GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר ליפא: על-ידי זה גם יהיה איזשהו say, איזשהו קול לציבור.
משה גפני: אתה רק לא אמרת למה אתם לא מבקשים היתר, ונגמור את העניין.
מאיר ליפא: אני רק אגיד משפט אחרון.
משה גפני: אבל משפט, העיקרון הובן.
מאיר ליפא: ממש משפט.
מאיר ליפא: יש דבר אחד, חגי מרום אמר שלפי המצב הקיים אין מינוי.
מאיר ליפא: אנחנו מציעים לשקול אפשרות שלמיעוט משמעותי, אפשר לקבוע שזה 4%, או כל אחוז אחר, יש זכות למנות דירקטור אחד מתוך 15.
מאיר ליפא: אני חושב שמן הראוי, שייווצר איזשהו איזון.
מאיר ליפא: אותו דירקטור שמתמנה, שוב, צריך לעבור את הבקרה של בנק ישראל, את האישור שלו.
מאיר ליפא: הוא צריך לפעול רק לטובת הבנק, הוא לא פועל בתור נציג של מי שמינה אותו, אבל לפחות מי שמינה, ויש לו אחוז משמעותי בבנק, שתהיה לו אפשרות למנות נציג.
מאיר ליפא: למה אנחנו לא מבקשים היתר?
מאיר ליפא: כי פשוט לא הגענו לאחוז שאנחנו צריכים לבקש היתר.
משה גפני: אוקיי, תודה.
משה גפני: חבר הכנסת אבישי ברוורמן, אתה רוצה לדבר?
אבישי ברוורמן: מילה אחת לגבי הקונטקסט, כי אני חושב שהשיחה כאן כאילו מתמקדת בבנק לאומי.
אבישי ברוורמן: אני רואה את הבעיה כהרבה יותר רחבה.
אבישי ברוורמן: אני חושב שהמשבר בעולם, וההתייחסות בכלל, גם מעבר לבנקים, לצורה מי שולט – שולטים המנהלים, שממנים לעצמם דירקטוריון שעושה את דברם; או לאחר מכן, כשמגיע אדם בעל שליטה עם סכום כסף מזערי, לעיתים זה אפילו OPM opium of– the opium of other people's money, ובאמצעות שליטה מוחלטת, שבהם אנשים עושים בדיוק מה שנוח.
אבישי ברוורמן: זה הביא, בין השאר, לקריסה של ה-20 שנה האחרונות, שבהן boards - - אני ישבתי ברוב החברות הגדולות בישראל כדירקטור חיצוני, לא בבנקים, גם אני חוויתי את זה, עם כל החולשות.
אבישי ברוורמן: ולכן הבעיה הזאת היא קשה מנשוא – לבנות board אחראי, שטובת הציבור לעיניו, כאשר האדם שממנה אותו גם מפצה אותו וכולי.
אבישי ברוורמן: הדבר הזה הוא הכשל של כל המערכות כבר שנים רבות, כחלק מהמשבר שקיים.
אבישי ברוורמן: מכיוון שכרגע אנחנו מתייחסים לנושא הבנקים, ישנו על הפרק בנק לאומי, והרושם שלי הוא שה- exchange הוא כולו על בנק לאומי, מי ישלוט בבנק לאומי.
אבישי ברוורמן: אבל יש בעיה נוספת, הלא אנחנו מתקדמים בנושא הריכוזיות, ובקרוב מאוד יכול להיות שאנחנו נדבר על הרבה מאוד בנקים.
אבישי ברוורמן: השאלה שאני שואל את עצמי היום - - לצערי, אני בעל ניסיון, עברתי את הדברים.
אבישי ברוורמן: הציבור לא מבין בדיוק איך החלטות מתקבלות, ואומר את זה עם כל - - אין אומרים את שבחו של אדם בפניו.
אבישי ברוורמן: סטנלי גם הקדים – גם זכיתי לעבוד אתו בעבר – אני כל כך שמח שהיום יש בבנק ישראל אדם מהסוג הזה, שהוא הגון, ישר ואמיץ, לעומת דוגמאות שראינו בכל-כך הרבה ארצות אחרות.
אבישי ברוורמן: השאלה מיהם הדירקטורים היא הדבר החשוב ביותר.
אבישי ברוורמן: בדרך-כלל מינוי הדירקטורים בכל מיני מקומות הוא חותמות גומי, לא נוכל לפתור את הבעיה הזאת בקלות.
אבישי ברוורמן: כשאני מסתכל על האינטרס הציבורי, אני חושב שהתיקון לחוק מראני – וזה לא בנק לאומי, יהיו פה עוד הרבה מאוד ארגונים – אני לא יודע איך לפתור את הבעיה האמיתית הזאת; איך אנחנו חוזרים לבחור, כמאמר יתרו למשה: "אנשי חיל, יראי אלוקים, אנשי אמת, שונאי בצע", שבאים לשרת את הציבור ולא באים להיות או חותמת גומי, או לעשות לביתם.
אבישי ברוורמן: אני שמח שהבנקים בארץ יציבים, אבל מצד שני, אני לא מתפעל כל-כך מדברים שקורים.
אבישי ברוורמן: זה שהם יציבים זה דבר אחד.
אבישי ברוורמן: לגבי החברות האחרות, גם בגופים מוסדיים, לעיתים יושבים אנשים – הלא מה קרה לנו עם כל הכספים של המוסדות בעולם, של קרנות הפנסיה?
אבישי ברוורמן: יושבים אנשים על סכומי עתק, לזה אני קורא ה-opium of OPM, ואחר-כך מישהו דואג להם, והם דואגים שהדברים ילכו, ואתם רואים ולאיפה הם הלכו ולאיפה הגיעו בחיבורים.
אבישי ברוורמן: את הבעיה הזאת אני לא יודע איך פותרים בכל העולם.
אבישי ברוורמן: לפעמים יש לי חלום, שאני לא יודע אם הוא יכול להתגשם, שאכן תהינה ועדות חיצוניות של אנשים בלתי תלויים, שהם אנשים שלא מטעם העניין, שבוחרים את הדירקטורים – כי יש בארץ הזאת הרבה מאוד אנשים רציניים, שלא בהכרח מפורסמים – שישבו ויפסקו למען הציבור, בלי קשר, כאשר, לצערי, רוב בעלי השליטה מחזיקים רק כסף מאוד מועט מהציבור והם שולטים שליטה מוחלטת.
אבישי ברוורמן: הבעיה מורכבת עד מאוד.
אבישי ברוורמן: מכיוון שאנחנו רוצים יציבות, אנחנו צריכים להתנהל בחוכמה, כי העולם לא מושלם וימי המשיח, ידידי וקנין, המשיח לא יבוא עד שהדור יהיה מוכן למשיח.
משה גפני: אתה - -
אבישי ברוורמן: זה אליך.
משה גפני: לא, זה לוקנין, אבל מה שאתה אומר לא בטוח בכלל.
יצחק וקנין: אנחנו אומרים כל יום: "קווה אל ה', חזק ויאמץ לבך, וקווה אל ה'"
אבישי ברוורמן: ולכן, אם אני מסכם - - -
משה גפני: אתה משער שהדור עוד לא ראוי, אבל זה לא בטוח.
אבישי ברוורמן: לכן אני מסכם – מעבר לוויכוח האישי כאן, מי יקנה את בנק לאומי, ואם הוא ראוי או לא, ויושבים פה מטובי חבריי, ואני לא פוסל אף-אחד.
אבישי ברוורמן: אני חושב שהתיקון לחוק מראני, שמציע נגיד בנק ישראל, הוא רק התקדמות קטנה לבעיה הקשה – איך בונים דירקטוריונים אמינים על הציבור, שהם לא חותמת גומי של אנשי שליטה, ואיך מגיעים למצב שהציבור, שלו יש את רוב המניות והוא אינו משפיע, איך משנים את התהליך הזה.
אבישי ברוורמן: זאת הבעיה המרכזית היום בעולם, עם התרסקות המערכות הציבוריות ב-20 שנים האחרונות.
אבישי ברוורמן: תודה לאל, הבנקים יציבים כאן, אבל גם לגבי יציבות – אני לא נגיד בנק ישראל, אז אני יכול להיות קצת יותר לא זהיר – יציבות קיימת, מחר היא לא קיימת.
אבישי ברוורמן: לכן אני תומך בתיקון הזה, כי המטרה היא להתחיל להתקדם לכיוון בחירה שלציבור יהיו נציגים, ואני לא רואה בזה רק התקוטטות – מי יקנה את בנק לאומי.
משה גפני: תודה רבה, חברת הכנסת פניה קירשנבאום.
פניה קירשנבאום: בוקר טוב, אני מצטערת שלא הגעתי מההתחלה ולא שמעתי את הנגיד ואת דודו, הייתי בוועדת פנים, גם שם נדון נושא חשוב.
פניה קירשנבאום: אין לי הרבה מה להוסיף על חברי חבר הכנסת ברוורמן, אבל אני בכל זאת רוצה להגיד.
פניה קירשנבאום: אנחנו לא יכולים לטמון ראש בחול ולהגיד שאנחנו בוחרים נציג או שנציג בוחר חבר דירקטוריון, ומעכשיו, מרגע זה הוא נהיה ניטראלי.
יצחק וקנין: פניה, את כנראה רוצה להגיד שלא יקרה לנו, חלילה וחס, שחבר יביא חבר בסוף.
פניה קירשנבאום: לא, אני רוצה להגיד משהו כזה: כשהדירקטוריון הוא ללא שכר, אנחנו בדרך-כלל נמצא שם אנשים יותר אובייקטיביים, אבל כשאנשי דירקטוריון יושבים על שכר מכובד מאוד, הם יודעים היטב מי הביא אותם לדירקטוריון.
פניה קירשנבאום: לא פעם אני מקבלת טלפונים – תזכירי לי מי הביא אותו לשם.
פניה קירשנבאום: לא קיבלת כאלה טלפונים?
יצחק וקנין: ברוך השם אנחנו - -
פניה קירשנבאום: אני מסכימה עם זה שהוועדה - - -
יצחק וקנין: - - אנחנו פשוטי העם, לא מקבלים.
פניה קירשנבאום: לא הייתי רוצה - - -
משה גפני: אנחנו יודעים גם בלי הטלפון.
פניה קירשנבאום: אני לא רוצה שכאלה טלפונים יגיעו גם לחברי דירקטוריונים בבנקים.
יצחק וקנין: כמו שאנחנו לא מיוצגים בעליון, אנחנו לא מיוצגים בשום מקום, תאמיני לי.
יצחק וקנין: גם במקומות העבודה אנחנו לא מיוצגים.
פניה קירשנבאום: על זה אנחנו נדבר אחר-כך.
משה גפני: הנשיא כתב לי.
משה גפני: שאלתי את הנשיא והוא כתב לי שמתוך 60 - - -
אבישי ברוורמן: איזה נשיא?
משה גפני: שאלתי כמה חרדים יש והוא אמר שמתוך 65 עובדים, שלושה, הוא כתב.
פניה קירשנבאום: שאלת אותו כמה דוברי רוסית יש?
משה גפני: לא, את רוצה שנשאל?
פניה קירשנבאום: אז נשאל.
יצחק וקנין: כנראה גם משגיח כשרות.
משה גפני: לא, שלושה עובדים, אני יודע מי הם.
פניה קירשנבאום: בוא נתחרה.
משה גפני: את רוצה שאני אשאל גם לגבי רוסים?
משה גפני: אני אשאל.
אבישי ברוורמן: אנחנו מחפשים נשים רוסיות, חרדיות.
פניה קירשנבאום: אני אחזור לעניין.
פניה קירשנבאום: אנחנו נמצאים בפרק זמן שוועדת ריכוזיות הוציאה את ההמלצות שלה.
פניה קירשנבאום: יכול להיות שזה יביא אותנו לכך שיהיו עוד בנקים שבהם לא יהיה גרעין שליטה.
פניה קירשנבאום: אנחנו נמצאים בפרק זמן של אחרי המחאה החברתית, שהממשלה והכנסת מטפלות בהרבה דברים שהמחאה הזאת הביאה לשולחננו, ועדיין לא הגענו לטפל בהם.
פניה קירשנבאום: למשל, בנושאים כאלה כמו הנושא של הבנקים, טיפול של הבנקים, תחרותיות בבנקים.
פניה קירשנבאום: אנחנו פה נצטרך, ובוודאי גם המערכת יודעת שהיא תצטרך להתמודד עם הבעיה הזאת גם במערכת הבנקאית.
פניה קירשנבאום: מה שאני מנסה להגיד הוא שאנחנו נמצאים בפרק של תחילת עידן חדש.
פניה קירשנבאום: בפרק של העידן הזה אנחנו נצטרך למצוא אנשים סופר אחראיים לכספי הציבור.
פניה קירשנבאום: מה שמעניין אותי זה רק הציבור, מכיוון שלא מדובר פה על שני שקלים של הקוטג'.
פניה קירשנבאום: פה מדובר על כספים הרבה יותר רציניים, ואחריות שלנו היא פי כמה וכמה יותר גדולה.
פניה קירשנבאום: מכיוון שזאת האחריות שלנו, אני הייתי הולכת על החוק הזה, מכיוון שהוא נותן יותר אחריות לאומית.
משה גפני: תודה רבה, חבר הכנסת יצחק וקנין.
יצחק וקנין: אני מסכים עם הדברים שאמרו הנגיד ואבישי ברוורמן.
יצחק וקנין: אתה מכיר אותי, אני כנה, אני שם דברים על השולחן.
אבישי ברוורמן: כן, לא כנה.
אבישי ברוורמן: בעברית זה "כן".
אבישי ברוורמן: כנה.
יצחק וקנין: נציגים בעלי מניות בבנק, לפחות בבנק לאומי, כפי שהציג את זה אבישי ברוורמן – מה שנראה בעליל שהסיכול הוא ממוקד.
יצחק וקנין: פה מתאימים את זה לבנק לאומי, כיוון שיש שם מצב מסוים, לפחות כך שמעתי מנציגי הבנק.
רוחמה אברהם-בלילא: לא, אבל הנגיד אמר שייתכן שיהיו עוד בנקים.
משה גפני: לא, הנגיד לא אמר את זה.
יצחק וקנין: אני ישבתי בכל הדיונים בנושא של חוק הבנקאות, לא פספסתי דיון אחד.
רוחמה אברהם-בלילא: כן, הוא אמר את זה, אני כתבתי.
דוד זקן: לא, בנקים ללא גרעין שליטה.
רוחמה אברהם-בלילא: הוא אמר שיהיו עוד בנקים ללא גרעיני שליטה.
משה גפני: אוקיי, בסדר.
יצחק וקנין: אני אומר לכם, אני ישבתי בכל הדיונים שהתקיימו פה בנושא של החוק המוצע.
יצחק וקנין: אני אומר את זה גם עכשיו: לדעתי צריך לזמן לפה – טמיר כהן, אתה צריך לשמוע את זה, וגם יושב-ראש הוועדה – אני בעד כל מה שאמר הנגיד, אני מסכים איתו לחלוטין.
יצחק וקנין: אני רוצה גם להגיד – על כל המגבלות שהנגיד אומר פה, למרות הכול, יש לי חששות.
יצחק וקנין: כי אנחנו יכולים לבחור את האנשים הטובים ביותר.
יצחק וקנין: אנחנו כבר רואים את זה בכל נקודה במדינת ישראל, ראינו את זה בקרנות הפנסיה, רואים את זה בכל נקודה, בכל מקום, שאנחנו מוצאים את עצמנו באיזו שוקת שבורה.
יצחק וקנין: רבותיי, אני אומר פה באחריות מלאה: אני רוצה לשמוע את כולם.
יצחק וקנין: שמעתי את הנגיד פעם אחת, שמעתי את הנציגים שלו בפעם הקודמת, ואני רוצה לשמוע גם את בעל המניה, אחד מבעלי המניות, שלפחות דיבר איתי, אני כן, אני אומר את זה פה בשולחן: דיברו איתי, אמרו לי את הדברים.
יצחק וקנין: אני רוצה לשמוע בדיוק למה הוא חושב שההצעה הנדונה, שכרגע אנחנו מדברים עליה, היא לא טובה לו כבעל מניות.
יצחק וקנין: אני השקעתי כסף, אתם באים ואומרים לי שאתם תמנו את האנשים, אבל הכסף שלי שם גם.
יצחק וקנין: כמו שאתם אומרים – הכסף של הציבור, זה גם כסף שלי.
יצחק וקנין: אני מסכים, רבותיי, שצריך זהירות גדולה מאוד פה, אני אומר את זה לנגיד, כי אני מסכים אתך בכל מילה שאמרת, אבל הייתי רוצה לשמוע גם את האחרים.
יצחק וקנין: אני חושב שאנחנו לא מאפשרים להם לבוא לפה לדבר.
משה גפני: אני רוצה להגיד לך: לא רק - - -
אבישי ברוורמן: ישfree speech .
אבישי ברוורמן: עדיין לא הדמוקרטיה - - -
משה גפני: רק שנייה, זה נושא מאוד חשוב, מה שאמרת.
משה גפני: טוב שאמרת את זה כדי שאני אוכל להגיד – לא רציתי להגיד את זה – בכל נושא, בוודאי בנושא הזה, אני מזמין – אני לא מזמין אף אחד, אני מזמין את נציגי המשרדים – אני מזמין כל אחד שיש לו אינטרס בעניין הזה, אינטרס מובהק, שיבוא לוועדה.
משה גפני: זאת הבמה שבה - - -
יצחק וקנין: שלמה אליהו הוא בעל אינטרס?
משה גפני: שלמה אליהו – אני לא מזמין אותו, הוא יבוא לכאן, הוא יקבל רשות דיבור במלוא הכבוד וההדר.
משה גפני: אני מודיע לוועדה: נפגשתי עם שלמה אליהו במשרד שלי.
יצחק וקנין: אני לא נפגשתי איתו.
משה גפני: אני נפגשתי.
משה גפני: אני נפגש, בניגוד לכאלה שמסתירים דברים, אני נפגש עם כולם, ומי שמבקש פגישה במסגרת הזמן המצומצם שיש לי, אני נפגש עם כל אחד, אני רוצה לשמוע את כולם.
משה גפני: ואני אומר: כל מי שרוצה להגיד, יבוא לוועדה, יאמר את דברו, נשמע אותו בכבוד ונכריע.
משה גפני: מה שמרגיז אותי, שבאכיפה המנהלית ישבו פה נציגים של כל הגופים, לא העיזו לפתוח את הפה בגלל שמנהל הרשות לניירות ערך הסתכל עליהם, לא העיזו לפתוח את הפה.
משה גפני: אני קורא להם: תדברו, תגידו, תתנגדו, הרי היתה לנו התלבטות בחוק הזה.
משה גפני: אף אחד לא העיז להגיד מילה.
משה גפני: העברנו את החוק, נלחמנו עם הרשות לניירות ערך, עשינו שינויים, פתאום אני פוגש אותם בבג"ץ.
משה גפני: פה הם לא דיברו.
אבישי ברוורמן: האמת משחררת.
משה גפני: אני הולך לעשות דברים.
משה גפני: כל מי שילך לבג"ץ נגד החלטות הוועדה, במסגרת תקנון הכנסת והחוק הקיים, אני אטפל בהם פה.
משה גפני: אני לא אהיה כזה ליברלי כלפיהם.
משה גפני: אם זאת לא הבמה היחידה שלהם, יש להם במות אחרות, אז שידברו שם.
משה גפני: במסגרת התקנון והחוק, כל מי שרוצה – אם שלמה אליהו רוצה, בבקשה.
משה גפני: חגי מרום ביקש, מיד נתתי לו, אפילו לעו"ד ליפא מאיר, שהלך לבג"ץ נגדנו, גם נתתי.
חגי מירום: אני מעיד שלא הושמו שום מכשולים בפנינו.
אבישי ברוורמן: הדמוקרטיה - -
משה גפני: במיטבה.
אבישי ברוורמן: - - עדיין פועלת.
משה גפני: אפילו מי שהלך לבג"ץ קיבל רשות דיבור.
יצחק וקנין: אני סיימתי את דבריי.
רוחמה אברהם-בלילא: אני אוסיף ואומר שאני, גם כשרה בממשלה הקודמת, אני די סומכת את ידי על עצם העובדה שלמרות חוסר היציבות הממשלי שאנחנו עדים לו בשנים האחרונות, אני שמחה שיש לנו נגיד שמתנהל באופן מרוסן ואחראי, אני שמחה שיש לנו אותך.
רוחמה אברהם-בלילא: אין לי ספק שבתקופה שבה כאשר אנחנו רואים מה קורה, את חוסר היציבות באירופה, את הדאגה לגוש האירו, את מה שקרה בארצות הברית ובמדינות אחרות לאור הקריסה של הבנקים; אנחנו צריכים להתנהל תוך משנה זהירות ודאגה לאינטרס הציבורי, ושמירה על האינטרס הציבורי, ראשון במעלה, כמו שאמרו חבריי.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל יחד עם זאת, זו לא הפעם הראשונה שאני חברה בוועדת הכספים.
רוחמה אברהם-בלילא: אני כן חושבת שלפני שהולכים לתיקון כזה או אחר – אני יוצאת מתוך נקודת הנחה שלפי מה שאתה אמרת – יבואו לכאן כולם, וזה לא דיון ראשון.
רוחמה אברהם-בלילא: יהיה המשך דיונים שבהם אנחנו נכנס לפרטים.
רוחמה אברהם-בלילא: עם הכניסה לפרטים, אנחנו צריכים לקחת במכלול השיקולים שלנו את כל מה שקרה לאחרונה, גם בהיבט של דוח טרכטנברג, גם בהיבט של דוח הריכוזיות, ולראות איך אנחנו יוצרים תחת ידינו - -
משה גפני: דוח הריכוזיות, נכון, דוח טרכטנברג לא רלוונטי.
רוחמה אברהם-בלילא: - - חוק אחד.
רוחמה אברהם-בלילא: בסדר, אבל אתה יודע, דוח טרכטנברג לא רלוונטי באופן שבו אתה אומר אותו, ואני מסכימה כי אני - -
משה גפני: למה הוא רלוונטי?
משה גפני: דוח הריכוזיות רלוונטי לעניין הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: - - הובלתי - - לא, דוח טרכטנברג לא רלוונטי בכלל, הוא, כנראה, גם לא יהיה רלוונטי.
משה גפני: אגב, מנסים להפוך את הדוח הזה עכשיו לחוק הסדרים.
רוחמה אברהם-בלילא: יהפכו אותו עוד, מנסים, בוא נראה אותם.
רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע, אבל זה עבר בקואליציה.
רוחמה אברהם-בלילא: זה עבר בקואליציה, אתה יכול - - -
משה גפני: יש אנשים שלא מבינים את זה, אני רוצה שזה יגיע לכיוון קריית הממשלה, מה שאני אומר פה.
פניה קירשנבאום: נצעק ביחד.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה, אני לא ערה לפרטים, אני לא למדתי את חוק הבנקאות, אני לא מכירה אותו טוב - -
משה גפני: אנחנו נדון בפרטיו.
רוחמה אברהם-בלילא: - - אני חושבת שההתקדמות שלנו צריכה להיות עקב בצד אגודל.
משה גפני: שגית, מה זה 11(ד)?
שגית אפיק: זה הסעיף שהגענו אליו.
רוחמה אברהם-בלילא: אני, כמובן, תומכת בשינוי הזה, יחד עם השמירה על האינטרס הציבורי, ותוך שמיעה של כל הגורמים בדבר.
משה גפני: אני מקריא לך, רוחמה, מהפרוטוקול של הישיבה האחרונה – שאני אומר שזה כנראה יהיה בישיבה הבאה, לפי סעיף מסוים.
משה גפני: אני אומר לכל מי שרוצה לשמוע שבישיבה הבאה, שבעזרת השם, תתקיים בנושא הזה יהיה הדיון על 11(ד), שזה הסעיף שאליו הגענו.
שגית אפיק: זה הסעיף המהותי ביותר.
משה גפני: זה הסעיף המרכזי.
אבישי ברוורמן: מתי זה יהיה?
משה גפני: בישיבה הבאה, וכל מי שיש לו מה לומר בעניין הזה, מוזמן לבוא.
משה גפני: אני לא יכול להכריח אנשים לבוא, אני רק מודיע, והודעתי בישיבה: כל מי שירצה – בסעיף המרכזי הזה, וגם בסעיפים אחרים – מוזמן לבוא, ואני אתן לו - -
אבישי ברוורמן: כמו דמוקרטיה.
משה גפני: - - אני אתן לו לומר, ואנחנו נצטרך להכריע, אנחנו נשמע את כולם.
משה גפני: לגבי הנושא שאמרת, יש אנשים שרוצים להפוך - - איך קוראים לוועדה הזאת – החברתית-כלכלית?
משה גפני: רוצים להפוך את זה לחוק הסדרים, לא בזמן שלי.
משה גפני: יכולים בקדנציה אחרת, כשיהיה יושב-ראש - -
רוחמה אברהם-בלילא: זו אמירה ברורה.
משה גפני: - - וועדת כספים אחר.
יצחק וקנין: אתה רואה כמה זה טוב תקציב דו שנתי?
פניה קירשנבאום: בשנה אחת יש את חוק ההסדרים, בשנה הבאה יש את - - -
פניה קירשנבאום: Total lost - - -
משה גפני: תודה שגית.
משה גפני: יש עוד מישהו מהאורחים שרוצה להתייחס לפני שבנק ישראל משיב?
גיל כהן: לא.
משה גפני: אתם סומכים על בנק ישראל?
משה גפני: החשבת הכללית עסוקה בדברים אחרים היום?
רוחמה אברהם-בלילא: אירוע נקודתי.
משה גפני: דרך אגב, אני רוצה להגיד לך, גיל כהן, שהיא חשבת כללית טובה.
פניה קירשנבאום: למה, לא ראינו אותה אף פעם.
משה גפני: היא היתה פה.
פניה קירשנבאום: אה, היא היתה?
משה גפני: היא היתה בישיבה - -
פניה קירשנבאום: פעם אחת שפספסתי.
משה גפני: - - היא היתה בישיבה הראשונה שהיתה על חוק מראני, היא ישבה פה וביקשה רשות לצאת, אבל היא היתה בישיבה ולא דיברה.
משה גפני: היא חשבת כללית טובה, יש לי השגות על אגף החשב הכללי.
רוחמה אברהם-בלילא: לפרוטוקול, אני אומר שאמרתי את מה שאמרתי לא כי מישהו נפגש איתי, אף אחד לא נפגש איתי בעניין הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: אמרתי את זה מתוך שקיפות ואמירה ברורה.
משה גפני: רוחמה, אני - - -
יצחק וקנין: אני קיבלתי מכתבים.
רוחמה אברהם-בלילא: אני לא קיבלתי שום דבר.
משה גפני: התקשר אלי עיתונאי, כשהיה כאן, על השולחן את חוק ששינסקי ושאל:
משה גפני: האם זה נכון שנפגשת עם טייקונים שקשורים לעניין הזה?
משה גפני: אמרתי: התשובה היא "כן".
משה גפני: נפגשתי אצלי במשרד, משרד עלוב שהכיסאות בו רעועים, נפגשתי עם מי ש - - -
אבישי ברוורמן: כאן?
אבישי ברוורמן: הוא לא כל-כך גרוע.
משה גפני: לא, בבני-ברק.
משה גפני: פה – המשרד שלך, חבל על הזמן, זו הלשכה הכי טובה בכנסת.
משה גפני: אתה סידרת את זה.
אבישי ברוורמן: לא, אני עברתי לכאן.
משה גפני: על כל פנים, אני נפגש, מה השאלה?
משה גפני: אני מזמין אנשים, מי שרוצה, שיבוא ויאמר את זה.
משה גפני: בגלל שהיתה עלי איזו כתבה בעיתון – שנפגשו עם איזה - - נפגשתי עם כולם, נפגשתי עם הצד הזה ועם הצד הזה.
משה גפני: אתמול נפגשתי עם הנגיד, הוא דיבר איתי בעד חוק מראני.
משה גפני: בבקשה, מי משיב על מה שעלה כאן?
סטנלי פישר: אני רוצה לומר כמה דברים ואחר-כך להעביר את זכות הדיבור לדודו זקן.
סטנלי פישר: יש על הקיר שלי במשרד מניה: "The Jewish Colonial Trust" .
משה גפני: גם אתה טייקון?
סטנלי פישר: עם מניה אחת – שקנתה בת דודה של הסבא רבא שלי ב-1902.
סטנלי פישר: אגב, אני שמתי לב שהם עוד לא חתכו את הקופונים, אז אני מקווה שכשאני אגיע לבנק לאומי הם יהיו מוכנים לשלם עבור הקופונים האלה.
סטנלי פישר: אני מכיר ומאוד מכבד את ההיסטוריה של בנק לאומי ואת ההצלחה של העסק הזה.
סטנלי פישר: אבל זה לא תיקון לבנק לאומי, יש בנקים אחרים ביחס למה - - -
סטנלי פישר: אני חושב שיש אפשרות, לא תיאורטית, שאם נעביר את החוק ואם יתרחשו ההתפתחויות הצפויות ביחס לבנק לאומי, שהם גם יהפכו להיות בנקים ללא גרעין שליטה.
סטנלי פישר: אנחנו לא מדברים רק על בנק אחד, אנחנו מדברים על עתיד המערכת הבנקאית בארץ.
סטנלי פישר: אין ענף יותר חשוב למשק מזה במובן של יציבות המשק.
סטנלי פישר: לגבי הסוגיה שזה סוג של הלאמה – אני רוצה רק להגיד דבר אחד.
סטנלי פישר: ערך המאזן של בנק לאומי הוא בסביבה של 30% של התמ"ג (תוצר מקומי גולמי), נגיד 250 מיליארד שקל.
סטנלי פישר: ערך השוק הוא בערך 17 מיליארד שקלים, של המניות.
סטנלי פישר: מי שחשוב בבעלות על המניות, ומי ששולט על הדירקטוריון, יש לו מינוף אדיר.
סטנלי פישר: עם 17 מיליארד, בעצם עם 18 מיליארד שקלים, אפשר לשלוט של השימוש ב-250 מיליארד שקל.
סטנלי פישר: זו זכות, זו סכנה למדינה, וראינו את הסכנה במדינות אחרות.
סטנלי פישר: לא לשכוח שהיה כאן גם את הצורך להלאים את הבנקים ב-1983/84.
סטנלי פישר: זה לא דבר תיאורטי.
סטנלי פישר: צריכים לפקח בקפדנות על מי ששולט על הבנקים.
יצחק וקנין: מה היחס לבנק הפועלים?
סטנלי פישר: דומה מאוד.
קריאות: דומה מאוד, אחוז מאוד קטן.
סטנלי פישר: אנחנו לא יודעים כל פעם, אנחנו אומרים כל פעם: אחד משני הבנקים הכי גדולים בארץ, משום שכל כמה חודשים זה מתחלף.
סטנלי פישר: הם בערך באותו הגודל.
סטנלי פישר: ביחס לעניין ההלאמה דרך הוועדה – זה לא נכון.
סטנלי פישר: הוועדה מציעה שמות, לשים רף, לשים שם מועמדים מכובדים.
סטנלי פישר: המצביעים לא צריכים להצביע בעדם, והם לא צריכים להצביע בעד כולם.
סטנלי פישר: מה שקורה שם, בפגישה, זה שלא כל מי ששולט על 10% יש לו השפעה באסיפה הכללית של יותר מ-10% בקולות.
סטנלי פישר: דבר אחרון שאני רוצה להגיד, אני לא רוצה להיכנס לעניינים של האדם שאתם מדברים עליו.
סטנלי פישר: הבינו שזה מקרי שיש מישהו שמחזיק כמעט 10% של המניות בבנק לאומי, כעת, בלי היתר.
סטנלי פישר: כל אחד מהיום והלאה - - -
קריאות: הרבה שנים.
קריאות: מ-2004.
קריאות: כבר כמה שנים.
סטנלי פישר: מתיקון מראני, מי שמחזיק 5% צריך לקבל היתר.
משה גפני: זה לא יכול לקרות יותר, בגלל שהחוק תוקן.
סטנלי פישר: יש בן אדם אחד, שלפי הוראות המעבר - -
משה גפני: זה רק שלמה אליהו.
סטנלי פישר: - - מחזיק כמעט 10%, אבל בלי היתר.
סטנלי פישר: זה מקרה מיוחד, אבל החוק הזה לא מיועד לבן-אדם הזה.
סטנלי פישר: זאת לא המטרה.
סטנלי פישר: אנחנו צריכים לבנות מערכת שתאפשר לנו להמשיך לפקח בהצלחה על המערכת הבנקאית.
סטנלי פישר: מה ששמעתי מחברי הכנסת – מחבר הכנסת ברוורמן, מחברת הכנסת קירשנבאום, ומאחרים, זה נכון.
סטנלי פישר: הם מנהלים את הכסף של כולנו, והם מנהלים את זה עם מינוף גדול.
סטנלי פישר: עבור כל שקל שהם משקיעים, הם מקבלים את השימוש של לפחות 20 שקלים, אבל הרבה יותר.
סטנלי פישר: צריכים להיזהר, המדינה צריכה לשים לב, משום שאנחנו יודעים מה קורה כשיש שם פאשלה או כשיש שם כישלון או פשיטת רגל.
סטנלי פישר: מי מציל את הציבור?
אבישי ברוורמן: הממשלה, רק הממשלה.
משה גפני: תודה רבה, תודה אדוני הנגיד.
אבישי ברוורמן: אולי הכותרת פה היא שזאת בעיה לאומית, ולא בעיה של בנק לאומי.
משה גפני: דודו זקן, אומרים חגי מירום ועו"ד ליפא מאיר: בלאו הכי צריך לתת היתר לכל מי שאתה ממנה, אז למה צריך ללכת למערך הכולל?
משה גפני: זה דבר שעבר כחוט השני בדברים שלהם.
דוד זקן: אני רוצה להתייחס לדברים האלה.
דוד זקן: מציגים את הזכות להציע כ"בסך-הכול יש בעל מניות, הוא רק מציע".
דוד זקן: אז הוא מציע דירקטור אחד, ומציע דירקטור שני ושלישי ורביעי, הוא יכול גם 15 דירקטורים, ואחר-כך אפשר להציע לדירקטורים לבחור את יו"ר הדירקטוריון.
דוד זקן: אמר נכון חגי – שלא קרה שום דבר בבנק לאומי, אבל אנחנו גם לא יכולים להרשות לעצמנו לחכות שיקרה משהו בבנק לאומי, שהוא 30% מהמערכת הבנקאית.
דוד זקן: מעורבות הפיקוח על הבנקים – הפיקוח על הבנקים זה בנק ישראל – הרחיק את עצמו מהוועדה, במיוחד כדי שתהיה לו את היכולת לעשות fit and proper בשלב השני.
דוד זקן: זה עדיין לא אומר שבשלב הראשון – דרך בחירת הדירקטורים צריכה להיות ראויה.
דוד זקן: היא לא צריכה להגיע למצב שבו למישהו תהיה את היכולת לשלוט ואת הזכות למנות דירקטורים ומחויבות שיכולה להיווצר, או קשר בין דירקטורים שמונו כי מישהו קידם את המינוי שלהם, בין אם על-ידי הצעה, ובין אחר-כך על-ידי הצבעה ב-X אחוזים שיש לו.
דוד זקן: בעולם – הנגיד התייחס לזה שרואים שאפשר לשלוט גם בשברירי אחוזים – אנחנו עושים מאמצים כדי להטיל מגבלות בהיתרים על בעלי שליטה שיש להם 20% או 30%; ויכול לבוא מישהו עם פחות מ-10%, או פחות מ-5%, אם אנחנו נדבר על בנק אחר, ולהפעיל אמצעי שליטה.
דוד זקן: זה דבר לא טוב ולא נכון.
משה גפני: רבותי, יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?
משה גפני: אני מודה לך, אדוני נגיד בנק ישראל.
משה גפני: אנחנו נקיים עכשיו ישיבות ברצף לגבי החוק, ואני שוב חוזר על מה שאמרתי: כל מי שיש לו נגישות או איזושהי נגיעה לעניין מוזמן לבוא לוועדה.
משה גפני: הדלת פתוחה, אני אאפשר לכל מי שיבקש רשות דיבור להעלות את הדברים.
משה גפני: אני סבור שמדובר בחוק חשוב, חברי הוועדה צריכים לשמוע את כל הצדדים, ובסופו של דבר להכריע, כאן זו הבמה שבה, במשטר דמוקרטי, מכריעים בכל הסוגיות, בוודאי בסוגיה הזאת, לא שום מקום אחר, ולא צריך ללכת למקומות אחרים.
משה גפני: כאן צריכים לקבל את ההכרעה, אנחנו נקיים את הישיבות לפי לוחות הזמנים של הוועדה, אבל נקיים אותן ברצף.
משה גפני: אני מודה לכם, אני מודה גם לאוצר התיישבות היהודים.
משה גפני: עו"ד ליפא מאיר, תאמין לי, ועדת הכספים היא ועדה מקצועית, היא עושה את עבודה.
משה גפני: לא צריך ללכת למקומות אחרים, זה גם לא - - -
אבישי ברוורמן: תפסיק כבר עם המקומות אחרים.
אבישי ברוורמן: כמה פעמים תגיד "מקום אחר"?
משה גפני: 600 פעם.
משה גפני: אתה יודע מה, ביישו אותי בפני השופטים, אמרו שאני לא מבין, הביאו מהפרוטוקול.
משה גפני: כשבורג היה שר, הוא אמר: הפרוטוקול לא רשם שצחקתי.
אבישי ברוורמן: תגיד בורג הזקן.
משה גפני: תודה רבה, השיבה נעולה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת הצעה לסדר.
משה גפני: בבקשה, הצעה לסדר.
רוחמה אברהם-בלילא: לפני שאדוני פותח את הישיבה אני רוצה להציע לסדר בכלל לא להתחיל בדיון הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: לא להתחיל בדיון הזה מכיוון שמונח על שולחן הוועדה מכתבו של שר התעשייה, המסחר והתעסוקה אשר מדבר בעד עצמו, והוא נוקב בשני הנושאים החשובים שעל סדר-יומנו, בה בשעה שהוא בא ואומר שיש לדחות את הדיון הזה מכיוון שלגבי כל הנושא הזה, גם הדיווח המקוון וגם התיקון – אני אגע גם בתיקון שאני אחראית לו, תיקון 41 לחוק מע"מ במזומן – הוא כשר התמ"ת סבור שזה יפגע פגיעה אנושה במגזר העסקים הקטנים והבינוניים.
רוחמה אברהם-בלילא: לכן, אדוני היושב-ראש, אין לנו מה לדון על סעיפי החוק.
רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שהסכמה – אני מדברת כאופוזיציה – הסכמה, ראשיתה קודם כול בין גורמי הקואליציה.
רוחמה אברהם-בלילא: כאשר יש שר שהוא שר מכובד, שתחום העסקים הקטנים והבינוניים תחת אמתחתו והוא בא ומדליק אור אדום בפני הוועדה, אני חושבת שאנחנו צריכים להסיר את זה מסדר-היום, מה גם שאני כחברת אופוזיציה התנגדתי להכנסה של הסעיף החמור הזה בעיניי, באותו לילה כשהצבענו כולנו על הרפורמה הזאת.
רוחמה אברהם-בלילא: לכן, אדוני היושב-ראש, בוא נחסוך לכולנו את הזמן, בוא נראה איך אנחנו מתכווננים ומסירים את ההצעה הזאת מסדר-היום.
ליה שמטוב: את מדברת על סעיף 41?
משה גפני: היא דיברה גם על סעיף 41 וגם על סעיף 42.
משה גפני: ראשית, אני רוצה לומר לנציגי הממשלה כאן וגם לחברי הוועדה – מה שחברת הכנסת רוחמה אברהם אמרה, היא אמרה דברים מאוד נכונים, אבל אני לא מקבל את ההצעה שלך, ואומר מדוע.
משה גפני: אני תיכף אדבר לגבי המכתב.
רוחמה אברהם-בלילא: איך אתה מוכן לתת יד לכך ש-400,000 בעלי עסקים הולכים להיפגע פגיעה אנושה עם רפורמה כזאת ששר התעשייה, המסחר והתעסוקה לא מוכן לקבל אותה?
רוחמה אברהם-בלילא: אז מה?
רוחמה אברהם-בלילא: אתה כחבר קואליציה מאמין במגזר העסקים הקטנים והבינוניים, אז מה?
משה גפני: אני הולך להשיב לך, אני הולך לשנות את דעתך.
רוחמה אברהם-בלילא: לשנות את דעתי?
משה גפני: לשנות את דעתך, אגיד לך מדוע.
משה גפני: אנחנו בוועדה לפני הרבה זמן עשינו טעות גדולה, אנחנו קיבלנו את עמדת הממשלה.
משה גפני: ושנדע – אני, כמו שאני מדבר על הצלחות, אני גם מדבר על כישלונות, ובגלוי.
משה גפני: יש כישלון של הוועדה.