GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוחמה אברהם-בלילא: אותו הדבר.
אהוד ברק: בנוכחות ראש הממשלה מהנהנים בראש ואחר כך מגיעים לביצוע והם אומרים סליחה, עכשיו יש להם מחשבה חדשה.
משה גפני: אדוני השר, אני מבקש לסכם את הישיבה.
שי חרמש: אני מבקש הערה אחת.
שי חרמש: אתה רוצה להעלות את תקרת ההוצאה ואני אתך.
שי חרמש: אתה רוצה להעלות את תקרת הגירעון ואני נגדך.
שי חרמש: תגיד לי מה אתה מתכוון.
אהוד ברק: אני מעדיף להעלות את תקרת ההוצאה ואם כתוצאה מזה יצא גירעון יותר גדול, אני לא נבהל ממנו.
אהוד ברק: אני לא מתכוון לשפוך את התינוק עם המים.
אהוד ברק: אני רוצה לתת לכם מה בעיניי סיכום הישיבה.
אהוד ברק: לפי דעתי בתנאים האלה אסור לפגוע לא במוכנות של צה"ל, לא באימונים, לא במלאים שלו ולא בכיפת ברזל.
אהוד ברק: אנחנו נהיה חסרי אחריות אם בסוף כיפת ברזל, שרביט קסמים וחץ שלוש לא יצאו לדרך.
משה גפני: אני מודה לך אדוני שר הביטחון.
משה גפני: אדוני השר, אני מסכם את הדיון.
משה גפני: אנחנו מודים לך אדוני שר הביטחון על קיום הישיבה כאן שמבחינתי היא הייתה חשובה ואני מקווה שגם חברים נוספים בוועדה חושבים כך.
משה גפני: אני לא אומר סיכום שנניח אותו על שולחן הכנסת אבל שנדע.
משה גפני: ועדת הכספים נותנת את כל הגיבוי למערכת הביטחון על כל זרועותיה, לצה"ל ולכל מה שנלווה לעניין הזה, ואנחנו לא מבקשים שמשרד הביטחון או הצבא יתנהל כמו משרדים אחרים.
משה גפני: אנחנו מכירים את הבעיות שיש במשרדים אחרים, איך מוציאים תקציב ויודעים שהרבה פעולות נדחות בגלל בעיות בירוקרטיות של תקציב.
משה גפני: אנחנו לא מבקשים שזה יחול על תקציב הביטחון.
משה גפני: אני לא גיבשתי לעצמי עמדה.
משה גפני: יכול להיות שאני אדבר עוד פעם עם צחי מלאך.
משה גפני: לפי דעתי נושא השקיפות הוא בר פתרון.
משה גפני: צריך רק להוריד את האוקטבות של הוויכוח, צריך לנהל את זה בשכל ובשקט.
משה גפני: יכול להיות שאני אקח על עצמי את המשימה הזאת ואולי נקים כאן ועדה קטנה של החברים בוועדה.
משה גפני: אני אדבר עם צחי מלאך.
משה גפני: אני רואה שזה הולך לפתרון ואם זה הולך לפתרון, יורד חלק גדול מהוויכוח בין משרד האוצר לבין משרד הביטחון ואז מגיעים לוויכוח האידיאולוגי.
משה גפני: הוויכוח האידיאולוגי צריך להתנהל על השולחן כאן, האם צריך להגדיל את ההוצאה וכתוצאה מכך גם להגדיל את הגירעון ויכול להיות שכל במה שאתה אומר ויכול להיות שלא, אבל זאת הכרעה שהיא הכרעה ציבורית.
משה גפני: הוויכוח הזה בין משרד האוצר או יותר נכון בין שר הביטחון לבין שר האוצר צריך להסתיים.
משה גפני: אני אדבר אתך, אולי בטלפון ואולי ניפגש.
משה גפני: אני אדבר גם עם שר האוצר.
משה גפני: את הוויכוח הזה נוריד וננהל את הדיון על הנושא האידיאולוגי והתקציבי.
שלמה מולה: הרב גפני, אני מבקש שיתקיים דיון נוסף בוועדת הכספים בנושא הגמלאים.
משה גפני: מילה אחת לגבי הגמלאים.
משה גפני: אנחנו נדבר עם משרד האוצר ונקיים את הדיון הזה.
משה גפני: אני ממשיך בסדר-היום של שינויים בתקציב.
משה גפני: מספר פנייה לוועדה 12-10, מערך הכבאות.
אנסטסיה סורוקין: הפנייה נועדה להעביר את בסיס התקציב של מערך הכבאות של שנת 2012, שעומד על כ-251 מיליוני שקלים חדשים.
אנסטסיה סורוקין: כמו כן יש 12 שיאי כוח-אדם ועשרה מיליוני שקלים הרשאה להתחייב - - -
משה גפני: זה ל-2012?
משה גפני: מי נגד ומי נמנע?
משה גפני: הצבעה בעד הפניות – פה אחד פניות 12-10 אושרו.
משה גפני: מספר פנייה 1007 ו-1008.
שירלי באבד: הפנייה נועדה לתקצב שמונה מיליון שקלים לסמינרים להוראה, וחמישה מיליון שקלים לקליטת עלייה בחינוך העצמאי.
משה גפני: הצבעה בעד הפניות – פה אחד פניות 1007 ו-1008 אושרו.
משה גפני: מספר פנייה 999, משרד הבריאות.
ערן הכהן: הפנייה נועדה לבצע שינויים פנימיים במשרד הבריאות ולהגדיל את התמיכות בארגונים רפואיים.
משה גפני: הצבעה בעד הפנייה – פה אחד פנייה 999 אושרה.
משה גפני: מספר פנייה 1000 ו-1001.
אנסטסיה סורוקין: הפנייה נועדה לתגבר את התקציב השוטף של המשרד לביטחון פנים בסך 500 אלפי שקלים לטובת הרשות למלחמה בסמים.
אנסטסיה סורוקין: זה בהתאם לביצוע בפועל.
אנסטסיה סורוקין: בנוסף, ביצוע שינויים פנימיים שעיקרם תקצוב בסך כ-8.7 מיליוני שקלים לתגבור קרן בלאי של המשטרה.
משה גפני: הצבעה בעד הפניות – פה אחד פניות 1000 ו-1001 אושרו.
משה גפני: פניות מספר 1002 ו-1003.
דוד שטיינמץ: הפנייה הזאת נועדה להעביר כ-92 מיליון שקל לחברת אינטל עבור התחייבות המשרד בעבור ההרחבה של המפעל, פאב 28 בקריית גת, הרחבה שבה החברה עצמה כבר השקיעה למעלה מ-500 מיליון שקל.
משה גפני: הצבעה בעד הפניות – פה אחד פניות 1002 ו-1003 אושרו.
משה גפני: פניות 1005 ו-1006, משרד הפנים.
עמית סדן: הפנייה נועדה לתקצב את תקציב השכר של משרד הפנים בסכום של 6,450,000 שקלים, בהתאם לביצוע בפועל, וביצוע שינויים פנימיים בתקציבי השכר ואיזונם.
משה גפני: הצבעה בעד הפניות – פה אחד פניות 1005 ו-1006 אושרו.
משה גפני: מספר פנייה 1004.
סיוון להבי: משרד הפנים.
סיוון להבי: הפנייה נועדה לתוספת של מיליון שקלים למענק הבירה.
משה גפני: מענק הבירה.
משה גפני: למה עוד מיליון שקלים?
משה גפני: הרי אישרנו שלושים מיליון ואישרנו עוד ארבעה מיליון.
משה גפני: למה עכשיו עוד מיליון?
משה גפני: טוב , לא חשוב, מה זה משנה.
משה גפני: הצבעה בעד הפנייה – פה אחד פנייה 1004 אושרה.
ציון פיניאן: אישרת הכול?
משה גפני: לא, יש עוד פנייה אחת.
משה גפני: את זו של הסמים אישרת?
משה גפני: אושרה.
משה גפני: שמנכ"ל הרשות למלחמה בסמים ידבר איתנו.
משה גפני: לגבי פניות מספר 1000 ו-1001 יש רביזיה של חבר הכנסת ציון פיניאן.
משה גפני: את הרפרנטית של זה, נכון?
אנסטסיה סורוקין: כן.
משה גפני: צריך לעשות את זה מהר.
משה גפני: שידבר איתו מהר.
ציון פיניאן: או איתי או עם חבר הכנסת יעקב אדרי.
משה גפני: אני לא עושה יותר השנה ישיבות על העברות.
אנסטסיה סורוקין: אני יודעת.
משה גפני: אני מחכה עוד חמש דקות.
משה גפני: אני ממשיך את הסעיף של השינויים בתקציב.
משה גפני: אורי, עשיתי ישיבה קודם ואישרתי את הכול, חוץ מרביזיה שביקש חבר הכנסת ציון פיניאן לגבי פנייה 1000 ו-1001.
משה גפני: מכיוון שנודע לי שלא כולם קיבלו את ההודעה, אני עושה את הישיבה שוב.
משה גפני: לא הזמנתי את הרפרנטים.
משה גפני: אמרתי להם לא לבוא, אלא אם כן מישהו מחברי הוועדה יבקש, ואז אני אעצור ואקרא להם.
משה גפני: הייתה פה תקלה.
משה גפני: מספר פנייה 999, תקציב משרד הבריאות.
משה גפני: הנושא הוא מנהל הרפואה, אגף הגריאטריה.
משה גפני: הוא הסביר את זה קודם, העברה לתמיכות בארגונים רפואיים אחרים.
משה גפני: יש מישהו שמתנגד להעברה הזאת?
משה גפני: מי בעד אישור הפנייה לוועדה?
משה גפני: זה מה שהוא הגיש רביזיה.
משה גפני: יש אלות, רבותי?
משה גפני: על זה ציון מגיש רביזיה.
אורי אריאל: נו, אז אתה רוצה להצביע?
משה גפני: אני מצביע על כולם.
משה גפני: אני לא עושה עוד ישיבה.
משה גפני: מספר פנייה 1002 ו-1003, חברת אינטל.
משה גפני: פניות 1005 ו-1006, תקציב השכר של משרד הפנים.
משה גפני: היה פה עובד משרד הפנים והסביר שזה הנושא של עדכוני השכר של עובדי משרד הפנים.
משה גפני: מספר פנייה 1004, מילון שקל למענק בירה.
משה גפני: זו תוספת למענק בירה.
אורי אריאל: היה לבירה איזה תקציב להפרטת הניקיון?
אורי אריאל: 20 מיליון או משהו כזה?
משה גפני: היה 30 מיליון שאישרנו להם.
משה גפני: 30, אתמול.
משה גפני: זה מה שהתכוונתי כשאמרתי לך שהתגברתי על יצרי.
משה גפני: פניות מספר 1006 ו-1007, הנושא של שמונה מילון סמינרים להוראה וחמישה מיליון לקליטת עלייה.
משה גפני: זה הליבה של החרדים?
משה גפני: זה לא הליבה של החרדים.
משה גפני: זו קליטת עלייה וסמינרים להוראה.
משה גפני: זה חרדים אבל לא ליבה.
משה גפני: לומדים ליבה בכל המקומות האלה, אם זאת השאלה.
קריאה: אנחנו לא מעבירים - - -
אורי אריאל: חרדים זה על ראש שמחתנו.
משה גפני: הצבעה בעד הפניות – פה אחד פניות מספר 1006 ו-1007 אושרו.
משה גפני: האחרון זה מערך הכבאות.
משה גפני: תקציב ל-2012.
שי חרמש: אתה רוצה לאשר את זה עכשיו?
משה גפני: זה מה שמבקשים.
משה גפני: מספר פנייה לוועדה 10 עד 12.
משה גפני: הפנייה נועדה להעברת בסיס התקציב של מערך הכבאות, 251 מיליון שקל, ועשרה מילון שקל ל-12 שיאי כוח אדם.
משה גפני: הצבעה בעד הפניות – פה אחד פניות 10 עד 12 אושרו.
משה גפני: יש צו על הנושא של הארכת המועד של עידוד השקעות בחקלאות.
שי חרמש: חתום, אבל הוא נסע לתל-אביב.
שי חרמש: יש את כרגע בלשת שר האוצר.
שי חרמש: אתה רוצה לקבל את זה מהם?
משה גפני: אפשר לקבל את זה?
אורי אריאל: איזה צו זה?
שי חרמש: הארכת תוקף לאזורי עדיפות לאומית לחקלאות.
שי חרמש: הוא החזיק את זה פה ביד, אבל הוא נסע עם זה.
אורי אריאל: מי?
שי חרמש: נמרוד ספיר.
שי חרמש: הוא הראה לי את זה.
שי חרמש: עכשיו הוא כבר בדרך לתל-אביב.
שי חרמש: גפני, זה משמעותי אם זה לא יהיה היום?
אורי אריאל: זה לא משמעותי.
אורי אריאל: רק משמעותי שאין שם את יהודה ושומרון.
משה גפני: שי, אתה יכול להביא את הצו הזה?
שי חרמש: אם תצלצל ללשכת שר האוצר, אתה יכול לקבל את זה עכשיו.
שי חרמש: זה בוער להעביר כרגע?
שי חרמש: או שאפשר גם ביום שני?
קריאה: כמו שהוא כתוב עכשיו, אי-אפשר יהיה להעביר ביום שני.
משה גפני: אי-אפשר יהיה להעביר ביום שני.
משה גפני: יום שני זה 2012.
שי חרמש: אוקיי, אתה ואני עוד נמצאים פה.
שי חרמש: מקסימום נעשה את זה פה אחד.
משה גפני: אבל אם כן, צריך לשים את זה על סדר-היום.
משה גפני: זה לא על סדר-היום.
טמיר כהן: שנמרודי ידאג להעביר את זה לפה.
טמיר כהן: שיתקשר וישלח את זה לפה.
שי חרמש: טמיר, בוא נצלצל ללשכת שר האוצר.
טמיר כהן: אנחנו יכולים לדבר, רק תגיד לנמרוד שידאג שישלחו את זה בפקס.
שי חרמש: אם זה לא עובר היום, צריך את כל החתימה מחדש ביום שני.
משה גפני: בוודאי, זה צו אחר לגמרי, זה דבר חדש.
משה גפני: עכשיו זה עדיין צו של הארכה משום שאנחנו עדיין ב-2011.
משה גפני: אם הצו חתום , למה הוא לא השאיר לך אותו?
משה גפני: הוא אמר לי שהוא לא יכול להשאיר לי אותו.
משה גפני: הוא אמר לי: נביא את זה היום.
משה גפני: הוא הביא את זה היום ונסע עם זה.
אורי אריאל: משה, אתה יכול לבקש שהממשלה קודם תאשר את זה, ורק אחרי זה התקציב - - -
משה גפני: אני עושה הפסקה של רבע שעה.
משה גפני: אם לא יגיע כלום ננעל את הישיבה.
משה גפני: עכשיו שבע ושתי דקות, נחזור בשבע ושבע-עשרה דקות.
משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים בנושא: צו לעידוד השקעות הון בחקלאות (קביעת תחומי אזורי פיתוח א' ו-ב')(הוראת שעה), תיקון התשע"ב-2011.
משה גפני: בסעיף 4 לצו עידוד השקעות הון בחקלאות (קביעת תחומי אזורי פיתוח א' ו-ב')(הוראת שעה),שר האוצר ושרת החקלאות מבקשים להאריך את הצו בשנה אחת.
משה גפני: במקום שהוא יפקע ב-ה' בטבת התשע"ב-31.12.2011, הוא יוארך עד י"ח בטבת התשע"ג-31.12.2012.
אורי אריאל: הצבעה בעד הארכת הצו – 3 נגד – אין נמנע – 1 הארכת הצו אושרה.
משה גפני: אתה, חבר הכנסת אורי אריאל, מגיש רביזיה.
משה גפני: אני מגיש רביזיה, ונשתדל מחר או ביום ראשון לברר את הנושא.
משה גפני: אם מישהו יסביר לי מחר, אני יכול להסיר את הרביזיה גם מחר.
שי חרמש: אתה יכול גם בטלפון, נכון?
משה גפני: אבל שיסבירו גם לי.
אורי אריאל: אם את יכול לדאוג שמישהו יתקשר.
אורי אריאל: שיסבירו לנו.
משה גפני: שיסבירו גם לי וגם לאורי אריאל.
משה גפני: ואל תסיר את הרביזיה עד שגם אני אבין, אחרת זה באמת נראה רע.
משה גפני: אנחנו ממשיכים לדון בהצעת חוק הבנקאות (תיקוני חקיקה), התשע"א-2011, זה כבר התשע"ב.
משה גפני: אני מעריך שזה לא יהיה 2012, אני מעריך שנסיים את זה קודם.
משה גפני: שלא נצטרך לתקן גם את השנה הלועזית.
משה גפני: את השנה העברית אנחנו כבר צריכים לתקן.
סטנלי פישר: כל תמריץ מקובל עלי.
משה גפני: התקדמנו מאוד עם הצעת החוק הזאת, אבל דילגנו על סעיף 11ה – הנושא המהותי – מכיוון שזה ליבת העניין, וביקשו מאיתנו כמה גורמים שיש להם נגישות לעניין ומעוניינים להביע את דעתם, אז אנחנו נקיים את תחילת הישיבה ואולי אפילו את כל מהלכה – נראה לפי התמשכות הדברים – על ההשגות של הגופים.
משה גפני: חיים, לא שמתי לב.
משה גפני: אתה מצטנע, בוא תשב איתנו, מה עזבת אותנו?
חיים רמון: כשאני אהיה אתכם, אני אשב אתכם.
משה גפני: זה ועדת הכספים פה.
חיים רמון: שמעתי על זה.
משה גפני: אני אאפשר בראשית הישיבה, אם יש מהגורמים או הגופים שמבקשים להביע את דעתם בעניין – חיים אתה רוצה?
חיים רמון: תן לשלמה אליהו.
משה גפני: בבקשה, שלמה אליהו?
שלמה אליהו: כן, זה שמי וזה אני.
משה גפני: אני יודע ונפגשתי אתך, ואתה איש נחמד מאוד.
שלמה אליהו: לטוב או לרע – זה אני.
משה גפני: אמרתי, אתה איש נחמד מאוד, נפגשתי איתך ועכשיו נשמע את דעתך.
שלמה אליהו: יש לי הכבוד להיות בוועדה בפעם השלישית, לאלה שלא היו בזמנו – "אליהו" הוקמה בשנת 1966, היתה שאילתה בוועדת הכנסת לגבי הקמת החברה ואז הופעתי בוועדת הכספים להסביר את המהות.
שלמה אליהו: היה לי הכבוד להיות חבר הוועדה קרוב לארבע שנים, אמנם בשולחן קטן יותר, במקום נמוך יותר, היום הכול השתנה.
אבישי ברוורמן: שלמה, מי היה שר האוצר אז?
שלמה אליהו: החקלאי, יגאל הורוביץ.
קריאה: הוא לא חקלאי, הוא היה חלבן.
שלמה אליהו: יש לי הכבוד להופיע הפעם בנושא חוק הבנקאות.
שלמה אליהו: אני אהיה חריג ואדבר בשפה פשוטה.
שלמה אליהו: אתם דנים בחוק שקוראים לו חוק "מראני", חוק "מראני" נולד לחיים אחרי שתי ועדות ציבוריות.
שלמה אליהו: ועדה ציבורית של שמעון גל שהיה יושב-ראש "מ.י.
שלמה אליהו: נכסים", שנתנה מתווה איך לדאוג שבנק יעבוד בלי שליטה.
שלמה אליהו: אחר כך התמנתה ועדה בראשות אוהד מראני שהיה מנכ"ל האוצר, וב-2004 נולד חוק "מראני".
שלמה אליהו: חוק "מראני" חוּקק בקריאות, ובדיונים ובהשתתפות מומחים, והתאימו אותו לכל מה שקורה בעולם.
שלמה אליהו: החוק הקיים הוא בעצם חוק שעוד לא הפעילו אותו הלכה למעשה.
שלמה אליהו: הוא לא הופעל – כל הבנקים בישראל הם בנקים בשליטה, ובנק "לאומי" התנהג עם ועדת המניות שהמדינה שולטת.
שלמה אליהו: זאת אומרת, באופן מעשי החוק לא הופעל, לא יודעים מה לא בסדר, מה כן בסדר, מה פועל ומה לא פועל.
שלמה אליהו: עכשיו באה הממשלה, אני לא מבין – רוצים לתקן את החוק, וזה לא חוק נגד "אליהו", זה חוק שבא לשלול זכויות של בעלי המניות בבנקים ולהעביר לוועדת מינויים – זה החוק בלשונו הפשוטה.
שלמה אליהו: כשמתקנים חוק שעוד לא הופעל, התיקון הוא משמעותי נורא.
שלמה אליהו: אומרים לבעלי המניות שהשקיעו את מיטב כספם, לטוב או לרע, אם רע – יפסידו אותו, ואם טוב – ייהנו ממנו.
שלמה אליהו: אין להם זכות להעמיד מועמד לא מטעמם, אין מושג כזה "מטעמם", על-פי חוק ועל-פי הרגולטור ועל-פי ההוראות הפשוטות – אין מצב שבעל מניות שולח לבנק נציג מטעמו.
שלמה אליהו: אומרים לבעלי המניות, אתם לא ראויים להעמיד מועמדים.
שלמה אליהו: הרי אף בעל מניות לא יכול לבחור מועמד, מועמד אני יכול להעמיד לבחירה לכל היותר.
שלמה אליהו: הוא צריך להיות ראוי בכישורים ולקבל תמיכה של אסיפת בעלי המניות, וגם אז אין לזה ערך בלי אישור הנגיד.
שלמה אליהו: יש בחוק הקיים סמכות אחרונה בידי נגיד בנק ישראל שאומר בפשטות, אם נבחר חבר שמוצע על-ידי בעלי המניות, שהוא לא ראוי ולא מקובל, הוא לא יקבל את אישור הנגיד, והוא ממילא לא יכול להיות חבר מועצה.
שלמה אליהו: את מה הולכים לשנות?
שלמה אליהו: אומרים לבעל מניות אם יש לך X אחוזים, אתה יכול להציע מועמד אחד.
שלמה אליהו: זאת אומרת, מקסימום שני מועמדים בתור בעלי מניות, וועדה בראשות שופט שתתמנה – היא תבחר את יתר הדירקטוריון.
שלמה אליהו: כלומר, אומרים לבעלי המניות, אתם השקעתם ממיטב כספכם, אתם לא ראויים לשמור על ההשקעה, אתם לא אמורים להעמיד מועמדים ראויים, אז ועדה בראשות שופט תדאג לכם.
שלמה אליהו: לא יכול להיות מצב כזה.
שלמה אליהו: נחליף רשויות, יש בעלים, יש רגולטור, יש יציבות ויש בנק ישראל, שלא יתנגשו.
שלמה אליהו: תפקידו של בנק ישראל לתת מינהל תקין של המוסד הכספי, לאשר נושאי משרה, לאשר דירקטוריון, לפקח בניהול תקין, לדאוג ליציבות, וזה לא שייך לדירקטוריון.
שלמה אליהו: הרגולטור כבודו במקומו עומד, הרגולטור אמור למלא את תפקידו – לשמור על יציבות הבנקים.
משה גפני: הרי לבנק ישראל אין אינטרס, האינטרס שלו הוא לשמור על הלקוחות, לשמור שהבנק יתפקד, שחס וחלילה לא יגיע למצב קשה מבחינת הלקוחות כמו שקרה במקומות אחרים בעולם.
משה גפני: למה זה כל כך מפריע?
משה גפני: הרי זו לא חברה מסחרית שמתחרה עם בעל המניות או - - -
ציון פיניאן: האם המצב שקיים היום הוא טוב?
משה גפני: גם זו שאלה.
ציון פיניאן: האם המצב שקיים הוא טוב?
ציון פיניאן: אתה מרוצה ממנו?
שלמה אליהו: תפקידו של בנק ישראל לדאוג ליציבות הבנקים, לניהול הבנקים, לתפקוד הבנקים, הוא לאין ערוך חיוני וחשוב.
שלמה אליהו: בלעדיו אין לנו זכות קיום.
שלמה אליהו: כבודו במקומו עומד – אף אחד לא שולל לו, אלה זכויות שלו וזו חובתו.
שלמה אליהו: הבנק אמור למלא את ייעודו להתנהל באופן יציב, שכל נושאי המשרה והדירקטור יקבלו אישור, וכל אחד ייבדק לטוב או לרע.
שלמה אליהו: זה תפקידו של רגולטור, וזה תפקידו של הנגיד.
שלמה אליהו: זה כמו כנסת וממשלה – שר בממשלה לא יכול להחליט בלי אישור ועדת הכספים.
שלמה אליהו: שר אוצר, עם כל הכבוד, נבחר לנהל את המדינה, אבל כל החלטה שלו לא מחזיקה מים בלי שוועדת הכספים מאשרת אותה.
שלמה אליהו: אתם רוצים שהרגולטור שאמור לשמור על ניהול תקין, למנות את - - -, לא הוא אלא הוועדה שתיבחר.
שלמה אליהו: אנחנו מתחילים בבנק מסחרי שיש לו בעלים, ושוללים את זכויות הבעלים – זו הלאמה.
שלמה אליהו: אתם לוקחים זכויות של בעלי המניות שהשקיעו את מיטב כספם, ואני מבקש מכם לא להתייחס לשלמה אליהו בכלל.
שלמה אליהו: שלמה אליהו בא בתור אדם עם ניסיון, עם רקע, ואומר את דעתו.
שלמה אליהו: מעבר לדעתי אין לי שום זכויות.
שלמה אליהו: הבעיה היא לא בנק לאומי ולא "אליהו".
שלמה אליהו: לא יכול להיות מצב שתהיה ועדת מינויים ויבחרו - - - לבנק.
שלמה אליהו: יש בעלים – ואין להם שום זכויות, לא בניהול ולא בהחלטה, ובוודאי לא באישור.
שלמה אליהו: הזכות היחידה שיש להם היא להעמיד מועמד ראוי לבחירה לאסיפת בעלי המניות.
שלמה אליהו: ברגע שזה נעשה ואם האיש ראוי, הוא ייבחר.
שלמה אליהו: ואם הוא נבחר אבל בעיני הנגיד ובעיני הרגולטור הוא לא ראוי, הוא לא יקבל אישור.
שלמה אליהו: נניח שיש מועמד שעבר, קיבל אישור מהנגיד, אז הוא חותם על סודיות בנקאית שהוא דירקטור.
שלמה אליהו: החובה שלו היא לחברה שנבחר, ואין לו שום חובה לזה שהציע אותו.
שלמה אליהו: זו תהיה עבירה פלילית לזה שמתעניין ולזה שמעניין.
שלמה אליהו: לכן, חוק "מראני", וכדי לא להאריך בדיבור, חוקק עם חקיקה מלאה, עם ועדות ציבוריות, לעשות צ'יק-צ'ק, בגלל ההוצאה של הרבעון, בגלל שלוחץ לזה או אחר לתקן חוק שעוד לא ניסו אותו ולא הפעילו אותו, לשלול זכויות של בעלים, ולתת לוועדה שתמנה דירקטור, זו הלאמה נקייה, ואת זה כל ילד יגיד.
שלמה אליהו: בלי להשקיע, מלאימים בנק ששייך לאנשים, זו משמעות החוק.
שלמה אליהו: אני מקווה, ובזה אני מסיים כבוד היושב-ראש ולא מאריך, אני מאוד מקווה שתפעילו שיקול דעת – לא מה אני רוצה, ולא מה בנק ישראל רוצה, ומה הריבון רוצה – אלא common sense, את מה הולכים לתקן.
שלמה אליהו: לוקחים זכויות של בעלי המניות ומעניקים אותם לוועדה שתמנה - - -.
שלמה אליהו: אם זה מקובל עליכם, אני אכבד.
ציון פיניאן: אם זה למען האזרח, אז זה מקובל.
שלמה אליהו: מה?
משה גפני: שאל אותך חבר הכנסת פיניאן, האם, בפועל, המצב היום טוב ושלפי דעתך לא צריך לשנות אותו.
שלמה אליהו: יותר טוב מטוב, לפי דעתי.
שלמה אליהו: תודה לאל שיש לנו נגיד ששומר עלינו, אני מברך אותו.
ציון פיניאן: אבל זו הצעה של הנגיד.
שלמה אליהו: לא, זו לא הצעה של הנגיד.
ציון פיניאן: הוא תומך בה.
משה גפני: תיכף נשמע את הנגיד.
ציון פיניאן: אם אתה תומך בנגיד, אנחנו גם תומכים בו.
שלמה אליהו: אנחנו לא מתבקשים - -
ציון פיניאן: המצב שקיים היום הוא גרוע מגרוע.
שלמה אליהו: שלא תהיה אי הבנה: על יציבות הבנקים בנק ישראל מופקד, לטוב או לרע, ואם יש "פישול" אז הוא בבנק ישראל או בפיקוח, הוא לא "פישול" על-ידי בעלי המניות.
שלמה אליהו: בעלי המניות לא מנהלים בנקים ולא יכולים לקבל החלטות בבנקים, ואם כן, אז רק אם יש גרעין שליטה על-ידי הנגיד.
שלמה אליהו: בלי גרעין שליטה אין לבעל המניות דבר, חוץ מאשר להציע מועמד ראוי ל - - - ושום דבר אחר בהיעדר שליטה.
שלמה אליהו: במצב הקיים, כל מה ש"אליהו" יכולה לעשות זה להציע מועמד ראוי ולא מעבר לזה.
שלמה אליהו: אם המועמד ראוי, הוא יקבל תמיכה של האסיפה, וגם אז הוא לא יכול להיות דירקטור בלי אישור הנגיד, ואחרי שיקבל אישור מהנגיד הוא חותם על סודיות בנקאית.
שלמה אליהו: חברים , תחשבו פשוט, לא לסבך דברים.
משה גפני: מר אליהו, אם אני מסכם את הדברים שלך, אתה טוען שההצעה שמציעה הממשלה היא הלאמה הבנק, בעצם גובלת בהלאמה.
שלמה אליהו: זו התוצאה.
משה גפני: כן, אני מבין.
משה גפני: לא הלאמה במובן הפשוט, אלא אתה טוען שזה חדירה של הממשלה או של בנק ישראל לתפקיד שלא לו.
משה גפני: זה תפקיד של בעלי המניות, של אנשים שהשקיעו את הכסף.
משה גפני: התפקיד של בנק ישראל הוא הרגולטור, הוא צריך לפקח על העניין, וצריך לאפשר לבעל המניות למנות, ולא רק דירקטור אחד אלא יותר.
שלמה אליהו: להציע, והאסיפה תחליט מי ראוי.
משה גפני: להציע, כן.
משה גפני: יש לי כמה שאלות על מה שאמרת, אני אחכה עם זה בינתיים.
אבישי ברוורמן: גם לי יש שאלה, אם אפשר יותר מאוחר.
משה גפני: בסדר, נסיים קודם את הסבב הזה.
משה גפני: מר אליהו, ביקשת בדברים שלך שלא נעשה את זה מהר, אז אני רוצה להגיד לך ושיהיה ברור העניין – אנחנו עם החוק הזה מסתובבים כבר הרבה זמן, מתקדמים אתו לאט-לאט, ועשיתי את זה במכוון באופן כזה שתהיה לך אפשרות להיות בישיבה.
משה גפני: זו האמת.
שלמה אליהו: זה סימן טוב שאני צודק.
שלמה אליהו: אחרת, מזמן היית מעביר את החוק, ואתה יודע בתוך תוכך שזה לא בסדר.
משה גפני: את מה שאני יודע תשאיר - -
שלמה אליהו: משהו מפריע, common sense.
משה גפני: יכול להיות שאתה צודק, אני לא בדקתי את זה.
משה גפני: אבל ברור שאני צודק, שאפשרתי לך לבוא.
ציון פיניאן: עד עכשיו התלבטתי, שמעתי אותו ועכשיו אני בטוח - - -
שלמה אליהו: אני חושב שיש לי זכות להופיע.
משה גפני: חיים רמון, בבקשה.
חיים רמון: נדמה לי שחבר כנסת - - -
משה גפני: אתה לא רגיל לזה – פה יש מיקרופונים וזה לא מה שהיה בבניין הישן, פה יש מיקרופונים ושומעים אותך.
חיים רמון: זאת אומרת, לא צריך לצעוק יותר.
משה גפני: לא צריך לצעוק.
חיים רמון: אחד מהיתרונות שהיו לנו.
משה גפני: אני זוכר את הנאום שלך בוועדת הכספים כשר, על איך משרד האוצר שולט על המדינה.
חיים רמון: לא זוכר נאום כזה.
משה גפני: איזה נאום.
משה גפני: אני עד עכשיו בטראומה מזה.
חיים רמון: אתה מבלבל.
חיים רמון: אני רוצה, קודם כל, להציג את עצמי – אני עובד כשנתיים עם שלמה אליהו, בעיקר ברצון של מר אליהו לגבש גרעין שליטה על מנת להגיע לשליטה היום.
חיים רמון: שלמה אליהו הוא בעל המניות הגדול ביותר – קרוב ל-10%, והכוונה, כפי שמר אליהו הצהיר, היא להגיע עם גורמים נוספים ל-20% כדי לגבש גרעין שליטה.
חיים רמון: נשאלה פה השאלה, האם המצב היום הוא טוב.
חיים רמון: לפי מבחן התוצאה, יש דירקטוריון טוב מאוד לבנק ישראל.
חיים רמון: סליחה, לבנק לאומי.
חיים רמון: לבנק ישראל, זה מן המפורסמות, שאין צורך להביא ראיה.
חיים רמון: בכלל, אם כבר מדברים על בנק ישראל, ברור שאני ומר אליהו נמצאים בעמדת נחיתות, כי קשה מאוד להתווכח עם נגיד.
חיים רמון: היום, לשבח ולהלל זה קצת מסוכן, אז אני לא אעשה את זה, כדי שלא ישוו את זה למשהו במקום אחר.
חיים רמון: אבל בגדול, מדובר בנגיד שזכה להוקרה בישראל ובעולם.
קריאה: בינתיים הוא רק כיבה שריפות, לא הדליק שריפות.
משה גפני: האמת היא שאתה צודק, ותדע לך שדברים שמגיעים לכאן, לוועדה, על-ידי בנק ישראל, מתייחסים אל זה יותר - -
חיים רמון: אני יודע, ולכן קשה מאוד להתווכח.
חיים רמון: אבל גם נגיד יוצא מן הכלל יכול לפעמים לטעות, ואנחנו רוצים למנוע את הטעות הזאת.
חיים רמון: למרות שזה יהיה קשה לשכנע, אני יודע, אבל אני מבקש את הקשב של הוועדה.
חיים רמון: היום, בשיטה הנוכחית, הדירקטוריון הוא דירקטוריון מצוין.
חיים רמון: עובדה שכל הדירקטורים שנבחרו בשנים האחרונות על-ידי האסיפה הכללית זכו לאישור בנק ישראל, כולל השניים שהומלצו על-ידי מר אליהו, שגם הם זכו לאישור בנק ישראל.
חיים רמון: כלומר, המצב עכשיו הוא טוב, ואם אתם לא מאמינים לי, תשאלו את בנק ישראל.
חיים רמון: אני בא לנקודה המרכזית, ויש ביטוי באנגלית: If it’s not broken, don’t fix it .
קריאה: If it ain’t broke, don’t fix it.
חיים רמון: אוקיי, ידעתי שיהיה לי תיקון.
חיים רמון: אבל זה לא שבור.
חיים רמון: אני יודע שאף אחד מחברי ועדת הכספים לא יעשה את זה.
חיים רמון: איך אני יודע?
חיים רמון: כי גם אני, אם הייתי חבר ועדת הכספים, לא הייתי עושה את זה.
חיים רמון: אבל אם מישהו רוצה להיות חבר מצטיין באמת, אני מציע לו לקרוא את כל הדוחות, ואת כל הדיונים, שהיו בוועדת "מראני" ולפניה.
חיים רמון: דנו מסביב והיה שם מפקח על הבנקים שלא היה מן הקלים – מר להמן – שנודע בכינויו בין הבנקאים כאימת הבנקים, וזה מבלי לפגוע במפקח הנוכחי.
חיים רמון: הוא ישב ודאג ליציבות והכול, והגיעו למסקנה, ישבו פה חברי ועדת הכספים ואישרו את זה פה אחד.
חיים רמון: לא רק אישרו את זה פה אחד, אלא היללו, שיבחו, רוממו וקילסו, את מסקנות הוועדה הזאת.
חיים רמון: אז למה לשנות?
חיים רמון: למה לחוקק סתם?
חיים רמון: למה לראות אולי צל הרים כהרים?
חיים רמון: יש גם מידתיות וצריך לשקול את הסיכון שלוקחים.
חיים רמון: נניח שאני טועה, אבל הרי הדירקטוריון – 15 איש – לא מתחלפים יחד.
חיים רמון: מתחלפים כל פעם שלושה, לפעמים ארבעה, אבל בדרך כלל שלושה.
חיים רמון: נניח שיתחלפו שלושה, ויתברר שאני טעיתי ויש סכנה.
חיים רמון: אז לא קרה כלום – שבו פה, תקנו מהר, ולא יהיה פתחון פה לאף אחד.
חיים רמון: הרי בכל זאת, יש משהו בטענות על פגיעה בבעלי מניות.
חיים רמון: תקראו את ועדת "מראני", על זכותם של בעלי מניות, ועל אסיפה כללית, וכולי – מראני אומר את הדברים האלה מטעם השלטון.
חיים רמון: אז מה, הוא לא ידע מה שהוא מדבר?
חיים רמון: הוא דיבר שטויות?
חיים רמון: הוא לא הבין שום דבר?
חיים רמון: הוא לא דאג ליציבות הבנקים?
חיים רמון: מנכ"ל האוצר לא דאג ליציבות הבנקים?
חיים רמון: בואו נעמיד את זה במבחן, כאשר הסיכון כמעט לא קיים.
חיים רמון: יתירה מכך, ועדת "מראני" עשתה דבר שהוא אולי הדבר המרכזי, והוא שאי אפשר לתאם בין בעלי מניות.
חיים רמון: למר אליהו אסור לדבר עם אף אחד בנושא מינוי דירקטורים, זו עבירה פלילית.
שלמה אליהו: על-פי החוק הקיים.
חיים רמון: ודאי, זו עבירה פלילית.
חיים רמון: נכון שראיתי בפרוטוקול הקודם או לפני הקודם, שהמפקח על הבנקים אומר שאנשים יעשו עבירות פליליות, ומראש הם חשודים.
חיים רמון: הוא אומר שאם ממנים דירקטור שהוא דירקטור חיצוני, לא דירקטור עם זיקה, אז יש סיכוי גדול שהוא יפעל בניגוד לחוק, כי הוא יפעל למען האינטרסים של מר אליהו או מחזיק מניות אחר, ולא למען האינטרסים של הבנק.
חיים רמון: אם ככה, כולם חשודים.
חיים רמון: גם בנק ישראל יכול להיות חשוד.
חיים רמון: שאלת מה האינטרס של בנק ישראל, הוא תמיד נקי, אז אני אומר, כשאנשים עובדים במקום, גם להם יש רצון לכוח, לשלוט.
חיים רמון: ואם הזכרת את נאומי על האוצר, אז אני יכול לנאום את אותו נאום ויהיה בו אותו היגיון.
משה גפני: הנאום ההוא היה מאוד משכנע.
חיים רמון: אם הוא שכנע אז, אז תאמין לי – אותם עקרונות חלים על עוד מוסדות של המדינה, ועל עוד בירוקרטיה של המדינה, ועל עוד רצון של בירוקרטיה לשלוט, אם אנחנו אומרים שלא הכול נקי וכדומה.
חיים רמון: אני יוצא מתוך הנחה שכולם נקיים, שכולם עובדים לפי אינטרס רגיל.
חיים רמון: אז כולם – גם בעלי המניות וגם בנק ישראל, אף אחד לא חשוד שהוא עומד לעבור עבירות פליליות.
חיים רמון: והראיה, שבפעם הראשונה שזה עמד למבחן, נבחרו שני אנשים – עמוס ספיר וציפי סאמט – שאין להם שום זיקה אליו.
חיים רמון: נדמה לי שהוא לא דיבר איתם מאז, והם חברי דירקטוריון.
חיים רמון: מה פסול באנשים כמו עמוס ספיר וציפי סאמט?
חיים רמון: והם כאילו מטעמו של שלמה אליהו, וזה על-פי החוק הקיים.
קריאה: אני לא ראיתי אותם מאז שנבחרו.
חיים רמון: הוא לא ראה אותם אפילו, לא רק שלא דיבר, לא ראה.
חיים רמון: מישהו מאמין שעמוס ספיר וציפי סאמט יישבו בדירקטוריון של הבנק וידאגו לאינטרסים של שלמה אליהו כי שלמה אליהו הציע אותם?
חיים רמון: להגיד את הדבר הזה זו פגיעה באנשים האלה, עזבו את שלמה אליהו.
חיים רמון: לא ראוי להגיד את הדברים האלה אפילו לא כהנחה מכללא.
חיים רמון: אז בואו ננסה, מה בוער?
חיים רמון: לא קורה כלום, לא יקרה כלום, והסיכון הקטן הזה הוא סביר?