GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוחמה אברהם-בלילא: היצוא ייפגע ראשון, אחרי כן תהיה האטה במשק, הצמיחה תקטן ולכן אני חושבת שלאור כל האתגרים שיש לנו בשנה הזאת של 2012, הייתי רוצה לקבל ממך המלצה איך אנחנו בכל אופן צריכים להתנהל נכון אל מול כל האתגרים שעוד נכונו לנו.
ציון פיניאן: חבר הכנסת דוד אזולאי.
ציון פיניאן: אחרון הדוברים חבר הכנסת אבישי ברוורמן.
דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אדוני הנגיד, אני רוצה קודם כל לברך את הנגיד.
דוד אזולאי: זאת פעם ראשונה שאני משתתף בדיון בוועדת כספים בהשתתפות הנגיד ואם לשפוט על פי מה שאני שומע ומה שאני קורא, אני חושב שמותר לומר מילה טובה על הנגיד ועל העבודה הטובה שהוא עושה למען כלכלת ישראל.
דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, כולנו מודעים לכך שמאז קום המדינה תקציב הביטחון הוא בעדיפות ראשונה.
דוד אזולאי: נתנו כל מה שיש לנו למען הביטחון אבל בדרך הפקרנו את החינוך, הפקרנו את הרווחה והפקרנו אתה שכבות החלשות.
דוד אזולאי: אני רואה את החוברת ואני רואה שבשורה התחתונה המשק הישראלי במצב מקרו כלכלי יחסית טוב.
דוד אזולאי: יכול להיות שלפי הנתונים ולפי המספרים, באמת מצבו יחסית טוב אבל אדוני הנגיד, צריך לזכור שיש משפחות שלא מצליחות לגמור את החודש עם המשכורת שיש להן ויש משפחות רבות שבקושי מקבלות את שכר המינימום ועם זה הן צריכות להתמודד, לשלם את כל התשלומים וגם לחיות.
דוד אזולאי: רק אתמול התקיים כאן דיון באולם הזה על אנשים עם מוגבלויות ואני מקווה שאדוני צפה בדיון הזה.
דוד אזולאי: זה היה דיון קשה ביותר לראות איך משפחות מתמודדות בחיי היום יום.
דוד אזולאי: הייתה כאן אימא שהציגה עלות של טיטולים, כמה עולה לה כל יום להחליף טיטולים לילד שלה.
דוד אזולאי: אדוני, עם כל הכבוד, אני לא מבין גדול בכספים, אני לא מבין גדול בכלכלה, אבל אני מסתובב סופרמרקט ואני שומע את האנשים – ואני מסתובב בסופרמרקט ואני מסתובב בשוק – ורואה אותם, זוג צעיר לא יכול להגיע לדירה ואם הוא הגיע לדירה, הוא לא עומד בלחץ המשכנתא החודשית.
דוד אזולאי: קשיש צריך להחליט אם לקנות לחם או לקנות תרופה.
דוד אזולאי: כאשר כל זה קורה, אדוני הנגיד, אנחנו בבעיה ומזה אי אפשר להתעלם אם חברי הכנסת כאן דואגים לשכבות החלשות, לאוכלוסייה החלשה ולזה אנחנו קוראים פופוליזם, אני מודיע לך שאני פופוליסט כי אני באתי לבית הזה כדי לייצג את אותם אנשים.
דוד אזולאי: אם אנחנו לא נעשה את זה, אין מי שיעשה את זה.
ציון פיניאן: אחרון הדוברים, חבר הכנסת אבישי ברוורמן.
אבישי ברוורמן: אני מתנצל על שהייתי בישיבה אחרת ולכן הפסדתי את דבריו של ידידי הנגיד, אבל אני גם קראתי את דבריו ואני מודע להם.
אבישי ברוורמן: יש לי שתי הערות כי אני חושב שפרופסור סטנלי פישר הוא באמת מתנה למדינת ישראל אבל לפעמים אני מרגיש שהציפיות מנגיד בנק ישראל הן שהוא בעצם יפתור לנו את כל הבעיות ושההחלטות צריכות להיות שלו.
אבישי ברוורמן: הנגיד עושה את מלאכתו נאמנה, יש לו מטרות מסוימות אבל השאלה היא מה המטרה של המקום שנמצאת החברה הישראלית והשיחה הכלכלית הרחבה היא האם אנחנו צריכים ללכת באותו תלם בו הלכנו פחות או יותר והאם התלם הזה בעוד 5-10 שנים יביא אותנו למקום עליו חלמנו לבנות במדינת ישראל חברה שהיא מהשוויוניות בעולם, חברה שרמת החינוך וההשכלה שלה נכונה, חברה שעובדת נכון, או אם נמשיך בתוואי הזה, לאן נגיע.
אבישי ברוורמן: אני חוזר אחרי שהות של שלושה ימים בברלין בכינוס של המפלגה הסוציאל דמוקרטית של גרמניה, שם נפגשתי עם המנהיגות הכלכלית, כולל ידידים של סטנלי פישר.
אבישי ברוורמן: גם באירופה ובכל העולם השיחה עכשיו היא שיחה נוקבת והשיחה היא מאוד מאוד ברורה.
דוד אזולאי: לא היה שם בוזגלו.
אבישי ברוורמן: לא היה בוזגלו.
דוד אזולאי: הוא לא יגיע לשם.
אבישי ברוורמן: אני חושב שאתה טועה.
אבישי ברוורמן: היה אתי אדם שלא קראו לו בוזגלו אבל אדם מעדות המזרח שהוא לא בהשכלה הגבוהה.
אבישי ברוורמן: אני חושב שההערה הזאת, דוד, היא פופוליסטית.
אבישי ברוורמן: אתה מסכים אתי?
דוד אזולאי: אם נפגעת, אני חוזר בי.
אבישי ברוורמן: לא נפגעתי.
אבישי ברוורמן: אני חושב שההערה לא הייתה במקום.
אבישי ברוורמן: האדם השני בחשיבות הכלכלית בגרמניה היה תלמיד של סטנלי פישר.
אבישי ברוורמן: נפגשתי אתו, הוא עבר עכשיו ל-ECD.
דוד אזולאי: קח את הדברים ברוח טובה.
אבישי ברוורמן: זה מוריד מרמתו של הפרלמנט.
אבישי ברוורמן: אני חוזר לנושא.
אבישי ברוורמן: השיחה המרכזית גם באירופה, גם בארצות הברית וגם בישראל צריכה להיותה אם אנחנו ממשיכים בתוואי.
אבישי ברוורמן: כולם רוצים לבנות תוואי שיהיה אחראי על פני זמן ולא יביא למשברים מאוד מאוד גדולים מבחינת תקציב ופיננסים, אבל השאלה ששואל רוב הציבור גם במערב וגם בישראל – כשבישראל האחריות הפיסקאלית הייתה יותר גבוהה – כמשבר בינלאומי שהובל על ידי בנקאות פרטית חסרת אחריות, של שוק פרטי חסר אחריות שהביא למשבר הגדול ביותר בעולם ועכשיו הוא מתחיל להיות מוצג כאילו הבעיה היא הממשלה.
אבישי ברוורמן: הלמוט שמידט, בנאום של שעה וחצי וישבו 7,000 אנשים והקשיבו לו, השתמש במשפט בנקאים אינטליגנטיים פסיכוטיים פוגעים בעתיד המערב.
אבישי ברוורמן: לכן לומר היום שהבעיה העיקרית אלה הן הממשלות הלא אחראיות – וסטנלי, חס וחלילה אני לא מדבר עליך - שמצילות עכשיו את אותם הבנקאים, אני חושב שזאת קודם כל בעיה בסיסית לגבי מה הביא למשבר הזה ואיך פותרים אותו.
אבישי ברוורמן: לגבי הפתרון ולגבי ישראל הקטנה.
אבישי ברוורמן: לא נכנסתי לכאן לתת הרצאה בכלכלה.
אבישי ברוורמן: אני חושב שצריך לקיים דיונים עמוקים יותר.
אבישי ברוורמן: אני חושב שגם מדינת ישראל, למרות שהיא לא התפתתה עם ללכת למודל האמריקאי של תחרות פיננסית בה מתמקדים במחיר אבל לא באיכות המוצר, תודה לאל במקרה הזה ביבי נתניהו נכשל בגלל הבירוקרטיה ולא הגענו לכך ויש לנו יציבות פיננסית למרות שמערכת הבנקים היא לא תחרותית.
אבישי ברוורמן: השאלה היום היא לאור אי השוויון, לאור המצב של היום, אם נגיד עכשיו שבגלל שבאירופה יש משבר אנחנו ניכנס עכשיו לבונקר של ארבע-חמש שנים בהן לא נעשה דבר ואי השוויון והכעס עליו מדברים חברים – שמעתי את מירי רגב, שמעתי את פניה, שמעתי את אזולאי – אם אנחנו לא נעשה שום שינוי, אנחנו נמצא את עצמנו בעוד ארבע שנים במשבר כלכלי חברתי, ואני לא אוהב את המילה חברתי כי השאלה היא כלכלה.
אבישי ברוורמן: לכן במערכת הבחירות נצטרך להציג תקציב ואני חולק כבר מזה תקופה על נושא המגבלה על ההוצאות הציבוריות מכיוון שאינני מכיר מדינה בעולם, אולי סטנלי יתקן אותי שיש מגבלות על ההוצאות הציבוריות.
אבישי ברוורמן: יש מגבלות על גירעון אבל לא מגבלות על הוצאות ציבוריות.
אבישי ברוורמן: יש תוואי.
אבישי ברוורמן: בגלל שבעבר היו תהליכים בהם היה חוסר אחריות עד שנות ה-80, אז הגענו למצב שהסובסידיות מהתוצר הלאומי היו כבר 75 אחוזים ובא תיקון, התחלנו להפעיל את המגבלה על ההוצאות הציבוריות.
אבישי ברוורמן: המגבלה הזאת הביאה למצב שבהדרגה אנחנו הרבה יותר נמוכים ב-OECD, בהוצאות לחינוך, בהוצאות לבריאות, אנחנו הולכים ויורדים.
אבישי ברוורמן: לכן השאלה לטווח הארוך היא: כן, אתה רוצה על טווח ארוך, הגירעון שלנו – החוב הציבורי כמו שציינה עינת – בישראל הוא 75 אחוזים כמדומני, בגרמניה הוא 82 אחוזים וכולנו רוצים, כמו כל אירופה, לרדת לשישים אחוזים.
אבישי ברוורמן: אנחנו במדינות הטובות בעולם בנושא הזה.
אבישי ברוורמן: חלק מהשיחה הוא האם אנחנו משנים בתוואי על פני 5-10 שנים ומשקיעים יותר בהוצאות הציבוריות, עושים שינוי מסים ובמקביל לוקחים את ארבע השנים.
אבישי ברוורמן: נניח שיש עכשיו משבר כלכלי באירופה, אנחנו בהאטה ואירופה מתפרקת ואנחנו נמצאים במצב שבמשך שלוש-ארבע השנים הקרובות גם כאן תהיה האטה משמעותית.
אבישי ברוורמן: האם אנחנו לא צריכים בזמן האטה להסתכל על מייצבים אוטומטיים בהם הגירעון יגדל, אז אנחנו בעצם נחזק את ההוצאות הציבוריות?
אבישי ברוורמן: אלא אם כן אנחנו נלך ונמשיך להוריד את הגירעון ולחזק את השאלות האלה.
אבישי ברוורמן: אלה שאלות בכלכלה שעליהן צריך לקיים דיון אמיתי, עמוק שהוא מעבר לשיחה קצרה בוועדת הכספים.
אבישי ברוורמן: אני חושב שחלק מהחובה בדיון הציבורי שמתקיים היום ברוב מדינות העולם חייב להיות גם בישראל ולא רק באמצעות ועדת הכספים אלא באמצעות דיון אחראי של כלכלנים שיכולים לא להסכים אחד עם השני.
אבישי ברוורמן: אני מחלק את הכלכלנים לשלושה סוגים: סוג אחד הוא אלה שכבר התמכרו ומשתמשים בשם כלכלן כאשר הם עובדים בשביל מרילינץ' ובמקומות אחרים והם מדברים לפי מי שמשלם להם.
אבישי ברוורמן: סוג שני – כלכלה בהרבה דברים היא גם תפיסת עולם וכמו שאמר ישעיהו ברלין שהבדיל בין קיפודים ושועלים בדיונים שלו, יש קיפודים שעבורם הכול היא אידיאולוגיה.
אבישי ברוורמן: אני חושב שהגדולה של כלכלה – וסטנלי פישר שהוא אחד החברים והאנשים שאני מוקיר ומעריך יודע שבכלכלה, עם כל המוגבלות שלה, צריך לדון על משמעות לכאן ולכאן ולהקשיב אחד לשני.
אבישי ברוורמן: אני חושב שלפחות המטרה שלי והמטרה של חלק מהאנשים היא לפתוח את השיחה הזאת כדי שתהיה שיחה מכובדת.
אבישי ברוורמן: יכולות להיות אי הסכמות אבל הנקודה בה אנחנו אומרים קדושת ההוצאות התקציביות הוא החוק הקובע ביותר ואנחנו מתקדמים בשלבים, השיחה הזאת יכולה להתנהל כאשר יש אחריות פיסקאלית בטווח הארוך אבל איך מתמודדים ככלכלנים, יש דברים שונים בתפיסות שלהם, ולכן אני חושב שגם העיתונות הכלכלית בישראל צריכה להתבגר.
יצחק וקנין: אדוני הנגיד, אני באמת שמח על הסקירה שלך.
יצחק וקנין: כרגיל אני אוהב לשמוע אותך אבל תמיד אני מעיר ומאיר דברים.
יצחק וקנין: לדעתי יש איזה ניתוק בין ההנהגה לבין האוכלוסייה במדינת ישראל, במיוחד לבין השכבות החלשות.
יצחק וקנין: יש ניתוק גדול מאוד.
יצחק וקנין: אני עוקב בתקופה האחרונה וגם משתתף בדיונים של חוק בנק ישראל ורואה מה אתם עושים כדי להבטיח את יציבות הבנקים.
יצחק וקנין: אני לא שומע את הקול שלכם, אדוני הנגיד, בנושא של שוק ההון, אג"חים, קרנות נאמנות, קופות הגמל ואני אומר לך אדוני הנגיד לקחת את הדברים שלי, מה גם שלפני שנה אמרתי משהו לגבי הדיור.
יצחק וקנין: אני חושב שזה אחד הסיכונים הגדולים ביותר שכל אזרח, כולל אתה, נמצא בהם.
יצחק וקנין: אם לא תיקחו את שוק ההון לידיים, אני חושב שאנחנו נהיה בקטסטרופה חברתית גדולה ביותר ואנחנו נראה קשישים שהגיעו לפנסיה ולא יהיה מה לשלם להם.
יצחק וקנין: הם יקבלו בין עשרים לחמישים אחוזים ואני אומר כאן מספרים קשים מכיוון שמי שמבין את גודל הבעיה של התספורות – ואני כבר אמרתי שזאת לא תספורת אלא זאת קרחת כי בכסף שלנו עושים מה שרוצים ואתם לא משמיעים את הקול שלכם כמו שאתם משמיעים אותו בהרבה דברים.
יצחק וקנין: אדוני הנגיד, יש לכם תפקיד חשוב מאוד בדבר הזה.
יצחק וקנין: אם לא, נמצא את עצמנו בקטסטרופה.
יצחק וקנין: כשאני אמרתי שתהיה תסיסה חברתית, בסופו של דבר הייתה.
יצחק וקנין: אני רוצה לומר לך שגם היום לא מטפלים בדיור.
יצחק וקנין: אתה לפני שנה וחודשיים ישבת במקום הזה עם שר האוצר ועם שר הבינוי והשיכון, ואני אמרתי שצריכה להיות מדיניות של הממשלה ולא איזו קוסמטיקה ונסים.
יצחק וקנין: אמרתי שצריכה להיות מדיניות.
יצחק וקנין: המחירים לא יורדים.
יצחק וקנין: אתה אז אמרת, ואפשר לקחת את הפרוטוקולים, שיש התמתנות וירידה.
יצחק וקנין: אין התמתנות ואין ירידה, אדוני הנגיד.
יצחק וקנין: זוג צעיר לא יכול לקנות היום דירה.
יצחק וקנין: הוא לא מסוגל לקנות דירה.
יצחק וקנין: אין לו מהיכן לקנות.
יצחק וקנין: אני חושש מהבעיה הזאת.
יצחק וקנין: כפי שאמר ידידי , הוא הולך עם העגלה בסופרמרקט.
יצחק וקנין: אמרתי לראש הממשלה את המלים האלו: אדוני ראש הממשלה, אני הולך עם העגלה, כדי לדבר אתך כאן אני צריך לעבור עשרה שומרי ראש.
יצחק וקנין: אדוני הנגיד, זאת המציאות.
יצחק וקנין: אנחנו חיים את החברה ומישהו צריך לתת את הדעת.
יצחק וקנין: אני מבין שצורכי הביטחון הם גדולים וצריך לתת את הדעת גם בנושא הזה, אבל אי אפשר להזניח את הדברים הללו.
יצחק וקנין: בסופו של דבר זה יקום עלינו.
ציון פיניאן: הנגיד שמע אותנו בקשב רב ואני מבקש שגם אנחנו נשמע אותו בקשב רב ובלי הערות.
סטנלי פישר: תודה רבה על כל ההערות והשאלות.
סטנלי פישר: אני רוצה להתחיל בדבר אחד והוא ההבדל בין התפקידים שלנו.
סטנלי פישר: לבנק מרכזי יש את התפקיד המקרו כלכלי והוא לקבוע את הריבית, לנהל את המדיניות המוניטרית, לנסות לשמור על רמת אינפלציה בתוך היעד ועל היציבות הפיננסית.
סטנלי פישר: לפי החוק יש לי, וזה נדיר אצל נגידים, תפקיד נוסף והוא להיות היועץ הכלכלי לממשלה.
סטנלי פישר: זה דבר שונה וכאן אני באתי להסביר את המצב המקרו כלכלי וזה מה שכתוב בעמוד הראשון.
סטנלי פישר: בחלק השני של היועץ הכלכלי לממשלה בעיה מסוימת.
סטנלי פישר: אולי כאן אתם לא תסכימו אתי, אבל יש הרבה נושאים שאני לא רואה את עצמי כבן אדם שמייצג את הציבור.
סטנלי פישר: יש לי דעות כאזרח, יש לי הרבה דעות כאזרח אבל בדרך כלל אני לא מביע אותן כי בזה אני לא מומחה.
סטנלי פישר: אני יודע מה אני מחבב, אני יודע או לא יודע בעד מי אני אצביע.
ציון פיניאן: אני יכול לייעץ לך?
סטנלי פישר: אתה יכול.
סטנלי פישר: אני אבקש מכל אחד כאן לתת לי עצה ואחר כך אני אעשה את הבחירה.
סטנלי פישר: שם יש לי בעיה.
סטנלי פישר: אם יש בעיה שאנחנו יכולים לזהות כבעיה כללית, מדברים עליה.
סטנלי פישר: יש דברים שאני מהסס להיכנס אליהם משום שאני חושב שהם בעיקר עניינים של סדר העדיפות של העם ושם אין לי מומחיות.
סטנלי פישר: כן, חינוך היא השקעה, זה משפיע על המשק לטווח ארוך ושם אני יכול לדבר ככלכלן.
סטנלי פישר: עוני זה דבר שכולם לא רוצים ואפשר לדבר על איך לטפל בנושא הזה.
סטנלי פישר: אני שומע מפעם לפעם ששואלים איפה הייתם ולמה לא דיברתם.
סטנלי פישר: אם כן, דיברנו.
סטנלי פישר: מאז 2009 – ואני אבקש מקרנית להסביר – כתבנו בדוח בנק ישראל את העובדה שמתווה התקציב הוא לא עקבי.
סטנלי פישר: מתווה הפחתת המסים יחד עם ההוצאות.
יצחק וקנין: כן, הבנק התנגד לאורך כל הדרך.
סטנלי פישר: אמרנו את זה.
סטנלי פישר: אולי לא דיברנו בקול מספיק חזק אבל דיברנו על זה.
סטנלי פישר: ביחס לעוני, כל שנה בדוח בנק ישראל יש ניתוח עמוק של מצב העוני ואני אבקש מקרנית לתאר כאן מה קרה.
סטנלי פישר: נמצא כאן ראש חטיבת המחקר החדש, פרופסור נתן זוסמן, ואני בטוח שהוא ימשיך במסורת הזאת וייתן פרק אחד על מצב העוני.
סטנלי פישר: קרנית תתאר על מה אנחנו עושים מחקר ומה אנחנו מדווחים, מס הכנסה שלילי וכולי.
קרנית פלוג: ברמת הדיאגנוזה והניתוח, כמו שהנגיד אמר, יש פרק שעוסק בנושא של אי שוויון, עוני, שירותים ציבוריים, באיזו מידה השירותים הציבוריים אכן משיגים את היעדים שלהם.
קרנית פלוג: לפחות מזה חמש או שש שנים הפרק הזה מופיע וכל פעם אנחנו שמים את הדגשים על נושאים אחרים.
קרנית פלוג: אחד מהדברים שקשורים לאי השוויון הוא ההרכב המאוד הטרוגני של האוכלוסייה שלנו, קבוצות מסוימות ששיעורי ההשתתפות שלהן בשוק העבודה כמובן נמוכים יחסית, שרמת השכר שלהן נמוכה כי רמת ההשכלה לא מתאימה או לא מובילה להעלאת כושר ההשתכרות.
קרנית פלוג: זה כמובן חלק אחד מהגורמים לאי שוויון ולעוני.
קרנית פלוג: אבל יש כמובן גם את המרכיבים של המדיניות הממשלתית, אם זה צמצום של תשלומי העברה שנועד גם לטפל בבעיה התקציבית, גם להקטין את התמריץ השלילי שגלום בחלק מתשלומי העברה להשתלבות בשוק העבודה, אבל לצמצום הזה יש גם השפעות, ודאי בטווח הקצר, לעלייה באי השוויון ובעוני.
קרנית פלוג: העובדה שהמס ירד לאורך זמן, בסך הכול גביית המסים ירדה, חייבה גם אי העלאה או העלאה מאוד מתונה של השירותים הציבוריים וגם לדבר הזה כמובן יש השלכות על אי השוויון.
קרנית פלוג: ברמה של המלצות למדיניות, גם בדוח, גם במסגרות אחרות, גם בחברות שלנו בוועדות כאלה ואחרות, כמובן יש לנו המלצות לפתרון והן קשורות לאותה דיאגנוזה עליה דיברתי.
עמיר פרץ: אבל לפני עשר שנים לא הייתם שם.
עמיר פרץ: אני מצטער לומר לך.
עמיר פרץ: הייתם התומכים של כל מה שקרה.
קרנית פלוג: לגבי ביטול מתווה הפחתת המס הישיר, המס אצלנו מאוד פרוגרסיבי כך שביטול המתווה של המס הישיר, תהיה לו תרומה מסוימת לפחות לכך שאי השוויון לא יגדל.
קרנית פלוג: חבל שלמשל מס היסף שהיה מרכיב באותו מתווה איכשהו נפל בדרך.
שי חרמש: הוא נפל כי אסור היה לפגוע בשכבות בהן רצו לפגוע.
קרנית פלוג: במסגרת ועדת טרכטנברג יש הרבה מאוד המלצות בנושא של הסרת חסמים להשתלבות מוצלחת בשוק העבודה וכל הנושא של טיפול בילדים בגיל הרך ובגילאים שלוש-ארבע, שאני חושבת שהוא מרכיב מאוד מאוד חשוב בצמצום של אי השוויון בטווח הארוך.
קרנית פלוג: אני מאוד מקווה שההמלצות האלה אכן יאומצו.
קרנית פלוג: לגבי שכר המינימום.
קרנית פלוג: אני חושבת שהעובדה שהעמדה שלנו היא לא תמיד אותו הדבר אומרת שהשאלה של באיזו מידה יש מקום להעלאת שכר המינימום, גם העוצמה וגם הקצב, היא פונקציה של המצב של שוק העבודה ושל מצב המשק.
קרנית פלוג: אין ספק שבמשק צומח ואחרי עלייה משמעותית בפריון, בהחלט אפשר היה להעלות את שכר המינימום בלי שתהיה לזה השפעה על העלאת אבטלה.
קרנית פלוג: במצב אחר כאשר האבטלה גבוהה או כאשר המשק נמצא בקיפאון והפריון לא צומח, הבעייתיות של העלאת שכר מינימום.
עמיר פרץ: אני לא מסכים אתך.
עמיר פרץ: ב-2008 כאשר העלינו את כר המינימום, העמדה הייתה נגד וההוכחה הייתה כששכר המינימום עלה, הוא השפיע על צמיחה חיובית, כך אמרו הדוחות שלכם לאחר מכן, ולכן זה לא בהכרח.
סטנלי פישר: היו שאלות רבות ואני אנסה לענות על מעט מהן.
סטנלי פישר: לשאלת חבר הכנסת וקנין.
סטנלי פישר: שאלת על תספורות.
סטנלי פישר: אני חושב שזה דבר שאנחנו צריכים לבדוק ולהחליט איך לטפל בזה.
סטנלי פישר: ההבדל בין מניות וחוב הוא שבחוב אתה יכול להוריד את הריבית מההכנסה שלך.
סטנלי פישר: לפחות במדינות אחרות זה כך.
סטנלי פישר: דיבידנדים, אתה לא יכול.
סטנלי פישר: זה יוצא מהרווחים אחרי מס.
סטנלי פישר: אם אנחנו הופכים את אגרות החוב למניות, משלמים כשיש לך כסף ולא משלמים כשאין לך כסף, זה כמו דיבידנדים.
סטנלי פישר: צריכים לטפל בהם כפי שמטפלים במס וזה יטופל, אבל יותר מזה, אנחנו צריכים לדאוג לעניין.
סטנלי פישר: זה הופך להיות דבר שעושים כל יום.
סטנלי פישר: ב-2008 אמרנו שאין לנו מסגרת לא לעשות רה-ארגון של החוב והיו המלצות איך לעשות זאת.
סטנלי פישר: בנינו מסגרת שהיא כל כך מוצלחת שעושים את זה יותר מדיי.
יצחק וקנין: תעתיקו לשוק ההון את מה שאתם עושים בבנק ישראל.
סטנלי פישר: אין לנו את הסמכות לכך.
יצחק וקנין: אני אומר לך שצריך לעשות את זה.
יצחק וקנין: מה זה אין את הסמכות?
יצחק וקנין: אנחנו בפני שוקת שבורה היום.
עמיר פרץ: אני הנחתי הצעת חוק להעביר את אגף שוק ההון אליהם.
יצחק וקנין: אני מסכים אתך.
ציון פיניאן: הוא ישמח לקבל אותו.
סטנלי פישר: אני מסכים אתך שזה הופך להיות בעיה רצינית.
סטנלי פישר: הייתה תוכנית של האוצר להתחיל להכניס את האנשים בגיל מסוים לקרנות כאשר יכולים להשקיע רק באג"ח צמוד, כדי שמגיל מסוים לא תהיה חשוף לשינויים בשוק אלא תקבל משהו ריאלי.
סטנלי פישר: זאת תוכנית צ'יליאנית, מודל צ'יליאני, ואני לא יודע מתי הם התחילו בו אבל הם התחילו אחרי תקופות דומות למה שקורה אצלנו.
סטנלי פישר: זאת אומרת, היו בעיות באג"חים, היו בעיות בקרנות ומגיל מסוים אתה נכנס להשקעות שהן צמודות מדד, בטוחות, וזה סוף הסיפור.
סטנלי פישר: אנחנו צריכים לעשות את זה.
סטנלי פישר: האוצר התכוון לעשות את זה, אבל אני לא יודע אם הוא יעשה זאת או מתי הוא יעשה זאת.
פניה קירשנבאום: אתה נמצא בתיאום עם הרגולטורים?
פניה קירשנבאום: האם אתה יכול לעקוב אחרי הנושא הזה?
פניה קירשנבאום: אתה בא אלינו ואנחנו מעלים בפניך נושאים שכואבים לנו, לכולנו, כי אנחנו כאן מייצגים ציבור.
פניה קירשנבאום: אתה מייצג אותנו ברגע זה בתיאום עם הרגולציה.
פניה קירשנבאום: אנחנו מבקשים ממך שבתיאום הזה תדאג לכך שיכניסו סוף כל סוף את המודל הזה.
פניה קירשנבאום: דיברנו על זה בוועדת בכר, הדגשנו את זה בוועדת חודק אבל שום דבר לא נעשה.
סטנלי פישר: קרנית אמרה שאתמול היא הייתה בפגישה.
קרנית פלוג: התפרסם אתמול בעיתון.
סטנלי פישר: סליחה.
סטנלי פישר: התפרסם בעיתון - אפשר לסמוך על כך יותר – שהם מתכוונים לאמץ את זה עוד מעט וזה יהיה חיובי מאוד.
סטנלי פישר: לגבי שוק הדיור.
סטנלי פישר: בעצם יש התמתנות בשיעור העלייה של מחירי הדירות ולאחרונה פעם ראשונה מאז שלוש שנים מחירי הדירות ירדו במעט מאוד.
סטנלי פישר: אם מדברים עם אנשים ואם בודקים את הנתונים, יש האטה בלחץ על מחירים.
סטנלי פישר: אומרים שלוקח יותר זמן למכור דירה וכולי.
סטנלי פישר: אנחנו כנראה נכנסים לתקופה – זה לא בטוח עד עכשיו אבל כנראה – בה יהיה הרבה פחות לחץ על המחירים ויש סיכוי לא קטן שהם גם יתחילו לרדת כתוצאה מכל מיני דברים, כולל העובדה שיש שיעור בנייה הרבה יותר גדול ושיווק הרבה יותר גדול של קרקעות.
סטנלי פישר: לגבי התקציב הדו שנתי.
סטנלי פישר: אין לי ספק שיש צורך כשהמצב מתחיל להשתנות להתאים את התקציב למציאות.
סטנלי פישר: תקציב דו שנתי, אם האפשרות בסוף השנה הראשונה לעשות שינויים בתוך התקציב, זאת אומרת, משהו בין תקציב שנתי לתקציב דו שנתי, נדמה לי שזה חיוני אם יש שינוי גדול במצב המשק.
סטנלי פישר: חבר הכנסת חרמש אמר שלא רצתי לתמוך בזה וזה נכון משום שזה היה היבט שהדאיג אותי כל הזמן ורואים את זה עכשיו מתחיל להשפיע.
סטנלי פישר: לגבי עניין הפופוליזם.
סטנלי פישר: אני רוצה לומר משהו.
סטנלי פישר: אני הגדרתי את זה כצעדים כלכליים שהם טובים בטווח הקצר אבל גורמים נזק בטווח הארוך.
סטנלי פישר: עכשיו אני רוצה לומר מה שניסיתי לומר וכנראה לא הצלחתי.
סטנלי פישר: זה תפקיד הממשלה והחברה לקבוע את סדר העדיפות שלה בכל ההיבטים של סדר העדיפות.
סטנלי פישר: זה קורה דרך הממשלה ודרך הכנסת, כפי שנאמר כאן.
סטנלי פישר: על כך יש לי דעות.
סטנלי פישר: יש לנו מחקר וקרנית תיארה אותו.
סטנלי פישר: על זה צריך לחשוב ולהגיע למסקנות לגבי מה חשוב ומה לא חשוב.
סטנלי פישר: מגיע הזמן לשאול כמה ואיך לממן את זה.
סטנלי פישר: כמה, זאת שאלה של הממשלה במובן הרחב אבל איך לממן את זה, זה עובר לשאלה כלכלית.
סטנלי פישר: רציתי לומר, וזה גם ביחס לתקציב הביטחון – שאלה שנשאלה כאן – שאם יש לנו צורך להגדיל את הוצאות הביטחון, כדאי שנשלם את זה דרך מסים משום שאין לנו את היכולת להגדיל את הגירעון בהרבה.
סטנלי פישר: השנה שהייתה שנה של צמיחה – ובסוף יהיו 4,7 אחוזים – הגירעון יהיה 3,5 אחוזים של התמ"ג.
סטנלי פישר: בחמישה אחוזים אנחנו כבר בבעיה של מימון התקציב.
סטנלי פישר: אי אפשר מבחינת המשק לממן כל דבר בתקציב הביטחון דרך הגדלת הגירעון.
סטנלי פישר: זה לא אומר שאני מתנגד להוצאות חברתיות, להוצאות חינוך, לוועדת טרכטנברג שאני תומך בה, וזה לשאלת חבר הכנסת אורלב שאני מצטער שהוא לא נמצא.
סטנלי פישר: אני בעד משום שהם עשו את זה בתוך מסגרת מאוד אחראית והדרישות שם, נדמה לי, מוצדקות אבל גם כנראה מקובלות על החברה ועל הממשלה.
סטנלי פישר: אי אפשר לממן כל דבר דרך הגדלת התקציב.
סטנלי פישר: השווקים לא ייתנו לנו לעשות את זה.
סטנלי פישר: אנחנו צריכים להבין שכאשר הגירעון יגיע ל-4-4,5 אחוזים, נראה את הריבית עולה כמו שאתם ראיתם בשקף.
סטנלי פישר: אז זה יעלה לנו יותר לשלם עבור הדברים האלה מכפי שאנחנו רוצים לשלם.
סטנלי פישר: כאן אני חוזר לחבר הכנסת ברוורמן שרוצה לבדוק מחדש את כלל ההוצאות של הממשלה.
סטנלי פישר: אגב, זה לא הכלל היחיד מסוג זה.
סטנלי פישר: אני חושב שגם בהולנד ובמדינות מכובדות אחרות זה קיים.
סטנלי פישר: את זה אפשר לעשות.
סטנלי פישר: מישהו אחר יצטרך לזכות בבחירות כדי לעשות את זה.
סטנלי פישר: במקרה או שלא במקרה, זה תלוי בממשלה.
סטנלי פישר: זאת החלטה פוליטית שהמערכת הפוליטית תקבל, האם להרחיב את זה או לא.
סטנלי פישר: תפקידנו כיועץ מקרו כלכלי הוא לומר שיש גבול לגודל הגירעון ולא להתנגד לטרכטנברג, להוצאות חברתיות, להוצאות חינוך, אלא לומר שאם הן חשובות – נצטרך לשלם.
מירי רגב: תעלה מסים.
סטנלי פישר: חברת הכנסת רגב תשאל אותי עכשיו איזה מסים.
סטנלי פישר: אני לא יודע איזה מסים.
סטנלי פישר: אם זאת ההחלטה, נתחיל עם בקשה לאלו שמומחים בזה שיאמרו לנו איך אפשר לעשות את זה.
סטנלי פישר: זאת אומרת, האוצר.
סטנלי פישר: נבדוק את זה והם ייתנו לכם אפשרויות שונות.
סטנלי פישר: ביחס לפלט.
סטנלי פישר: הפלט מאוד לא יעיל משום שבסוף יש לא עושים פלט על זה ועל זה ועל זה אלא בסוף עושים קיצוץ גדול על חלק קטן של התקציב וזה לא יעיל, לא הוגן ונדמה לי שלא עולה בקנה אחד הם העדיפות שהממשלה אומרת שהיא רוצה לשמור עליה.
רוחמה אברהם-בלילא: מה לגבי התעסוקה?
סטנלי פישר: אין ספק שהאבטלה ירדה לרמות יותר נמוכות ממר שציפיתי שיוכלו לרדת בלי לגרום לאינפלציה.
סטנלי פישר: זה לא גרם לאינפלציה וזה טוב מאוד.
סטנלי פישר: אין ספק שאם שיעור הצמיחה ירד, אם ניכנס לצמיחה יותר איטית, יש הסתברות גבוהה שהאבטלה תעלה.
סטנלי פישר: כמה?
סטנלי פישר: אנחנו צריכים לגבש את התחזית שלנו לצמיחה ב-2012 ואז נוכל לתת לכם נתונים.
סטנלי פישר: אם נוכל להמשיך בצמיחה בסביבות 3-3,5 אחוזים, עלייה באבטלה תהיה יחסית מתונה.
סטנלי פישר: אם ניכנס למיתון רציני, אחוז האבטלה יעלה יותר.
סטנלי פישר: אני מקווה שעניתי לרוב השאלות.
סטנלי פישר: אני מודה לכולם על הדיון.
ציון פיניאן: אני רוצה להודות לך אדוני הנגיד.
ציון פיניאן: תמיד טוב לשמוע אותך.
ציון פיניאן: טוב להעיר ולהאיר.
ציון פיניאן: לפי הציפיות ולפי התחזית, בטח ניפגש עוד הרבה מאוד פעמים בשנה הקרובה בוועדת הכספים.
ציון פיניאן: תודה רבה לכם, תודה רבה לך אדוני הנגיד.
משה גפני: אני מקדם בברכה את סגן שר האוצר, הרב ידידי ומכובדי, באמת כבוד הוא לנו.
משה גפני: אנחנו מבקשים שתבוא לעיתים יותר תכופות.
יצחק כהן: תזמין אותי, אני בא.
משה גפני: אני מזמין אותך, באופן קבוע אני מזמין אותך לכל הישיבות – איזה שאתה רוצה אתה בא.
רוחמה אברהם-בלילא: מעכשיו פעם בשבוע אתה פה, לפחות.
משה גפני: כן, פעם בשבוע אתה צריך להיות לפה ואם הוא רוצה הוא יכול לבוא כל השבוע ושהוא לא יגיד לך שמשעמם בוועדת הכספים, בגלל שהוא חבר ותיק בוועדת הכספים.
רוחמה אברהם-בלילא: קואליציה ואופוזיציה כאחד.
משה גפני: אנחנו נעשה היום, יש פה סעיפים קצרים מכיוון שהישיבה קצרה בגלל חנוכה נשתדל לגמור את הכל.
משה גפני: אני מתחיל בסעיף הראשון, הצעת הממשלה לשימוש בתקציב ההתאמות ולהקצאתו בשנת 2012 בהתאם לחוק יסוד: תקציב המדינה לשנים 2009 ו-2010 (הוראות מיוחדות) (הוראת שעה) (תיקון), התש"ע-2010.
משה גפני: כאשר הועבר חוק התקציב הדו שנתי, אני ביקשתי והוועדה הכניסה את זה בתוך החוק שהיות ואנחנו מדברים על תקציב של שנתיים, שאני לא אהבתי את זה, אני חשבתי שתקציב דו שנתי לא צריך שיהיה.
משה גפני: אנחנו נמצאים במדינה שבה ההתפתחויות הכלכליות הן התפתחויות מהירות.
שלמה מולה: אבל בסוף הצבעת בעד.
משה גפני: בסוף הצבעתי בעד.
משה גפני: אני אמרתי, בגלל שאני מפא"יניק.
משה גפני: אני ראיתי שבלאו הכי מעבירים את זה.
משה גפני: בקריאה הראשונה במליאת הכנסת הצבעתי נגד.
שלמה מולה: אז אתה מזכיר שאתה גם מפא"יניק?
משה גפני: לא, אני אומר היות וראיתי שאני לא אוכל לשנות את זה בגלל שהקואליציה החליטה כולה, כולל החברים בסיעה שלי, החליטו לתמוך בתקציב הדו שנתי, אז עשיתי חשבון, עדיף להכניס סעיפים בחוק שהם ימזערו את הנזק של התקציב הדו שנתי.
משה גפני: התברר שצדקתי, למה?
משה גפני: מכיוון שחלו התפתחויות.
מגלי והבה: תמיד אתה צודק אדוני.
משה גפני: לא, לא, לא, תמיד.
משה גפני: יש לפעמים שאני טועה.
מגלי והבה: כשאתה נגד הממשלה אתה צודק.
משה גפני: כן, טוב, לפעמים אני בעד הממשלה, זה לא חייב.
משה גפני: אני ביקשתי, בין יתר הסעיפים שהוכנסו לחוק, שר האוצר גם הודיע על כך במליאת הכנסת, זה מופיע בחוק.
משה גפני: לא מופיע אמנם הסכום אבל יש תקציב התאמות.
משה גפני: אמרנו כאן בוועדה שבמעבר בין 2011 ל-2012 ברור שיצטרכו תקציב התאמות.
משה גפני: הרי אם היה תקציב נפרד היו מוסיפים לתקציב של המשרדים סכומי כסף, שכרגע אני לא יכול לדעת את גודלם.
משה גפני: וסכום ש-1.6 מיליארד יוכנס כתקציב התאמות על מנת להתאים את המשרדים החברתיים, רווחה, בריאות, חינוך וכו', שיובאו על ידי הממשלה, הממשלה תחליט על חלוקת הסכום הזה בין המשרדים וזה יובא לאישור ועדת הכספים.
משה גפני: אני פניתי לשר האוצר ואמרתי לו שהזמן מתקרב על פי החוק וזה לא מגיע וכו'.
משה גפני: ודיברו איתי גם ממשרד האוצר.
רוחמה אברהם-בלילא: זאת אומרת שהתרעת והזהרת ---
משה גפני: לא הזהרתי, שלחתי מכתב.
רוחמה אברהם-בלילא: והדלקת נורית אדומה מאד לממשלה העבריינית הזו, שהיא עוברת על החוק, נקודה.
רוחמה אברהם-בלילא: זה מה שעשית ואף אחד לא שועה לאזהרות שלך.
יצחק כהן: רוחמה, אני עבריין?
רוחמה אברהם-בלילא: לא אתה באופן אישי, הממשלה הזו כן.
רוחמה אברהם-בלילא: עוברת על החוק פעם שנייה.
רוחמה אברהם-בלילא: זו ממשלה שעוברת על החוק פעם שנייה, על חוק שהיא בעצמה העבירה.