם-בלילא: אתם מקלים עם העבריינים?
איריס וינברגר: חד משמעית.
משה גפני: איפה המלחמה בהון השחור?
משה גפני: ברשות המסים דיברו על החמרה עם העבריינים.
קריאה: תלמידי חכמים יגידו לנו אם זאת החמרה או הקלה.
איריס וינברגר: אנחנו רואים בזה הקלה עם העבריינים אבל אנחנו רואים בזה הקלה נכונה.
איריס וינברגר: (2) והיה תלוי ועומד, באותו מועד, ערר הנובע מאותן נסיבות, שהוגש לוועדה לקבילות פנקסים לפי סעיף קטן (ב), על החלטת המנהל להטיל קנס לפי סעיף קטן (א), וטרם הסתיימו להישמע טענות הצדדים בערר – יועבר הערר לבית המשפט המחוזי הדן בערעור לפי סעיף קטן (ב1), שיידון בהם במאוחד.
איריס וינברגר: הסתיימו להישמע טוענות הצדדים בערר אך טרם נתנה הוועדה לקבילות פנקסים את החלטתה בערר – לא יחול הדיון לפני בית המשפט המחוזי בערעור לפי סעיף קטן (ב1), עד להחלטת הוועדה בערר.
איריס וינברגר: ואולם אם המערער על החלטת המנהל להטיל קנס לפי סעיף קטן (א1) טרם הגיש, במועד הגשת הערעור כאמור, ערעור או ערר בעניין החלטת המנהל להטיל קנס לפי סעיף קטן (א), יגיש גם את הערעור בעניין זה, על אף הוראות סעיף קטן (ב), לבית המשפט המחוזי, שידון בערעורים במאוחד".
איריס וינברגר: (3) בסעיף קטן (ג), במקום "אינה דוחה" יבוא "דוחה".
איריס וינברגר: (4) בסעיף קטן (ה), במקום "לפי סעיף קטן (ב)" יבוא "לפי סעיף זה".
איריס וינברגר: זאת ודאי הקלה גם לעניין הקנס של האחוז אחד.
משה גפני: איפה יש הקלה?
משה גפני: כבר מהבוקר אני מחפש אותה.
איריס וינברגר: בסעיף קטן (ג), במקום "אינה דוחה" יבוא "דוחה".
איריס וינברגר: זאת אומרת, היום אנחנו מפעילים הליכי גבייה על קנס על אי ניהול ספרים של אחוז אחד אחרי שאנחנו מטילים אותו.
איריס וינברגר: מחר צריך יהיה להמתין להכרעת בית המשפט או ועדת הערר בעניין.
איריס וינברגר: הגענו לסעיף 4.
משה גפני: אתם רוצים להעיר?
עופר מנירב: שמענו כאן שהעלות היום היא מאה אחוזים.
עופר מנירב: איריס תיקנה את זה ואני מעריך את זה, שזאת לא מאה אחוזים עלות אלא יכולים לעלות מאה אחוזים אבל בדרך כלל הם מאשרים את מלוא התשומות היום בפועל בדיונים,.
עופר מנירב: גם בית המשפט אמר את דברו.
עופר מנירב: כאשר לוקחים את העסקאות, נותנים לקזז את התשומות.
עופר מנירב: כך שאלה שלושים אחוזים אקסטרה, נוסף.
עופר מנירב: זה לא לעומת המצב היום של מאה אחוזים.
עופר מנירב: אין היום מאה אחוזים בפועל וזה חד משמעית.
רוחמה אברהם-בלילא: כמה יש היום?
עופר מנירב: היום מכירים במלוא התשומות ברוב המקרים, אבל לא תמיד.
עופר מנירב: ברוב המקרים מכירים כנגד עסקאות ברוב התשומות.
עופר מנירב: איריס, אני צודק?
איריס וינברגר: יש הרבה מאוד מקרים בהם לא מכירים בתשומות ובית המשפט העליון השאיר את הסוגיה הזאת בצריך עיון.
עופר מנירב: ברוב המקרים מכירים?
משה גפני: אני רוצה לשאול אותך על פי המצב הקיים.
משה גפני: איריס הביעה את עמדתה.
משה גפני: היא אמרה את המצב הקיים ואני שואל אותך.
משה גפני: לפי החוק הקיים – לא המוצע – אני יכול לקבל?
משה גפני: אני לא ניהלתי חשבונות והייתי באירוע של ספי, האם אני יכול לקבל היום על פי החוק הקיים אחוז אחד על המחזור ושלושים אחוזים על התשומות?
עופר מנירב: היום תקבל רק אחוז אחד על המחזור.
עופר מנירב: השלושים אחוזים לא קיימים.
עופר מנירב: מה שמנסים להגיד כאן היום שכביכול המצב יותר גרוע, שהיום כביכול לא מכירים לך במאה אחוזים מהתשומות, בפועל זה לא נמצא.
עופר מנירב: בפועל בשטח מכירים לך ברוב המקרים במלוא התשומות.
משה גפני: ואם מכירים לי במלוא התשומות?
עופר מנירב: אז זה אפס.
עופר מנירב: נשאר האחד ואפס.
עופר מנירב: זה המצב היום ברוב המקרים.
עופר מנירב: אני אגיד שיש מקרים קיצוניים שלא מגיעים למאה אחוזים.
עופר מנירב: במקרים של עבריינים מועדים או כל מיני דברים כאלה, לא מכירים גם במאה אחוזים ובצדק.
שגית אפיק: השלושים אחוזים עכשיו יחולו לא רק על המועדים אלא על כולם?
עופר מנירב: יחולו על כולם.
עופר מנירב: דבר נוסף כבודו, אמרו לנו והסבירו לנו, לכם ולנו, שזה מיועד לכאלה שהעלימו את ההוצאות כדי שלא ידעו על ההכנסות שלהם, אבל זה לא מה שכתוב.
עופר מנירב: כשביקשנו שיבהירו את זה, לא הסכימו.
עופר מנירב: נניח שרוצים להטיל כאן קנס, למה שלושים אחוזים?
עופר מנירב: הרי זה דרקוני השלושים אחוזים.
משה גפני: כמה אתה מציע?
עופר מנירב: עשרה אחוזים שזה גם הרבה, אבל עשרה אחוזים.
עופר מנירב: למה שלושים אחוזים?
משה גפני: איריס, למה שלושים אחוזים?
איריס וינברגר: אנחנו חושבים ששלושים אחוזים זה מעט.
איריס וינברגר: יש הרבה מקרים שאנחנו לא מכירים בהם בתשומות.
איריס וינברגר: לא כל המקרים הגיעו לבית המשפט.
איריס וינברגר: אני אומר עוד משהו.
איריס וינברגר: בחודשים האחרונים התחלנו להכיר.
משה גפני: אני אתך כל הזמן, אז בואי תשאירי את המצב הקיים.
איריס וינברגר: אני אומר היכן הבעיה במצב הקיים.
משה גפני: מהבוקר אני רוצה לשמוע את זה.
איריס וינברגר: אנחנו רואים בעיה במצב הקיים שמדובר כאן בסוג של ענישה שהיא ענישה אזרחית של שומה.
איריס וינברגר: כאשר מדובר על סנקציה, אנחנו אוהבים שהיא תופיע כסעיף של סנקציה.
משה גפני: את זה בדיווח המקוון אתם שמים כנטל על ראשינו?
איריס וינברגר: אנחנו גם רוצים אחידות בין הממונים כך שממונה מסוים לא מכיר בתשומות בכלל וממונה אחר כן.
משה גפני: עכשיו אני אסכם את מה שעלה כאן בדיון.
משה גפני: לכם לא איכפת מהפריימריס שלי, זה מובן, ומה שאתם מציעים זה כלהלן.
משה גפני: אתם מביאים את הדיווח המקוון שיש לנו אתו כאב ראש מכאן ועד להודעה חדשה ומכניסים כמה סעיפים.
משה גפני: המצב הקיים הוא שאת העבריינים הכבדים אותם כולנו מחפשים, אתם מטפלים בהם היום, אתם יכולים להטיל עליהם מאה אחוזים, אתם יכולים לעשות להם על פי החוק הקיים את הסנקציות הכי גדולות.
משה גפני: אתם אוהבים לחיות בעולם ברור – ואין לי טענות, אני בעד להיות בעולם ברור ולכן כל הזמן אני משנן לעצמי מה אתם מבקשים לעשות היום – ולכן אתם מכניסים בחוק הזה, כדי שלכם יהיה נוח לחיות במקום ברור, לחייב גם אתה שהם לא עבריינים מועדים אלא אנשים רגילים.
איריס וינברגר: סיטואציה של אי ניהול ספרים בכלל או ניהול בסטייה מהותית, אלה עבריינים מועדים.
שי דותן: עם אנשים תמימים אנחנו לא מתעסקים.
משה גפני: הוא לא ניהל ספרים, החוק מחייב אותו לשלם אחוז אחד מהמחזור.
משה גפני: זה המצב הקיים.
משה גפני: עכשיו אתם הלכתם לתשומות.
שי דותן: כי הוא העלים אותן.
משה גפני: כי יש עבריינים גדולים שאתם גם היום מטילים עליהם קנסות כבדים אבל אתם רוצים שזה יהיה ברור בחוק.
ספי זינגר: יש כאן משהו יותר מברור.
ספי זינגר: זה לא נכון שנטיל קנס של מאה אחוזים ואנחנו לא קוראים לו הליך של קנס אלא באיזשהו הליך בירוקרטי.
משה גפני: אבל עושים את זה.
ספי זינגר: כן, אבל זאת הסיבה בגינה אנחנו רוצים לתקן.
משה גפני: המינוחים שלי הם לקוחים מעולם הדמיון אבל זה המינוח בו השתמשתי.
משה גפני: את כל זה מכניסים בדיווח המקוון שאנחנו מתווכחים על ארבעה מיליון ועל ה-2.5 מיליון ושר האוצר קורא לי החוצה ובלילה לא נותנים לי לישון.
משה גפני: זאת אומרת, אני בלאו הכי לא ישן.
משה גפני: כל הזמן אני במשא ומתן.
משה גפני: זאת שיטה פסולה של הממשלה לאורך כל הדרך.
משה גפני: זאת מהותו של חוק ההסדרים.
משה גפני: רוצים לדבר על הדיווח המקוון?
משה גפני: בואו נדבר עליו.
משה גפני: מה אתם מכניסים כאן סעיפים אחרים?
משה גפני: תביאו א ותו בחקיקה נפרדת.
איריס וינברגר: גם הסעיפים האחרים הם סעיפים.
משה גפני: הרי בסוף אם אני אגיע לפשרה על הנושא של הדיווח המקוון, לזה אני כבר לא אשים לב.
משה גפני: זה מה שאתם רוצים.
משה גפני: למה לא בנפרד?
משה גפני: אני לא מבין, אתה, משרד המשפטים, למה לא בנפרד?
משה גפני: למה הכנסת לא צריכה לתת את דעתה באופן יסודי לסעיף כזה?
משה גפני: יכול להיות שאתם צודקים, אני בכלל לא מתווכח.
ספי זינגר: אלה תיקונים נכונים.
משה גפני: נכניס את זה בדיווח המקוון.
משה גפני: מה הקשר בין זה לדיווח המקוון?
ספי זינגר: אלה תיקוני חקיקה.
איריס וינברגר: הכול עוסק במע"מ.
ספי זינגר: אלה תיקונים לחוק מע"מ.
ספי זינגר: יש כאן סדרה של תיקונים.
משה גפני: הבעיה שלי היא שאני 23 שנים בכנסת ועברתי 22 חוקי הסדרים.
משה גפני: כל פעם אתם מסבירים אותו הדבר וכל פעם אנחנו שואלים את אותן שאלות.
משה גפני: כל פעם אתם מנצחים וכל פעם אנחנו מפסידים.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל הפעם לא אלא אם כן גם הפעם אתה מתכוון להפסיד.
משה גפני: את הסעיפים האלה היה צריך להביא עכשיו?
משה גפני: אי אפשר היה להביא אותם בעוד חודש?
משה גפני: אני אומר לך, סתם טקטית.
משה גפני: אתם הייתם צריכים לקחת אותי כיועץ תקשורת או כיועץ יחסי ציבור.
משה גפני: אם את הסעיפים האלה הייתם מביאים בנפרד, לא היו כל כך הרבה חברי כנסת בדיון.
משה גפני: למה נמצאים כל חברי הכנסת?
משה גפני: למה זה הפך להיות דיון?
משה גפני: הכנסתם את כל זה בתוך הקל וחומר הזה ונסתבך כולנו יחד.
רוחמה אברהם-בלילא: אלה עוד כבשים לדיר.
משה גפני: זה היה הייעוץ בחינם.
שי דותן: אנחנו באנו כדי להקל בדיווח.
רוחמה אברהם-בלילא: הם באו להקל על הכול.
רוחמה אברהם-בלילא: הם באו להקל על עבריינים.
איריס וינברגר: נעשה קנס של מאה אחוזים.
רוחמה אברהם-בלילא: אל תקלו עם העבריינים.
רוחמה אברהם-בלילא: תקלו עם אותם אנשים שלא עוברים על החוק.
שי דותן: אנחנו אתכם.
איריס וינברגר: בדחילו ורחימו אנחנו עובדים השנה על ניסוח שבאמת בא להבהיר את הסיטואציה, שלא יצא מצב שמישהו במקרה שכח חשבונית, שעליו נטיל את הקנס.
איריס וינברגר: באמת חשבנו שהתיקונים האלה הם תיקונים שרק יביאו לבהירות, לשקיפות, להתנהלות נכונה ואחידה של הרשות בסיטואציה הזאת.
איריס וינברגר: אני חייבת לומר שלא היה כאן ניסיון של גניבת סוסים, להעביר קנס עם תיקון כזה ותיקון כזה.
משה גפני: אני אומר באופן חד משמעי שמהיכרותי בתקופה הזאת את רשות המסים, אני אומר את זה בכל הרצינות ולא בציניות, כוונות אנשי רשות המסים היא לטובה.
משה גפני: אין בכלל ויכוח.
משה גפני: אני אומר את זה לראשונה בחנוכה בלי ציניות.
משה גפני: עד עכשיו דיברתי בציניות, גם בהרצאות שלי.
משה גפני: אנחנו חולקים עליכם.
משה גפני: אנחנו סבורים אחרת אבל אתם באמת מתכוונים לטוב.
משה גפני: אני לא אומר לגבי הנושא הזה ספציפית אלא לגבי כל הנושאים.
משה גפני: אני לא חולק עליכם בנושא הספציפי הזה, רק בכל הנושאים.
איריס וינברגר: 4.
איריס וינברגר: תיקון סעיף 97 בסעיף 97 לחוק העיקרי, במקום "או כפל מס", יבוא "כפל מס או קנס לפי סעיף 95".
איריס וינברגר: בגלל שדחינו את מועד התשלום של הקנס, אנחנו מוסיפים לו הפרשי הצמדה וריבית.
איריס וינברגר: 5.
איריס וינברגר: תיקון סעיף 116 בסעיף 116 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (א), אחרי "לשיעורין" יבוא "ובלבד שלא יאריך את המועד לניכוי מס תשומות לפי סעיף 38(א) לתקופה העולה על חמש שנים".
איריס וינברגר: סעיף קטן (א1) – בטל.
שגית אפיק: לפי איזה שיקולים תעשו את ההארכה הזאת?
איריס וינברגר: יש כאן שני ערוצים שהם ערוצים נפרדים.
איריס וינברגר: קודם כל, בערוץ של השומה, כאשר אנחנו נעשה שומה של עסקאות שמבוססת על תשומות, אנחנו נאריך את המועד, נכיר בתשומות ונטיל את הקנס.
איריס וינברגר: זאת הכוונה שלנו, של שלושים אחוזים בלבד.
איריס וינברגר: כאשר אנחנו מדברים בסיטואציות אחרות, עוסקים יבואו אלינו בשלב מאוחר ויבקשו להכיר בתשומות, ככל שאנחנו לא נראה כאן חוסר תום לב וככל שלא נראה כאן משהו שהוא היה מכוון והוביל לדברים אחרים, להעלמת עסקאות וכולי, המטרה של התיקון הזה, הנטייה היא להאריך את המועד ולא לא להאריך אותו.
שגית אפיק: ממתי יש הפרשי הצמדה וריבית?
איריס וינברגר: אין הפרשים.
איריס וינברגר: מנכים נומינאלית.
איריס וינברגר: אין הפרשי הצמדה וריבית.
שגית אפיק: לסעיף הקודם, לסעיף 97 כשאת עושה הפרשי הצמדה וריבית.
איריס וינברגר: ממועד ההטלה ועד מועד התשלום.
שי חרמש: מה מועד ההתיישנות החדש?
איריס וינברגר: יש חצי שנה לנכות תשומות ויש סמכות לממונים להאריך עד חמש שנים.
משה גפני: סעיף 6.
איריס וינברגר: כאן זאת לא הקלה.
איריס וינברגר: 6.
איריס וינברגר: תיקון סעיף 117 בסעיף 117(א) לחוק העיקרי, בפסקה (10), בסופה יבוא "או הכניס או הוציא טובין בניגוד להוראות לפי סעיף 129א".
איריס וינברגר: סעיף 129א מסמיך את השרים לקבוע מועדים מסוימים להכניס ולהוציא טובין במעברים בין ישראל לבין הרשות הפלשתינאית.
איריס וינברגר: נכון להיום אין עדיין הוראות שקובעות.
משה גפני: מה המצב היום אם אני מכניס ומוציא טובין במעברים?
איריס וינברגר: אי אפשר להטיל קנס מינהלי.
איריס וינברגר: נכון להיום המצב בלי התיקון הזה, זה לא קיים כעבירה ולכן גם אי אפשר להטיל קנס מינהלי.
משה גפני: מה זאת אומרת במעברים?
משה גפני: אם אני מביא מירדן?
איריס וינברגר: לא, הרעיון הוא במעברים הפנימיים, בין ישראל לרשות הפלשתינאית.
איריס וינברגר: אנחנו צריכים לפקח שהטובין יוצאים עם חשבוניות, מישראל לרשות הפלשתינאית הם יוצאים עם חשבונית I, חשבונית ישראלית ואחר כך זה קשור להתקזזות בינינו לבין הרשות.
משה גפני: זאת הקלה או החמרה?
איריס וינברגר: אמרתי.
איריס וינברגר: זאת החמרה.
שי חרמש: זאת הגדרת גבולות ברורה.
שי חרמש: עד היום זה פתוח.
איריס וינברגר: כל ההגדרות קיימות בסעיף 129א ושם נקבע שייקבעו הוראות.
איריס וינברגר: ההוראות האלה עדיין לא נקבעו אבל לכשייקבעו ההוראות, אנחנו רוצים את האפשרות להטיל קנס מינהלי.
שי חרמש: הרשות היא המקום הכי טוב למכבסת מס.
שגית אפיק: איפה זה קיים?
איריס וינברגר: בסעיף 117(א)(10).
איריס וינברגר: זה נמצא בתקנות העבירות המנהליות כעבירה מינהלית.
שי חרמש: גפני, זה לא ברור לך שהרשות הפלשתינאית היא המכבסה המרכזית?
משה גפני: אני בכלל לא הבעתי עמדה.
משה גפני: אני כל הזמן בטבלה.
משה גפני: אני עושה את החשבון מה החמרה ומה הקלה.
משה גפני: הם אומרים שזה הדבר היחיד שהוא החמרה.
שי חרמש: והוא הכרחי.
משה גפני: ממשיכים לסעיף 7.
איריס וינברגר: 7.
איריס וינברגר: תיקון חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) בחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 20099 ו-2010), התשס"ט-2009 (להלן – חוק ההתייעלות הכלכלית) – (1) בסעיף 171 - (א) בפסקה (4)(א) - (1) בסעיף קטן (א) של סעיף 69, המובא בה - (א) אחרי פסקה (2) יבוא: "(2א) סכומן הכולל של כל חשבוניות העסקה שהמועד להוצאתן חל בתקופת הדוח, אף אם העוסק הופטר מהוצאת חשבוניות, וסכום המס הכולל הנובע מהן".
איריס וינברגר: (ב) בפסקה (3), במקום "כל רשימוני היבוא" יבוא "כל רשימוני היצוא וכל מסמך אחר שאישר המנהל לפי סעיף 30(א)(1)" ובסופו יבוא "של כל אחד מסוגי המסמכים כאמור".
איריס וינברגר: (ג) במקום פסקה (4) יבוא: "(4) כל חשבוניות המס, רשימוני היבוא וכל מסמך אחר שאישר המנהל לפי סעיף 38(א), שהעוסק דורש בדוח לנכות על פיהם מס תשומות לפי הסעיף האמור, וסכומם הכולל של כל אחד מסוגי המסמכים כאמור".
איריס וינברגר: (2) בסעיף קטן (א1) של סעיף 69, המובא בה, במקום "וחשבונית קנייה" יבוא "ומסמך אחר שאישר המנהל" במקום "מספרה הסידורי, הסמל שלה לפי הסימן שקבע לה המנהל, תאריכה, סכומה וסכום המס הנוגע ממנה" יבוא " מספרם הסידורי, הסמל שלהם לפי הסימן שקבע להם המנהל, תאריכם, סכומם וסכום המס הנובע מהם" אחרי "רשימון יבוא" יבוא "ורשימות יצוא" ובמקום "מספרו הסידורי" יבוא "מספרם הסידורי".
איריס וינברגר: (3) בסעיף קטן (א2) של סעיף 69, המובא בה, במקום "וכולן או חלקן" יבוא "או מפירוט המסמכים האחרים שאישר המנהל האמורים באותו סעיף קטן, כולם או חלקם", אחרי "מחשבוניות אלה" יבוא "או בשל סכומו של כל אחד מהמסמכים האחרים, לפי העניין" ואחרי "החשבוניות האמורות" יבוא "או של המסמכים האחרים האמורים, לפי העניין".
איריס וינברגר: התיקון הזה הוא תיקון שבעצם מבהיר.
איריס וינברגר: כשאנחנו ניסחנו את הוראות הנוהל אחרי התיקון הקודם, ומאחר שיש לנו כבר שנתיים של ניסיון מה אנחנו בעצם דורשים בדוח המפורט, איזה דברים נכנסים, איך בדיוק מגדירים אותם – אנחנו בעצם כאן הכנסנו את כל הדברים שנמצאים היום בדוח המפורט.
שי חרמש: רשימוני יבוא לא היו עד היום?
איריס וינברגר: הם היו במקום אחד.
איריס וינברגר: אנחנו עשינו כאן חלוקה אחרת בין רשימוני יצוא ומסמכים אחרים לבין חשבוניות של תשומות ורשימוני יבוא שהם סוג של תשומה.
שי דותן: לשאלתך – כן, הם היו.
איריס וינברגר: כמו שהוא מוגש כבר היום לגבי ארבעה מיליון, ראינו מה בדיוק בפרקטיקה הנתונים אותם אנחנו דורשים, מה בדיוק התוכנות עושות, מה בדיוק הנתונים שאנחנו מקבלים ובהתאם לזה תיקנו את החקיקה הזאת.
שגית אפיק: כשקוראים את החקיקה, זה נראה כאילו אתם עושים חובות חדשות לדיווח.
שגית אפיק: אתם מעגנים את מה שעשיתם היום לגבי ארבעה מיליון.
עופר מנירב: אם כך, כנראה שאני לא מבין ואולי יסבירו גם לי.
משה גפני: גם אתה לא למדת ליבה?
עופר מנירב: למדתי ליבה אבל כנראה לא מספיק טוב.
עופר מנירב: כתוב כאן בסעיף (2א): סכומן הכולל של כל חשבוניות העסקה שהמועד לתשואתן חל בתקופת הדוח, אף אם העוסק הופטר מהוצאת חשבונית והמע"מ הנובע מהן.
עופר מנירב: חשבונית עסקה אדוני, לדוגמה, זה שנותן שירות ללקוח שלו ואומר לו שהוא חייב שלם לו מאה שקלים פלוס מע"מ.
עופר מנירב: זאת לא חשבונית.
עופר מנירב: משלם לו הלקוח אחרי ארבעה-חמישה חודשים והוא מוציא לו חשבונית עליה הוא מדווח.
עופר מנירב: חשבונית העסקה היום לא מדווחת ולא צריכה להיות מדווחת למע"מ.
עופר מנירב: זה דיווח מקביל שלא קשור לדיווח המקוון של היום.
עופר מנירב: זה ייצור גם בעיה לפיה לא יוכלו להשוות בין הדיווח הידני שאני מגיש לבין הדיווח המקוון משום שהבסיסים יהיו שונים ויהיו כפילויות כאשר על אותה חשבונית אני אדווח פעמיים.
שי חרמש: הדיווח שאתה מגיש היום הוא על בסיס מזומן.
עופר מנירב: חשבונית אני מוציא על בסיס מזומן.
עופר מנירב: חשבונית עסקה, אני לא מוציא חשבונית כרגע ואני לא צריך להוציא אותה ולא לדווח עליה.
קריאה: גם יכול להיות שהמחיר אחר כך ישתנה.
עופר מנירב: אם הלקוח לא ישלם את כל הסכום, איך אני יודע?
משה גפני: אתם רוצים תשובה או רק לשאול?
משה גפני: הוא צודק או לא צודק?
איריס וינברגר: מדובר רק על אלה שאתה חייב בקנס בגינם.
איריס וינברגר: אני חושבת שיש כאן איזושהי טעות.
שי דותן: לא, הוא לא צודק.
שי דותן: זאת לא הייתה הכוונה.
עופר מנירב: זה מה שכתוב.
איריס וינברגר: אני אסביר.
שי חרמש: הדוח המקוון הוא רק על המזומן.
משה גפני: איריס, עופר צודק?
משה גפני: לא בניסוח.
משה גפני: את מסכימה עם העיקרון שמה שהוא אומר זה נכון?
איריס וינברגר: במהות מדובר על דיווח על מתן חשבוניות.
משה גפני: את חולקת עליו?
איריס וינברגר: אני חושבת.
משה גפני: אני לא מנסח את השאלה נכון.
משה גפני: ברעיון, במהות, עזבי את הניסוח, את אתו?