GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו רואים כאן את הסאגה הזאת של הפקידות, של האוצר ושל התמ"ת והיא לא מוצאת את הפתרון והיא לא תמצא פתרון אלא אם זה לא יהיה בחוק כפי שאמרנו בתחילת הישיבה.
רוחמה אברהם-בלילא: ידענו ימים בהם יכולנו לחוקק חוקים מיוחדים לצורך העניין הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: האחריות שלנו היא לא רק לתת מענה מיידי.
רוחמה אברהם-בלילא: האחריות שלנו היא גם באיזושהי נקודת זמן לראות את הנולד.
רוחמה אברהם-בלילא: שנת 2012 הולכת להיות שנה קשה.
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נראה מפעלים כדוגמת פרי הגליל באים לפתחנו ומיד בתום הדיון הזה יש את מפעל סלינה מנצרת עלית שגם הוא מפעל בפריפריה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שיבואו עוד ועוד מפעלים כאלה.
רוחמה אברהם-בלילא: לכן אדוני היושב ראש, אני חושבת שאין לנו אלא פתרון אחד ואמר את זה חזי צאיג, לחוקק חוק שיחריג מפעלים בפריפריה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שהכנסת הזאת ידעה ימים בהם יכולנו לחוקק חוק ולהעביר אותו במסגרת פרק זמן של יומיים.
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו יודעים לעשות את זה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מצטרפת לדברי חבריי ואני אומרת שנחוקק את החוק הזה, ניתן לאותה פקידות מענה על מנת שגם היא לא תעבור על החוק כי היא לא יכולה לתת פתרונות.
משה גפני: איציק וקנין ואחריו ציון.
יצחק וקנין: רבותיי, כל הסיפור של פרי הגליל, אנחנו מכירים על כל העליות והמורדות שבו, אבל אני רוצה לגעת כאן במשהו מאוד חשוב.
יצחק וקנין: רבותיי, מי שזוכר, לפני כשנתיים וחצי היה דיון בוועדת הכספים כאשר היינו עוד בתחילתו של המשבר כאשר הממשלה הזאת התחילה את כהונתה ודיברו על קרן שתסייע למפעלים.
יצחק וקנין: ישב כאן עופר עיני וישבו כאן נציגי האוצר ושר האוצר ואמרו מה יחס הגומלין.
יצחק וקנין: דיברנו על הנושא הזה ואמרנו שתהיה קרן שתציל מפעלים במצב שבעצם החוק לא מאפשר.
יצחק וקנין: מה זה החוק לא מאפשר?
יצחק וקנין: לצערי הרב הממשלה לא עושה שום דבר.
יצחק וקנין: הממשלה היא זו שצריכה לקבל את ההחלטה ולומר שיש לנו מפעל כזה שאין לנו ברירה אלא חייבים למצוא את הפתרון.
יצחק וקנין: אני הייתי לוקח את היועץ המשפטי לממשלה, הייתי לוקח את משרד האוצר ולא יוצאים עד שיצא עשן לבן.
יצחק וקנין: גומרים את העניין של פרי הגליל.
יצחק וקנין: כך צריך לפתור בעיה אבל מה קורה?
יצחק וקנין: כולם אומרים שאם נחליט כך, יגיעו עוד עשרה מפעלים.
יצחק וקנין: אני מצדיק את דבריו של נציג האוצר.
יצחק וקנין: בקריטריונים אין אפשרויות.
יצחק וקנין: היועצים המשפטיים הם אלה שמכתיבים.
יצחק וקנין: לכן הממשלה הייתה צריכה למצוא מתווה שכן יכול לפתור את הבעיה לפרי הגליל.
יצחק וקנין: רבותיי, היום זה פרי הגליל אבל כפי שאמרה רוחמה, יהיו עוד הרבה מפעלים.
יצחק וקנין: הלוואי ולא יהיו אבל זאת המציאות אותה אנחנו מוצאים דווקא במפעלים בפריפריה.
יצחק וקנין: המציאות הזאת היא קשה מאוד.
יצחק וקנין: כל מפעל שנסגר בפריפריה, זה אסון.
יצחק וקנין: הממשלה צריכה לצאת מגדרה כדי לפתור את הבעיה.
יצחק וקנין: איך?
יצחק וקנין: הממשלה הייתה צריכה לתת את חלקה לקרן הזאת ומכאן היו יכולים להעביר את הכסף ביתר קלות, ללא יועצים משפטיים ובלי בירוקרטיה.
יצחק וקנין: המפעל הזה היום מדשדש ואנחנו נסיים את הישיבה בעוד שעה, אתם תלכו לחצור וכלום לא קרה.
יצחק וקנין: אני אומר לכם שביום ראשון הבא לא יהיה פתרון.
יצחק וקנין: חזי צאיג ונציג האוצר יושבים כאן ואני אומר את הדברים האלה.
יצחק וקנין: תזכרו, לא יהיה פתרון ביום ראשון הבא וגם לא ביום שני אחרי שאנחנו נהיה שם כי אם הממשלה לא תקבע את המדיניות, אנחנו יכולים רק לברבר כאן
יצחק וקנין: או להגיש הצעות חוק ובזה אולי לגמור את העניין אבל אני לא יודע מתי זה ייגמר.
ציון פיניאן: אני רוצה לשאול מתי תהיה הישיבה הבאה על פרי הגליל?
משה גפני: ב-1 בינואר.
ציון פיניאן: מספר הישיבות על פרי הגליל הוא המספר הגבוה ביותר שאני זוכר שהתקיימו כאן.
ציון פיניאן: אני רואה שבנושא הזה מתעמרים לא רק בעובדים אלא התחילו להתעמר גם בחברי הכנסת.
ציון פיניאן: ההתעמרות עברה מהעובדים לחברי הכנסת.
ציון פיניאן: זאת שיטה חדשה של הפקידות.
ציון פיניאן: צריך לעשות עוקף.
ציון פיניאן: בלי עוקף לא נשיג שום דבר.
ציון פיניאן: עוקף פקידות וכמו שאתה הצעת, זה יכול להיעשות באמצעות חקיקה.
ציון פיניאן: אם לא תהיה חקיקה, יבואו עוד מפעלים לכאן.
ציון פיניאן: אנחנו בדרך לסלינה, לאחר מכן איתוראן ומה עשינו באיתוראן?
ציון פיניאן: התכופפנו והתכופפנו, אבל איתוראן הגיע לקריית שמונה?
משה גפני: לא הגיע.
ציון פיניאן: לא הגיע ואפילו לא הגיע לצומת גולני.
ציון פיניאן: אם לא נעשה חקיקה כלשהי למען יראו ויראו, חבל על הזמן.
ציון פיניאן: לכן אני שואל שוב, אם לא נעשה את זה, מתי תהיה הישיבה הבאה.
משה גפני: אני ישבתי עם ציון פיניאן ועם אנשי משרד האוצר בשבוע שעבר.
משה גפני: אנחנו נצטרך למצוא פתרון כי כנראה פתרון של כסף יש אבל יש בעיה של קריטריון.
משה גפני: ליה שמטוב ואחרי כן אבישי ברוורמן.
ליה שמטוב: אדוני היושב ראש, לא סתם חבר הכנסת ציון פיניאן שכן שלי.
ליה שמטוב: אני בדיוק רציתי להתחיל את דבריי בדברים שהוא אמר.
ליה שמטוב: מה שקורה במפעל פרי הגליל זה לא רק 58 עובדים אלא מדובר על 58 משפחות.
ליה שמטוב: לא מדובר רק על 58 משפחות אלא מדובר קודם כל על מפעל בפריפריה, על מפעל שהוא נמצא בחצור וזה לא רק המפעל הזה אלא זה כל מה שמסביב המפעל.
ליה שמטוב: אם המפעל הזה ייסגר, יכולים לקרוס עוד מפעלים כמו דומינו כי פרי הגליל לא רק מייצר את הסחורה שהוא מייצר אלא הוא גם עובד עם עוד מפעלים ונותן פרנסה לאחרים.
ליה שמטוב: בכל זאת אנחנו כל כך הרבה דיברנו על הנושא הזה ואני מקווה מאוד שהיום, כאשר נדבר על מפעל סלינה, כאן תהיה ישיבה ראשונה ואחרונה ושלא נמשוך את הזמן כפי שאנחנו עושים במפעל פרי הגליל.
ליה שמטוב: אני סומכת עליך אדוני היושב ראש ואני מקווה שב-25 בחודש וב-1 בחודש תהיה בשורה טובה והמפעל ימשיך להתקיים.
אבישי ברוורמן: ב-25 זה חג המולד ולכן אולי נדחה את הישיבה ל-26 דצמבר.
משה גפני: מה לי ולחג המולד?
אבישי ברוורמן: זה מה שרציתי לומר.
שלי יחימוביץ': יש ערבים נוצרים.
משה גפני: בסדר, אבל אני לא עושה את זה ב-25 בחודש אלא ב-1 בינואר ובגלל סיבות אחרות לגמרי, סיבות ענייניות.
אבישי ברוורמן: יש לי שתי הערות.
אבישי ברוורמן: לפני שהגעתי לכאן, לפני חמש וחצי שנים, עסקתי בעשייה.
אבישי ברוורמן: אתה רואה את הפלונטר הבירוקרטי החקיקתי ואני מסתכל כאן על ידידי מוטי חזיזה שהוא כאח לי, וגם כשהייתי יושב ראש ועדת הכספים היו קרנות ודיבורים.
אבישי ברוורמן: יושב כאן אחד השרים האפקטיביים בישראל שהיה כשר התעשייה והמסחר וחזי שהוא באמת אדם שעושה מלאכה נאמנה, ואתה מרגיש שאתה לא יכול להתקדם.
אבישי ברוורמן: יש משהו בשיטת המשטר הישראלי שהיא לא אפקטיבית.
אבישי ברוורמן: חיים נחמן ביאליק אמר פעם על עמנו שהוא לא ייקץ עד לא יראנו השוט.
אבישי ברוורמן: אמרה זאת גם רוחמה ואכן שנת 2012 תהיה שנה קשה מנשוא, לאירופה תהיה שנה קשה, לארצות הברית, וגם כאן תתחיל להיות האטה עם פיטורים.
אבישי ברוורמן: המפעל הזה, חשבנו שהוא דוגמה.
אבישי ברוורמן: הייתה התארגנות של העובדים, היה מוטי, היה מנהל המפעל, היו שרים, והמפעל היה הדוגמה איך בכל זאת אפשר לעשות את הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: אם לא נצליח לפתור את הבעיה לגבי פרי הגליל, יהיו לנו כאן בדרך עוד עשרים מפעלים ואנחנו נהיה בצרות צרורות.
אבישי ברוורמן: למרות שמתגאים כאן שהאבטלה היא הנמוכה ביותר במערב, אנחנו שוכחים שחלק גדול מהעובדים עובדים בשכר רעב וחלקם בעבודה זמנית.
אבישי ברוורמן: גם הסטטיסטיקות האלה שלא לוקחות בחשבון את אלה שלא משתתפים במעגל העבודה, יעלו פלאים.
אבישי ברוורמן: לכן אני פונה אליך, אתה איש חכם, יודע תורה, במקרה הזה צריך למצוא פתרון.
אבישי ברוורמן: אני חושש שבלי שינוי חלק מהתנהלות המשטר הישראלי, אנחנו לא נפתור את רוב הבעיות האלה.
מירי רגב: פרי הגליל הוא אחד הדוגמאות למפעלי עוגן בפריפריה ודיברנו על כך כמה פעמים.
מירי רגב: , בזמנו כל התפיסה הייתה שמקימים מפעל והעובדים שגרים שם עובדים במפעלים האלה.
מירי רגב: זה אומר שכל מפעל מהסוג הזה שנסגר, בעצם משאיר את האוכלוסייה בפריפריה חסרת עבודה.
מירי רגב: אילו היינו מביאים מפעלים לפריפריה והיו להם תחליפים, הייתי אומרת מילא, יפוטרו מפרי הגליל או מנצרת עלית או מסודה סטרים, מילא, הם יעברו למקום אחר.
מירי רגב: אבל אני כבר שנתיים בוועדה הזאת ופרי הגליל עלה לפחות ארבע פעמים בדיונים כאן ויותר, שלא לדבר על הסיורים עשינו אצל חזיזה ואצל ראש העיר.
מירי רגב: בלי שום קשר עכשיו, יש לנו מפעלים נוספים.
מירי רגב: אפשר לתת פתרון נקודתי לכל מפעל, בסדר, נבוא לכאן כל שבוע עם מפעל אחר, נעלה הצעות לסדר, דיונים מהירים, נבוא לוועדת הכספים ונקיים דיונים, אבל השאלה אם אנחנו לא יכולים לבוא לכאן עם איזשהו פתרון מערכתי למפעלי עוגן בפריפריה.
מירי רגב: בזמנו של פואד כשר התעשייה קבעו שיש קרן להצלת מפעלים בפריפריה.
מירי רגב: זה נקבע או לא נקבע?
מירי רגב: נקבע.
מירי רגב: כלום.
מירי רגב: יש קרן אבל הקרן לא מופעלת ולקרן אין קריטריונים.
מירי רגב: מה הבעיה של קריטריונים לקרן?
מירי רגב: זה מאוד פשוט.
מירי רגב: אם דרך מפת העדיפות הלאומית קבענו מי נמצא בתוך המפה ומי לא, אז קח את הקריטריונים לפחות איך מוגדרת הפריפריה בתוך מפת העדיפות הלאומית.
מירי רגב: תקבע קריטריונים שכבר נמצאים שם.
מירי רגב: יש קרן ויש כסף אבל זה לא הולך לטובת הפריפריה וזה לא הגיוני.
מירי רגב: לכן אני אומרת שהפתרון צריך להיות פתרון מערכתי.
מירי רגב: היום אנחנו מדברים על פרי הגליל עם 58 מפוטרים.
מירי רגב: מה אתם עושים מאבק כזה על 58 משפחות?
מירי רגב: אני הייתי שם.
מירי רגב: האנשים האלה מקבלים פחות ממשכורת מינימום והם עובדים שם שנים ואומרים שהם שם כדי לקבל את המשכורת שלהם.
מירי רגב: הרב גפני, בוא ניתן פתרון נקודתי היום לשני המפעלים אבל בוא נבוא גם עם הצעה כוללת שהקרן תיתן תמיכה למפעלים בפריפריה תתחיל להיות ממומשת.
בנימין בן-אליעזר: משפט אחד.
בנימין בן-אליעזר: שלא יצא מדבריי שאני בא לומר שתלכו ותפרו חוק.
בנימין בן-אליעזר: להפך.
בנימין בן-אליעזר: אני אומר שתפקיד המשפטנים הוא לתת תשובה למצבים האלה.
בנימין בן-אליעזר: זאת החכמה.
בנימין בן-אליעזר: משפטן חייב להבין את המצב ולכן בזמנו כשאני דיברתי, דיברתי על החרגה.
בנימין בן-אליעזר: עם כל הכבוד ועם כל ההערכה, במציאות הזאת בה אנחנו חיים – ונדמה לי ששלי תיארה את ההבדל בין עובדי ההיי-טק כאן לבין העובדים שנמצאים שם – צריך להבין שיש אזורים במדינת ישראל שברגע שאתה חותך להם שם את הפרנסה, גזרת עליהם כליה.
בנימין בן-אליעזר: הכנסת לא יכולה לחיות עם הדבר הזה.
בנימין בן-אליעזר: לכן לא לפחד מהמשפטנים.
בנימין בן-אליעזר: משפטנים צריכים לתת תשובה למצב הזה.
משה גפני: אני אאפשר לראש המועצה ולמוטי חזיזה, אבל אני רוצה קודם כל להתייחס.
משה גפני: אני רוצה להזכיר לחברי הוועדה שהיה כאן חוק עידוד השקעות הון, היה לנו ויכוח עם הממשלה ואנחנו טענו שאנחנו רוצים את הקריטריונים לקבוע בחוק.
משה גפני: אמרה הממשלה לא.
משה גפני: נקבע בחוק שהשרים, באישור ועדת הכספים של הכנסת, רשאים לפי הצעת המינהלה או לאחר התייעצות עמה לקבוע את הקריטריונים בשלהם יינתנו מענקים או הלוואות, מסלולים וכולי.
משה גפני: אני לא נכנס לכל הפרטים.
משה גפני: אנחנו סבורים, לאחר שגם חבר הכנסת בן-אליעזר, השר לשעבר, אמר את מה שהוא אמר, שיש התחייבות שלטונית, אנחנו סבורים כולנו ללא יוצא מן הכלל – קואליציה ואופוזיציה כאחד, כל הסיעות בבית – שפרי הגליל הוא מפעל עוגן, כי אחרת חצור נופלת.
משה גפני: זה לא רק שנופל פרי הגליל.
משה גפני: אני כבר לא מדבר על פיקוח נפש על כל משפחה ומשפחה שיוצאת מהמפעל ומקבלת מכתבי פיטורים.
משה גפני: אין לי בכלל טענות אליכם, לא לחזי ולא לאורן משה.
משה גפני: יש לי טענות כלפי עצמנו למה הסכמנו לממשלה על כך שהם יקבעו.
משה גפני: עובדה, אתם לא מצליחים לפתור את הבעיה של פרי הגליל.
משה גפני: המשפטנים ישבו יחד אתכם, משרד המשפטים ישב יחד אתכם בתחילת שבוע הבא – אני לא יודע אם זה יום ראשון או שני, אבל זה לא משנה – לכן גם קבעתי את הישיבה הבאה ב-1 בינואר, כדי לאפשר לממשלה לעשות את כל מה שנדרש ממנה.
משה גפני: אין ספק שצריך לפתור את הבעיה.
משה גפני: אני מבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה להכין חוק, להחתים עליו את כל חברי הוועדה ולהניח אותו על שולחן הכנסת.
משה גפני: החוק יקבע את הקריטריונים.
משה גפני: אנחנו לא סומכים על כך שהשרים יביאו לאישור ועדת הכספים את הקריטריונים של מסלולים חדשים וכל מה שנלווה לעניין הזה.
משה גפני: אנחנו נקבע בחקיקה ואני אבקש שחרור מחובת הנחה מוועדת הנחה.
משה גפני: אני מבקש ממוטי חזיזה, אם אתה יכול להביא כשיהיו דיונים כאן בכנסת על החוק, את כל העובדים.
משה גפני: שכולם יראו מי משחרר מחובת הנחה, מי מצביע בעד, מי מצביע נגד, מי מצביע במליאת הכנסת בעד הקריאה וכולי.
משה גפני: לחוק הזה הרי יהיו השלכות רוחב.
משה גפני: אם לא יפתרו את הבעיה של פרי הגליל, החוק הזה יעבור ואם החוק הזה יעבור, תתחילו לשלם לעוד מפעלים.
משה גפני: אני מבקש מפואד לתת מכתב על מה שהוא אמר.
משה גפני: אם אכן הדברים יהיו ברורים מבחינת מה שהוא ייתן, בחוק הזה ייכנס סעיף על פרי הגליל.
משה גפני: זאת אומרת, אז היועצת המשפטית תנסח מעבר למה שאנחנו קובעים, היא גם תנסח, היות שהייתה התחייבות שלטונית, בשעה שיש התחייבות שלטונית של שר שמופקד על הנושא הזה, תהיה התחייבות מיוחדת לגבי הנושא של פרי הגליל רטרואקטיבית.
בנימין בן-אליעזר: החרגה.
משה גפני: החרגה.
משה גפני: אז נפתור את הבעיה של המשפטנים.
משה גפני: תגידו להם בישיבה ביום ראשון או ביום שני, לא חשוב מתי, שהולך להיות נס חנוכה.
משה גפני: אנחנו משחררים את המשפטנים מלהחליט אלא אנחנו נקבע, אם זאת הבעיה.
משה גפני: אתם רק תגידו להם כמה זה יעלה למדינה עם השלכות הרוחב.
משה גפני: את זה אני מציע שנעשה.
עמיר פרץ: איך ייקרא החוק הזה?
זבולון אורלב: חוק פרי הגליל.
עמיר פרץ: חוק פרי פואד.
משה גפני: ראש המועצה, בבקשה.
שמעון סויסה: קודם כל, תודה על אין ספור דיונים שמתקיימים כאן אבל בסופו של יום מבחן התוצאה הוא מה שקובע.
שמעון סויסה: אני חושב שהגעתו של השר לשעבר היקר פואד שפכה אור על מה שקרה בכל תהליך פרי גליל.
שמעון סויסה: מרוב דיונים, החושים מתקהים ואני רוצה להזכיר ארבע עובדות: האחת, ב-2008 המפעל קרס ופשט את הרגל.
שמעון סויסה: השנייה, ב-2009 הגיעו בעלים ושילמו 200 מיליון שקלים על השקעה במפעל בתשלומי חובות כדי שהמפעל הזה יעמוד על הרגליים.
שמעון סויסה: השלישית, הבעלים פיטרו את כל העובדים, שילמו להם פיצויים כדת וכדין והעסיקו אותם מחדש.
שמעון סויסה: הרביעית, הם התחייבו שהם מעסיקים מינימום את מספר העובדים והם הוסיפו עוד מאה עובדים נוספים לתוך מצבת העובדים.
שמעון סויסה: אני שואל שאלה מאוד פשוטה.
שמעון סויסה: אתם יודעים מה יקרה עכשיו?
שמעון סויסה: האין החלטה יגרום להחלטה מאוד קשה.
שמעון סויסה: כשישבנו כאן לפני חודש, נתת חודש לפתור את הבעיה, הבעלים הסכימו לדחות את הפיטורים.
שמעון סויסה: המשמעות היא שעכשיו אנחנו יוצאים מהחדר ולא 58 עובדים מפוטרים אלא שבעים עובדים מפוטרים ואני אומר את זה לפרוטוקול, זאת תהיה החלטה שתגרור לסגירת המפעל וזה כי אנחנו לא יודעים להחליט ואנחנו לא מחליטים.
שמעון סויסה: לכן אני אומר עוד פעם ברחל בתך הקטנה ואני אומר את זה לכל החברים.
שמעון סויסה: רבותיי, חייבים למצוא פתרון.
שמעון סויסה: הבעלים דיברו על מסלול שהשר פואד אישר אותו, קבלה של 18 מיליון שקלים אבל הם ויתרו על הסכום הזה והם הולכים לשבעה ושמונה מיליון שקלים.
שמעון סויסה: באו לקראת כל העולם ואשתו.
שמעון סויסה: אני מנהל מערכת קטנה, לא גדולה.
שמעון סויסה: כשיש לי בעיה, אני קורא ליועץ המשפטי ואני אומר לו, זאת הבעיה, נותן דחיפה ופותר את השסתום הזה.
שמעון סויסה: תעשו את זה.
שמעון סויסה: באמת, כמה אפשר לדבר ולדבר?
שמעון סויסה: החבר'ה האלה הולכים עכשיו הביתה ומפטרים אותם.
שמעון סויסה: מי שקרא את הידיעה היום, מדברים על שמונים עובדים מפוטרים.
מירי רגב: אתה הלכת לקראתם והורדת להם קצת מהארנונה?
שמעון סויסה: ארנונה לא בידיי אלא זה בחוק, אבל אני רוצה לומר שתרומתו של הישוב הייתה בוויתור על חצי מיליון שקלים לבעלים הקודמים בחוב.
שמעון סויסה: אנחנו ויתרנו לבעלים הקודמים על הסכום הזה.
מירי רגב: ומשרד הפנים לא מוכן ללכת לקראתם?
עמיר פרץ: הם מסתפקים בתשעה מיליון של מסלול תעסוקה.
עמיר פרץ: הבעלים מסכימים.
משה גפני: תודה אדוני ראש המועצה.
משה גפני: מוטי חזיזה ואנחנו נסיים את הדיון.
מרדכי חזיזה: אדוני היושב ראש, קודם כל אני מודה על הכינוס הזה.
מרדכי חזיזה: אני רוצה לברך את פואד שעוד לפני הפגישה שמעתי את מה שהוא אמר נחרצות.
מרדכי חזיזה: אני מודה למי שהזמין אותו לישיבה.
מרדכי חזיזה: אני באמת חושב שאני חייב להצדיע לו.
מרדכי חזיזה: הוא היה אמיתי, מציאותי ובעצם הרבה תלו בו תקוות.
מרדכי חזיזה: אני יכול להגיד לכם שאני פניתי לשר שמחון, אמרתי לו: אדוני השר שמחון, יש החלטה של פואד והיא אומרת כך וכך.
מרדכי חזיזה: הוא אמר לי: תביאו את השר פואד שיגיד את זה.
מרדכי חזיזה: אני אומר לך השר פואד, אני כל כך גאה ושמח שהגעת לכאן ואמרת את הדברים האלה.
מרדכי חזיזה: אין לך מושג כמה נחת נגרם לאותו ציבור עובדים בפרי הגליל כי הם לא יודעים את זה.
מרדכי חזיזה: א המסר הזה אני אעביר להם.
מרדכי חזיזה: אדוני היושב ראש, אני אומר בכנות.
מרדכי חזיזה: אני באתי לכאן ביום השלושים מלא תקוות ושאיפות מאדוני היושב ראש.
מרדכי חזיזה: אני רק אזכיר לו שאנחנו בפתח חג החנוכה.
מרדכי חזיזה: אני אומר לך אדוני היושב ראש שאני לא בטוח עובדי פרי הגליל יהיה להם להדליק נר חנוכה בשמחה.
מרדכי חזיזה: אני לא בטוח שהם ידליקו את החנוכייה בשמחה כי בעצם אני חוזר ללא מענה.
מרדכי חזיזה: אני חוזר כמו שבאתי.
מרדכי חזיזה: הבוקר אני יצאתי וכל אחד שאל מה יהיה, מה תגיד לציבור העובדים שבעצם מה חטאו שהוא רוצה לעבוד?
מרדכי חזיזה: איזה תשובה תיתן לעובד?
מרדכי חזיזה: אדוני היושב ראש, אני אומר לך בכנות, כולם כאן אנשי אמונה אבל האמונה שלך היא גדולה מאוד.
מרדכי חזיזה: עבורי אתה רב, מנהיג ומוביל דרך.
מרדכי חזיזה: אני מצפה מאדוני היושב ראש, עם כל התמיכה שקיבלת מכל חברי הכנסת, זה מחמם את הלב אבל אני פוחד שכשאני מגיע לשם, אני מתקרר כי החום נשאר שם ולא מגיע לפרי הגליל ולא מגיע אל ציבור העובדים.
מרדכי חזיזה: אני מציע באמת לאדוני היושב ראש, קבלו את מה שנאמר כאן.
מרדכי חזיזה: אני בהחלט מכבד את חזי צאיג.
מרדכי חזיזה: אני רוצה להזמין אותם לפרי הגליל כמו שהזמנתי את כל חברי ועדת הכספים של הכנסת.
מרדכי חזיזה: קל לבוא לדיון ולעוד דיון ולעוד דיון.
מרדכי חזיזה: ככל שיהיו יותר דיונים, חזי, מאבדים תקווה למרות שלעולם לא נאבד את האמון הזה.
קריאה: זה לא חזי.
מרדכי חזיזה: לא משנה.
מרדכי חזיזה: אני אומר להם.
מרדכי חזיזה: למי לא פניתי?
מרדכי חזיזה: לנשיא המדינה הגעתי.
מרדכי חזיזה: למה אני צריך להגיע לנשיא המדינה ולבוא לכאן כל פעם.
מרדכי חזיזה: אדוני היושב ראש, אין מענה.
מרדכי חזיזה: אני חוזר עם תחושות של ריקנות ופחד איך אעמוד מול ציבור העובדים ואומר להם שבאנו, אמרנו, כל הכבוד.
מרדכי חזיזה: מה אני מבקש ממך אדוני היושב ראש.
מרדכי חזיזה: תן לי כרגע תשובה, פתרון, מה אני יכול לומר לעובדים.
מרדכי חזיזה: תעזור לי.
מרדכי חזיזה: רוצים להקים בחצור הגלילית עיר אבל איך יקימו עיר ללא מפעל?
מרדכי חזיזה: איך הוא יקים עיר אם אין לו עבודה?
מרדכי חזיזה: הוא לא יכול למצוא פתרון לעובדים הקיימים.
מרדכי חזיזה: מה תענו לו?
מרדכי חזיזה: מה תענו לנו?
מרדכי חזיזה: מה תענו לציבור העובדים?
עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אני מבקש, אולי תפנה למפעל שידחו.
משה גפני: אני הולך לעשות את זה.
משה גפני: אתה יודע שאני הולך לעשות את זה.
משה גפני: אתה הרי מכיר אותי.
משה גפני: אתה לא יכול לנחש דבר כזה?
משה גפני: מוטי, תודה רבה על הדברים שלך.
משה גפני: ראשית, אני פונה לבעלי המפעל.
משה גפני: אנחנו מצהירים, חברי ועדת הכספים ללא יוצא מן הכלל, על כך שאנחנו לא משאירים את המפעל הזה כך.
משה גפני: אנחנו קודם כל פונים לממשלה, זה לא חזי וזה לא אורן משה אלא זאת שאלה של מדיניות.
משה גפני: אנחנו פונים ומבקשים ומתחננים, שבו כמה שיותר מהר, תפתרו את הבעיה של פרי הגליל כי אנחנו לא נרפה מהעניין הזה.
משה גפני: אנחנו מניחים הצעת חוק והצעת החוק תעשה טוב יותר למפעל אבל היא תגרום להשלכת רוחב ואנחנו נכנסים לוויכוח מאוד רחב.
משה גפני: אני דווקא לא אהבתי את הדיבורים על מה הולך לקרות בשנה הבאה מבחינת המצב הקשה בעולם וכי מפעלים יקרסו.
משה גפני: אנחנו מדברים עכשיו על פרי הגליל ולפרי הגליל יש כסף.
משה גפני: לא מדובר על הרבה כסף.
משה גפני: מדובר על התחייבות שלטונית, מדובר על מפעל עוגן בישוב לא גדול פריפריאלי ממש, מרוחק ממרכז הארץ ולכל הדעות צריך לעשות את זה.
משה גפני: אם לא יימצא פתרון, יוגש חוק.
משה גפני: אני אומר את זה בשם כל חברי הוועדה וזה מה שאני אומר לך מוטי.
משה גפני: אתה חוזר למפעל.
משה גפני: אנחנו הודענו ואנחנו מבקשים מבעלי המפעל, אנחנו לא ברחנו מהעניין.
משה גפני: לא עשיתי ישיבה לפני חודש, נתתי חודש ואמרתי שנגמר העסק שלנו.
משה גפני: ועדת הכספים היא לא גוף ביצועי.
משה גפני: היא לא גוף שבכלל צריך לעסוק בעניין אבל אנחנו עוסקים בזה ולא מרפים מזה.
משה גפני: לכן גם קבעתי כבר עכשיו בסדר היום את המשך הדיונים והנחת הצעת חוק.
משה גפני: אני יכול לומר את דעתי האישית שהיא שבעיית פרי הגליל תיפתר.
משה גפני: אני מכיר את הממשלה, אני לא חושב שהם אנשים טיפשים אלא הם מבינים שאנחנו נחרצים בעניין הזה.
מרדכי חזיזה: רק שלא יהיה מצב שהניתוח הצליח והחולה מת.
משה גפני: אני יכול לעשות מה שאני יכול לעשות.
משה גפני: אני לא יכול לעשות משהו שאני לא יכול.
משה גפני: אנחנו עושים את מה שמוטל עלינו.
משה גפני: אנחנו מאוד מקווים שבעלי המפעל שהביעו נכונות למשוך את שלושים הימים, רואה את מה שנעשה וגם אתם תגידו לו מה נעשה.
משה גפני: אנחנו לא נרפה מהעניין הזה.
משה גפני: אין לי יכולת לעשות יותר מזה.
משה גפני: אני לא בחרתי לי תפקיד של שר התעשייה אלא בחרתי תפקיד של יושב ראש ועדת הכספים שהיא לא גוף ביצועי.
משה גפני: מי שיכול לעשות את זה, זה שר התעשייה ואנשיו, הממשלה ומשרד האוצר ואני מקווה שהם יעשו את זה.
משה גפני: יתגברו על הנושא של משרד המשפטים.
משה גפני: אם לא, יהיה כאן חוק בחקיקת בזק.
משה גפני: לכן אני מבקש שתרגיע את העובדים ותגיד להם שאם הם לא יפתרו את הבעיה בשבוע הבא, יעשו הרבה פעמים טיולים לירושלים בהצעה בוועדת הכנסת לשחרר מחובת הנחה לעשות את זה מהר, בקריאה הטרומית במליאת הכנסת ואחרי כן בראשונה, שנייה ושלישית.
משה גפני: נעשה את זה מהר.
משה גפני: העובדים יהיו כאן והם יראו מי הולך לפגוע בפרנסה שלהם.
משה גפני: כולנו נצביע בעד והחוק יעבור אלא אם כן הם פותרים את הבעיה.
משה גפני: אני מקווה שיפתרו את הבעיה.
משה גפני: עד הישיבה שלהם כבר תונח הצעת חוק.
מרדכי חזיזה: לישיבה שלהם אני מביא לפחות שני אוטובוסים עם עובדים כדי שיראו אותם.
משה גפני: תודה מוטי.
משה גפני: שיהיה חג חנוכה שמח ושיהיה נס גדול.
מרדכי חזיזה: אכן, מצפים לנסים.
ציון פיניאן: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
ציון פיניאן: על סדר היום: דיון מהיר בנושא צווי פינוי עבור דירות עמידר בעיר העתיקה בעכו, של חברי הכנסת חנין זועבי, מוחמד ברכה וגאלב מג'אדלה.
ציון פיניאן: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.
חנין זועבי: תודה, כבוד היושב-ראש.
חנין זועבי: אני רוצה לברך את נציגי המשפחות ואת נציגי הוועד המנהל.
חנין זועבי: אני פניתי בבקשה לדיון הזה בעקבות צווי פינוי שהתושבים בעכו העתיקה, מספר משפחות, קיבלו, כולן גרות בדיור ציבורי.
חנין זועבי: עמידר מחזיקה כ-900 בתים בעיר העתיקה.
חנין זועבי: הדירות נבנו לפני 48' כולן, חלקן לפני כמעט 100 שנה.
חנין זועבי: מדובר במשפחות שמצבן הכלכלי קשה מאוד.
חנין זועבי: חלק גדול מהם חיים מקצבת הכנסה או מהכנסה מביטוח לאומי.
חנין זועבי: האמת, שלא מדובר רק בבעיה קשה אלא גם בבעיה שחוזרת על עצמה, כלומר אפשר יותר טוב להגדיר, שמדובר ביחס בעייתי כלפי התושבים ולא בבעיה קונקרטית.
ציון פיניאן: מדוע הם מפונים?
ציון פיניאן: בגלל אי-תשלום?
ציון פיניאן: הם קיבלו צווי פינוי בגלל מסוכנות הבניין.
ציון פיניאן: גם לפני שנתיים הם קיבלו – והתושבים יתקנו אותי אם אני טועה - אותם צווי פינוי גם בגלל מסוכנות הדיור, וחברת עמידר טוענת שיש לבצע תיקונים.
ציון פיניאן: תקופת התיקונים אינה ידועה.
ציון פיניאן: המשפחות חוששות לפנות את הדירות בגלל שלא רק שהתקופה אינה קצובה, אלא לא ידועים מה התיקונים.
ציון פיניאן: מעת לעת הם מתבקשים לפנות את בתיהם, גם סכום התיקונים וסכום השיפוצים לא ידוע, כי גם התושבים משתתפים בסכום הזה.
ציון פיניאן: עד היום עמידר לא הוציאה כל היתר בנייה.
ציון פיניאן: גם עמידר לא קבעה מה העבודות שיש לבצע, ואלה תנאים הכרחיים בשביל להוציא צווי פינוי, אני חושבת.
ציון פיניאן: יש גם בעיה של רכישת הבתים, ואתן לתושבים עצמם להבהיר.
ציון פיניאן: הזכות לדיור היא גם זכות לדיור בכבוד.
ציון פיניאן: יש בעיה, שמוציאים אותם בעל עת, ויש בעיה, שאפשר לרכוש את הדירות.
ציון פיניאן: התושבים יאמרו למה יש בעיה ברכישת הדירות, המחירים עולים.
ציון פיניאן: זו תמונה עגומה של תושבים ערבים בעיר עכו, אבל התמונה של העיר עצמה היא תמונה של עיר בתנופה, כלומר מול העתיקה יש בעכו תהליך של בניית שכונות חדשות.
ציון פיניאן: עכשיו בעכו בונים שבע שכונות חדשות, בהן בונים כמעט 2,000 יחידות דיור, והרשות המקומית לא נוטלת אחריות על תושבי עכו העתיקה, וכל האחריות מוטלת על חברת עמידר, שבסופו של דבר היא חברה.
ציון פיניאן: יש פרויקט של שיקם שכונות.
ציון פיניאן: למה לא מתייחסים, ולא רק את הבעיה הקונקרטית של משקמים או משפצים את הדירות?
ציון פיניאן: אני דיברתי על הבעייתיות ביחס המזלזל כלפי התושבים.
ציון פיניאן: בפרויקט שיקום שכונות, שגם עכו משתתפת בפרויקט הזה, כ-15 מיליון שקל בפרויקט הזה, שם עיריית עכו בונה 1,000 בתים, אבל איזה אלמנטים העירייה מדגישה בפרויקט הזה של שיקום שכונות, שעכו העתיקה אינה חלק מהפרויקט הזה - אלמנט של שיתוף האוכלוסייה; בעכו העתיקה לא משתפים את האוכלוסייה, לא נותנים תמונה ברורה, מה הם הולכים לעשות, ורק כופים צווי פינוי מעת לעת.
ציון פיניאן: יש בפרויקט שיקום השכונות האלמנט של תיקון עצמי, כלומר הדייר בעצמו יכול לתקן, יכול לבחור.
ציון פיניאן: אבל הוא לא יכול לתקן, כשהדירה אינה שלו; הוא צריך את האישור של חברת עמידר.
ציון פיניאן: אבל הוא יכול לבחור את הקבלן, הוא שולט בתהליך, הוא שולט באילו עבודות נעשות, ויש שם אלמנט הסכמת התושבים, כלומר כאשר אנחנו מתייחסים לאזרחים, אנחנו קודם כל מתייחסים לבני אדם ולא רק לשפץ קירות.
ציון פיניאן: הם משפצים, אז שהעירייה תיקח את האחריות שלה וגם עמידר תיקח את האחריות שלה בשיפוץ הולסטי, ושלא מדובר כלל על החיים, על המציאות, על המצוקה גם החברתית וגם הכלכלית של התושבים.
ציון פיניאן: משפצים קירות, משפצים בניינים בלי לשתף את התושבים, בלי לשאול אותם, והתושבים נשארים במצב הקשה שלהם.
ציון פיניאן: אנחנו גם רוצים לדבר על התהליך של שיתוף ולתת כבוד לאזרחים, כי זו המשמעות של הזכות לדיור – הזכות לדיור בכבוד והזכות לדיור מוגן.
ציון פיניאן: הערכתי שגם נציגי העירייה יהיו נוכחים פה, כי העירייה לא יכולה רק לומר: אלה אזרחים ואלה תושבים שאני לא מקבלת את האחריות עליהם.
ציון פיניאן: אלה אזרחים שהם באחריותה, בסופו של דבר של חברה, גם אם קוראים לה עמידר או בכל שם שהוא.
ציון פיניאן: הערה אחרונה – אותו דיון התקיים לפני שנתיים, וההמלצה היתה לשתף את האזרחים, וההמלצה היתה שהאזרחים צריכים להיות חלק, והעניין לא עניין של שיפוץ קירות ושיפוץ פיזי אלא עניין של מציאות קשה בתוך העיר העתיקה בהשוואה לעיר מתפתחת, אבל, כנראה, מתפתחת לאוכלוסייה אחרת; לא מתפתחת לערבים בעכו.
ציון פיניאן: מה התוצאה – זלזול גם מצד נציגי העירייה וגם מצד עמידר.
ציון פיניאן: כך אנחנו סגרנו את המלצות הישיבה הקודמת.
ציון פיניאן: אנחנו לא רוצים שהתהליך הזה יחזור על עצמו.
ציון פיניאן: אתה יושב-ראש - צריכים לכבד את ההמלצות של הוועדה הזאת.
ציון פיניאן: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.
מוחמד ברכה: תודה, כבוד היושב-ראש.
מוחמד ברכה: הבעיה שאנחנו צריכים תשובות עליה היום, דבר אחד – השיפוץ, עלותו, כיסויו והמשכו.
מוחמד ברכה: הדיור החלופי לתושבים ומימונו – אני חושב שזו הכותרת, ואנחנו רוצים לשמוע תשובה.
מוחמד ברכה: עמידר היא חברה ציבורית ולא פרטית, היא אמונה על מתן שירות לציבור, על להקל את חייו של הציבור, ולא לחפש דרכים כדי לפגוע או להפריע או להפר את מהלך חייהם התקין של האזרחים.