GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: מה שעכשיו הולך להתווסף זה עוד 3%, 4%, שהם הקטנים יותר.
עופר מנירב: רק קטנים, בוודאי.
משה גפני: רק קטנים, בסדר, זה ברור.
משה גפני: מה נאמר בישיבה הקודמת או מה אומרים בישיבה – האם מותר להגיד אמת או צריך להגיד שקר – לא רלוונטי כל הדברים האלה.
משה גפני: השאלה רק אם הנתון הזה נכון – האם הדיון שלנו עכשיו הוא על 3%, 4% קטנים.
עופר מנירב: כן, חד-משמעית, זה הנתון.
משה גפני: מה חד-משמעית, זה אתה אומר.
עופר מנירב: הם אומרים.
עופר מנירב: אני אומר מה שהם אומרים.
משה גפני: אבל הם פה, למה אתה צריך לדבר בשמם?
עופר מנירב: בבקשה.
עופר מנירב: תודה, אדוני.
משה גפני: זה משנה את כל הדיון.
שמואל חרסט: - - -
משה גפני: לא, אתה דיברת בפעם הקודמת.
שמואל חרסט: לא, לא זכיתי.
שמואל חרסט: הייתי הבא בתור.
משה גפני: אז אחרי הממשלה.
שמואל חרסט: בכבוד.
משה גפני: אז למה אמרתי רק עופר מנירב?
שמואל חרסט: לא, אמרת שהוא יהיה ראשון.
משה גפני: זאב, אתה משיב?
משה גפני: הדבר הכי חשוב מבחינתי – אל תגיד שקר, אמת.
משה גפני: הצעת החוק של עופר מנירב – הוא הולך בפריימריז עכשיו להתמודד בבחירות לכנסת, הוא יגיע לכנסת, הוא כבר לא יציע את החוק הזה משום שחברי הכנסת גם כן יש להם בעיה.
רוחמה אברהם-בלילא: באיזה רשימה?
משה גפני: יש להם גם בעיה עם חוק כזה, אז שחברי הכנסת יתחילו גם לדבר אמת – בסדר, זה לא סיפור פשוט.
משה גפני: אני רוצה לדעת האם זה נכון ש-85% היום נמצאים בחוק, האם המצב הוא שכל התהליך שאתם עושים עכשיו הוא על 3%, 4%, של עוסקים קטנים יותר.
משה גפני: זה הנתון הכי חשוב, וזה משנה את תמונת המצב.
זאב פורת: אני רוצה להתחיל במילה אחת – חברת הכנסת רוחמה אברהם עוד אמרה לנו, כתוצאה מפליטת פה, שאנחנו הולכים להיפגש איתם שלא בלב שלם ונקי.
זאב פורת: מסתבר שאני הגעתי לאותה ישיבה פתוח לחלוטין, כפי שהבטחתי כאן, וכל הלשכות כולן סירבו בכלל לשמוע כשעופר הצהיר – ועופר חבר שלי – אמר:
זאב פורת: זאב, אני אפילו לא מוכן להציע לך פשרה.
זאב פורת: אין.
זאב פורת: כלום, כלום.
זאב פורת: ישבתי איתם שלוש שעות או שעתיים וחצי.
זאב פורת: לא היו מוכנים בכלל לדבר על כלום.
ערן יעקב: לפי בקשת הוועדה.
זאב פורת: הכול או כלום לא, אדון פורת.
זאב פורת: למרות הכול, אמרתי להם – חבר'ה, אתם יודעים מה, אני אחזור הביתה, אני לא משיב לכם בשלילה.
זאב פורת: למרות הכול, נקיים דיון בבית.
זאב פורת: קיימנו דיון רציני מאוד.
זאב פורת: זה נכון שאני הבטחתי להם ביום ראשון תשובה לגבי ההחלטות שאנחנו נקבל.
זאב פורת: מטעמים טקטיים החלטתי להביא את הנתונים שלי לידיעת היושב-ראש כי לא חשבתי שראוי, אבל זה סיפור נפרד.
זאב פורת: הדברים יעלו כאן.
זאב פורת: זה לגבי הפשרות שאני הצעתי.
זאב פורת: לגוף הנתונים של עופר מנירב.
זאב פורת: זה נכון ש-42–43 אלף העוסקים שמדווחים כיום, מחזור החשבוניות המדווחות משקף כ-85% מסך העסקאות במשק.
זאב פורת: זה נכון.
עופר מנירב: זאב, היושב-ראש לא שומע.
רוחמה אברהם-בלילא: חבל שאתה לא שומע את זה, אדוני היושב-ראש.
זאב פורת: זה נכון שאותם 42,000 עוסקים הגדולים במשק מדווחים על מחזור סך כול העסקאות של כ-85% מסך היקף העסקאות במשק.
זאב פורת: זה לא רק העוסקים, אני כולל כאן גם את משרדי הממשלה, את המלכ"רים, את האוניברסיטאות, את הרשויות המקומיות – את כלל קהל המדווחים, ציבור המדווחים ליתר דיוק.
זאב פורת: אין לנו צל של ספק, והנתונים האלה – היה לנו שיג ושיח ביום חמישי, שכיום יש לנו 22 מיליארד שקלים מס תשומות שלא מדווח על-ידי אותם קטנים, כלומר נכון להיום, 22 מיליארד שקוזזו על-ידי הגדולים – כשאנחנו אומרים המדווחים אין לנו שום אינדיקציה לגבי המוציאים שלהם כי המוציאים לא חייבים בדיווח.
זאב פורת: אותם מוציאים קטנים, שאנחנו קוראים להם קטנים, לא חייבים בדיווח.
זאב פורת: אנחנו לא מדברים גם על העסקאות בינם לבין עצמם.
זאב פורת: בינם לבין עצמם, כלומר אותם 85% בעסקאות בינם לבין עצמם או בינם לבין הציבור, עליהם אנחנו לא מדברים בכלל.
זאב פורת: כשבועז סופר בזמנו דיבר על שישה - - -
משה גפני: על מה אנחנו מדברים עכשיו?
משה גפני: על כמה אחוזים?
זאב פורת: ברור היה לנו שלהטיל היום על כלל הציבור זו גזירה שהציבור לא יעמוד בה, וגם אנחנו – לא בגלל שאנחנו רוצים להיות נחמדים עם הציבור ואנחנו רוצים להיות נכבדים עם עצמנו - קשה יהיה לנו להתמודד עם מסה כזו אדירה, להתחיל לטפל, לא לקלוט אלא לטפל טיפול אמיתי במסה כזאת גדולה.
משה גפני: אז על כמה אנחנו מדברים עכשיו?
זאב פורת: אנחנו דיברנו על תוספת של 71,000 עוסקים ב-1 בינואר 2012.
משה גפני: כמה אחוזים?
זאב פורת: סדר גודל באוכלוסייה הזאת של 5%, כשדיברתי על ה-72,000, כשהקטנתי.
זאב פורת: כתוצאה מהשיג ושיח עשינו חושבים פעם נוספת מבחינת עלות-תועלת, והיו לנו ויכוחים ביום חמישי בוועדה מה העלות-תועלת- כן, לא, פחות או יותר – ובאתי והחלטתי ללכת לכיוון הלשכות, לכיוון העלות-תועלת שלהם.
זאב פורת: באתי ואמרתי: זאב, לך לכיוון של המחצית, מה אתה מזדרז, יהודה טלמון ביקש ממך פעם שעברה להתקדם בהדרגה, בוא תתקדם בהדרגה.
זאב פורת: תלך ותוכיח להם שאתה מסוגל בהדרגה, בכל אופן במתווה מסוים שיתחיל לצרף יותר ויותר עוסקים למשק.
זאב פורת: כפי שאמרתי לך כאן
זאב פורת: ואני אומר כאן בצורה הכי ברורה – אנחנו רצינו לצרף 71,000 עוסקים.
זאב פורת: בשלב ראשון הסכמתי לוותר על החברות – מחצי מיליון עד מיליון – 18,000 חברות, הסכמתי ואמרתי לך את הדברים האלה.
זאב פורת: היום, כמוצא של פשרה, כדי למנוע כאן את כל החיכוכים האלה, הצעתי לפצל את האוכלוסייה הנותרת, את ה-50,000 לפצל לשנתיים - את האוכלוסייה ממיליון וחצי שקל ומעלה, האוכלוסייה הזאת חייבת בדיווח חד-חודשי, מדובר על 31,000 עוסקים.
זאב פורת: היא תיכנס לתחולת הדיווח ב-1 בינואר 2012.
זאב פורת: יתרת 20,500 או 21,000 או 20,000 – בין מיליון למיליון וחצי – תידחה ל-1 בינואר 2013.
זאב פורת: יתרת החצי מיליון תיכנס, כמו שאר עם ישראל, אם בכלל, ב-1 בינואר 2014, כפי שהחוק היום קובע.
זאב פורת: לצרף היום 31,000 עוסקים ולבוא ולטעון טענות – כל מיני סיפורים – זה אפילו מגוחך.
זאב פורת: ברור לי שהתועלת היא תועלת אדירה, אדירה למשק – ואני לא מתבדח.
רוחמה אברהם-בלילא: באיזה מונחים היא אדירה למשק?
זאב פורת: מה שקורה כאן, כשדיברנו על הסכומים לא דיברנו על הסכומים בהכרח שייחשפו כתוצאה מהחשבוניות הפיקטיביות, כי מרבית עם ישראל זה עם נבון וחכם – ואני הייתי מנהל מחלקת החקירות בעברי – זה אלה שכתוצאה מכך שהם יושבים על הגדר, והיום יש להם חשש שבדיווח המקוון ייחשפו, לא משתמשים גם בחשבוניות הפיקטיביות, ואנחנו יודעים שאלה למעשה הרוב.
זאב פורת: יש כאן אינסוף דברים.
זאב פורת: כולנו תחת סיסמה של חשבוניות פיקטיביות.
זאב פורת: חשפנו סכומי עתק של קיזוז כפול.
זאב פורת: האדון פורת קיזז את התשומה בפברואר וקיזז אותה במרס פעם נוספת.
זאב פורת: זה לא תשומה פיקטיבית, זה תשומה כפולה.
זאב פורת: זה טעויות אינספור.
זאב פורת: אני לא רוצה לומר שזה במזיד.
זאב פורת: התרומה למשק היא עצומה.
זאב פורת: אני יכול לשבת ולפרט לכם מכאן עד הודעה חדשה.
זאב פורת: אני לא מבין את הפחד הקמאי.
משה גפני: למה התרומה היא עצומה?
זאב פורת: נכון לרגע זה, הרי הדיווח למע"מ מושתת על דיווח עצמי.
משה גפני: מה שאמרת בישיבה הקודמת.
זאב פורת: אין שום פיקוח.
זאב פורת: אני חושב שהעוסק ההגון והישר צריך למחוא לנו כפיים.
משה גפני: הוא לא מוחא כפיים, מה לעשות.
משה גפני: צריך להחליף את העם.
זאב פורת: אני אסביר למה.
זאב פורת: אני חושב שאני מאפשר לו להתחרות.
משה גפני: לא, הם צודקים, אבל התפקיד שלנו הוא תפקיד שונה.
זאב פורת: חבר הכנסת גפני, אני מאפשר לו להתחרות בשוק נקי יותר.
משה גפני: אמרתם את זה בישיבה הקודמת ואני רוצה להזכיר לך מה אמרתי.
משה גפני: אמרתי – זה נכון שמבחינת
משה גפני: כם כרשות מסים זה הדבר האידיאלי.
משה גפני: אם הייתם יכולים להגיע לכוח-אדם ברשות המסים ולהגיע למצב שעד העוסק האחרון יהיה לכם דיווח מקוון ותדעו באופן זמין בדיוק מה כל אחד עושה – בדיוק, עד הפרט האחרון – מבחינת
משה גפני: כם זה הטוב ביותר.
משה גפני: גם תגבו הכי הרבה מס אפשרי, לא תוכלו להתמודד עם הכרישים הגדולים משום שגם אז הם יכולים לעבוד עליכם, והם עושים את זה, ואין לכם יכולת להתמודד – גם אם הייתם במצב האידיאלי.
זאב פורת: אתם זה עם ישראל, אתם זה לא אנחנו.
זאב פורת: אתם זה עם ישראל.
זאב פורת: זה לא אנחנו.
משה גפני: יש איזו אפשרות שאני אדבר בוועדה הזאת או שאין אפשרות?
משה גפני: אם לא, אני אבוא לדבר ברשות המסים, אז שם יתנו לי לדבר.
זאב פורת: גם את זה אתה עושה בהצלחה.
משה גפני: נכון, נכון, אבל שם נותנים לי לדבר.
משה גפני: אבל, השאלה איזו מדינה אנחנו רוצים לחיות בה.
משה גפני: האם אנחנו רוצים לחיות במדינה שבה גם העוסק הקטן והפשוט, שאין לו יכולת להתמודד כלכלית היום משום שיש לו תחרות בלתי הוגנת – גם הממשלה לא עושה לו את החיים קלים, גם הוא צריך להתמודד עם השוק העולמי כשמגיעים ממקומות אחרים סחורות ועובדים שהם במחירים שהוא לא יכול להתמודד איתם, וגם עכשיו הוא יתחיל להוציא הוצאות ולדווח לכם – לכם, הכוונה לרשות המסים.
משה גפני: אנחנו הכנסת.
ערן יעקב: למדינת ישראל.
משה גפני: כל הזמן אנחנו מדברים על עם ישראל.
משה גפני: הריני מוסר מודעה.
רוחמה אברהם-בלילא: גם אתה זה עם ישראל, לא יעזור לך.
רוחמה אברהם-בלילא: חבל שאנחנו נכנסים לאינטונציה כזאת.
משה גפני: אני מחכה ליום – מכיוון שאתה מוכשר - - -
יצחק וקנין: חבל שלא היית בוועדת הכלכלה, לא היית אומר מה שאתה אומר עכשיו.
יצחק וקנין: אני אומר לך, יצאתי משם בכעס בגלל שיש שני מגזרים שצריך לחסל אותם במדינת ישראל – זה החרדים והערבים.
משה גפני: ועדת כלכלה היא ועדה טובה.
יצחק וקנין: סטס – איזו חוצפה כזאת, עוד לא ראיתי – שר במדינת ישראל.
משה גפני: אבל הוא צודק.
יצחק וקנין: בושה וחרפה מה שהוא אמר.
משה גפני: אבל לא מתאים לו.
פניה קירשנבאום: הוא אמר דברים מאוד יפים.
פניה קירשנבאום: הוא אמר שהטבות דיור צריכות להיות לפי רמת ההשתכרות ולא לפי רמת ההכנסה.
פניה קירשנבאום: זה כל מה שהוא אמר.
גאלב מג'אדלה: תתנו לערבים לעבוד, תהיה להם רמת הכנסה.
גאלב מג'אדלה: ערבי לא עובד.
גאלב מג'אדלה: 40,000 אקדמאים.
גאלב מג'אדלה: תקשיב, היושב-ראש – 13,427 מורים ערבים וערביות מחזיקים ביד B.Ed אחרי ארבע שנות לימוד – יושבים בבית כי אין שעות לימוד.
גאלב מג'אדלה: 14,722 יושבים בבית שבע שנים, שמונה שנים, תשע שנים, מובטלים – אחרי שלמדו במכללה להכשרת מורים ארבע שנים.
משה גפני: אז החוק שהם מדברים עליו לא חל עליהם.
גאלב מג'אדלה: ארבע שנים, B.Ed ביד, מחנכים בישראל.
גאלב מג'אדלה: אדם לומד ארבע שנים, יושב בבית עם תעודה – מורה בכיר מוסמך.
ליה שמטוב: וכמה מורים לא ערבים יושבים בבית?
גאלב מג'אדלה: רע מאוד.
ליה שמטוב: זה אותו דבר.
ליה שמטוב: זה אותו דבר בכל המגזרים.
ליה שמטוב: מכולם מבקשים ניסיון.
ליה שמטוב: איזה ניסיון יכול להיות לבן-אדם שסיים את הלימודים?
ליה שמטוב: אז מה, הבת שלי – היא לא ערבייה – היא גם שלחה קורות חיים, לאן היא לא שלחה, אבל היא גרה בצפון, בצפון אין עבודה, היא לא רוצה לעבור למרכז, אז היא חיכתה הרבה זמן.
גאלב מג'אדלה: ברגע שיקבלו אותה לעבודה, המשמעות היא צמיחה.
גאלב מג'אדלה: הם יקבלו יותר כסף, לרשות המסים יהיה יותר כסף ברגע שיקבלו את הבת שלך לעבודה – כי היא תלך לסופר לקנות, אתם לא מבינים את זה?
גאלב מג'אדלה: ככל שיש במעגל העבודה אנשים - - -
משה גפני: מה נושא הדיון?
גאלב מג'אדלה: נושא הדיון זה מה שקורה עם העם שלנו.
משה גפני: האמת היא – מה שיותר טוב אצלכם, גאלב - - -
גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לעבוד, אתם לא רוצים.
גאלב מג'אדלה: זה ההבדל.
גאלב מג'אדלה: אנחנו עומדים בפתח עם תואר אקדמאי ביד, לעבוד.
משה גפני: נכון, אבל - - -
גאלב מג'אדלה: אתם לומדים תורה ומקבלים כסף.
גאלב מג'אדלה: אנחנו מתפללים חמש פעמים ביום ולא מקבלים שקל.
גאלב מג'אדלה: אתם רואים מה ההבדל?
רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שאנחנו סוטים פה.
רוחמה אברהם-בלילא: אלה דברים חשובים, מה שאתה אומר, אבל יש פה נושא שהוא מאוד חשוב.
משה גפני: חזרנו לעניין.
משה גפני: שתדע, גאלב, רק רציתי להגיד לך שאני מקנא בכם.
משה גפני: אתם במצב יותר טוב מאתנו, למה?
גאלב מג'אדלה: נכון, אני מודה.
משה גפני: החוקים אומרים שצריך לעשות לכם העדפה מתקנת.
משה גפני: צריך לקבל אתכם לעבודה ברשות המסים, צריך לקבל אתכם לעבודה ברשויות מקומיות, צריך לקבל אתכם לעבודה בחברות ממשלתיות.
משה גפני: אני הגשתי הצעת חוק לממשלה – ביום ראשון זה היה בוועדת שרים – וביקשתי שתהיה העדפה מתקנת לחרדים.
משה גפני: אמרת שאנחנו לא רוצים לעבוד, רק להתפלל?
משה גפני: לא רוצים, אנחנו רוצים לעבוד.
משה גפני: ביקשתי העדפה מתקנת, הממשלה שלך הפילה את זה פה אחד.
גאלב מג'אדלה: הממשלה שלי?
משה גפני: אה, לא שלך.
משה גפני: נכון, אני מודה.
משה גפני: אז אתם במצב יותר טוב.
משה גפני: לו הייתי ערבי.
משה גפני: אני מבקש להתחיל את החוק.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל שמת לב מהדברים שנאמרו, פחות או יותר הנתונים די חופפים, כלומר אין פה איזשהו פער בין מה שנאמר לנו על-ידי מר מנירב לבין מה ששמענו מהאוצר.
משה גפני: כן, מאה אחוז.
ערן יעקב: לא, יש פער.
ערן יעקב: מה זאת אומרת?
רוחמה אברהם-בלילא: פער של ה-3%, 5%.
רוחמה אברהם-בלילא: מדבר על עצם העובדה שהשינוי הגדול הזה - - -
משה גפני: שמענו כולנו.
משה גפני: רוחמה, שמענו.
ערן יעקב: 22 מיליארד שקלים - - -
משה גפני: עם כל הכבוד, אתה תלך ללמוד בבית-ספר אצל גאלב מג'אדלה, שם יש מורות שהן בלי עבודה.
גאלב מג'אדלה: 70% - - -
ערן יעקב: אני מוכן גם לבוא ללמד.
משה גפני: הוא מוכן גם לבוא ללמד.
משה גפני: בסדר, נדבר אחר כך.
שגית אפיק: "הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 42), התשע"ב-2011 תיקון סעיף 29" – סעיף 29 הוא הסעיף שמעגן את החיוב במזומן.
שגית אפיק: זה תיקון 41 לחוק המע"מ.
שגית אפיק: "1.
שגית אפיק: בחוק מס ערך מוסף, התשל"ו-1975 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 29(1א), לפני "בשירות שניתן על ידי עוסק" יבוא "בשירות שניתן בעסקה שמחירה מושפע מיחסים מיוחדים בין הצדדים, או שלא נקבע לה מחיר או שתמורתה כולה או חלקה אינה בכסף, וכן".
שגית אפיק: " למעשה, יש פה הכנסה של חריג נוסף לגבי החיוב במזומן, לגבי שירות שניתן בעסקה שמחירה מושפע מיחסים מיוחדים.
שגית אפיק: איך אתם מפרשים עסקה שמחירה מושפע מיחסים מיוחדים?
שגית אפיק: מה היחס בין הסעיף הזה לבין סעיף 10, למשל?
איריס ויינברגר: בעצם זה לוקח את אותן סיטואציות שנמצאות בסעיף 10 כאשר למשל יש יחסים מיוחדים של חברת-אם, חברת-בת, של , משפחה, יחסים משפחתיים, נותן שירות לבן שלו, אז מועד החיוב יהיה על בסיס מצטבר כשהוא נותן את השירות ולא כשהוא מקבל את התמורה.
איריס ויינברגר: בהנחה שמועד קבלת התמורה גם הוא יהיה מושפע מהיחסים המיוחדים.
איריס ויינברגר: זה היה עד היום, הרי חלק ניכר מנותני השירותים, רובם, היו כבר על בסיס מזומן – כל המקצועות החופשיים למשל, ואחרים – היו על בסיס מזומן כבר על-פי תקנות.
איריס ויינברגר: אתה זוכר, שנתיים גם היתה כאן הוראת שעה שהיתה בתוקף, שעיגנו אותה בחקיקה ראשית.
איריס ויינברגר: בתקנות היה את הסייג הזה.
איריס ויינברגר: כשעשינו את תיקון מס' 41, הושמט מאתנו הקיום של הסייג הזה, ולכן ביקשנו עכשיו להסדיר את זה ולהעלות אותו לרמת חקיקה ראשית, מאחר שאת כל הבסיס מזומן לנותני שירותים העלינו לרמה של חקיקה ראשית.
רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מבינה, אני רוצה שתבהירי.
רוחמה אברהם-בלילא: הרי אמרת שכל הסוגיה הזאת של היחסים - - -
משה גפני: אני עדיין לא הבנתי, את כבר הולכת קדימה מדי.
משה גפני: מה ההבדל כשאנחנו עושים עסקים בין אנשים שאינם קרובים – הרי אנחנו מדברים על כך שמועד התשלום הוא המועד שבו משלמים את המע"מ – לבין שזה קורה בין לבן או בעל לאישה או סבא לנכד?
זאב פורת: הנחת העבודה שהבן לא משלם ל בעבור השירות, ואזי לכאורה העסקה הזאת לא תדווח לעולם, היא על בסיס מזומן.
משה גפני: אין לא תדווח לעולם.
זאב פורת: היא לא תדווח לעולם אם היא על בסיס מזומן.
משה גפני: אז תקבעו מועד.
איריס ויינברגר: זה מה שאנחנו עושים.
איריס ויינברגר: מה שאנחנו מציעים זה שבסיטואציות האלה, מועד החיוב במס יהיה במועד מתן השירות.
משה גפני: זה בדיוק הפוך.
רוחמה אברהם-בלילא: זה מבטל את כל הצעת החוק.
משה גפני: כשאמרתי לתת מועד, לא להעניש את ה שעושה עסקאות עם הבן.
איריס ויינברגר: לא מענישים.
משה גפני: תשמעו אותי עד הסוף.
משה גפני: אתם אומרים ש ובן או בעל ואישה לא ידווחו לעולם כדי לא לשלם את המע"מ?
משה גפני: תקבעו מועד.
משה גפני: תגידו שנה, תגידו זמן – זמן סביר שמתקיים במשק לגבי מתן השירות.
איריס ויינברגר: הרב גפני, יש עקרונות לחוק מס ערך מוסף.
איריס ויינברגר: במס ערך מוסף עד היום, לפני תיקון מספר 41, כל הפרק בחקיקה הראשית דיבר על כך שמועד החיוב במס יהיה על בסיס מצטבר, היינו במועד עשיית השירות או במועד מסירת הנכס כשאנחנו מדברים על מכירת נכסים וטובין, וכולי.
איריס ויינברגר: שר האוצר, היתה לו סמכות להחריג ולקבוע בסיס במועד מתן התמורה.
איריס ויינברגר: הוא קבע חריגים בתקנות.
איריס ויינברגר: כשהוא קבע את החריגים בתקנות, היה חריג לחריגים האלה, והחריג הזה הוא החריג שמונח לפניכם.
איריס ויינברגר: היום, כשאנחנו קבענו בחקיקה ראשית את מועד החיוב כמועד מתן התמורה - -
רוחמה אברהם-בלילא: אז למה לא במתן התמורה - - -
איריס ויינברגר: - - אנחנו מבקשים שבסיטואציות הייחודיות האלה של יחסים מיוחדים – שתמיד הן סיטואציות מיוחדות, גם המחיר נקבע בהן לפי מחיר שוק – מועד החיוב במס יהיה מועד מתן השירות.
רוחמה אברהם-בלילא: מועד מתן התמורה, למה - - -
איריס ויינברגר: אנחנו מעגנים פה משהו שהיה מעוגן כל השנים, ונשמט מלפני המחוקק – אותן סיטואציות חריגות.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל למה לא במועד מתן התמורה?
איריס ויינברגר: משום שבסיטואציות החריגות האלה יש בעיה לקבוע את מועד מתן התמורה – למשל, אם מדובר בעסקת חליפין שגם נמצאת בסעיף הזה, אם מדובר בעסקה שלא נקבע לה מחיר.
שגית אפיק: איריס, השאלה היא למה זה אוטומטית.
שגית אפיק: למה זה קורה אוטומטית?
איריס ויינברגר: כי צריך לקבוע שיטה, כי מבקר החשבונות צריך לדעת כשהוא הולך ועושה ביקורת מה הוא צריך לבדוק ומה מועד החיוב, ואם אנחנו נשאיר את הכול פתוח, הוא לא יידע מה לבדוק.
איריס ויינברגר: אנחנו צריכים לקבוע כללים.
איריס ויינברגר: חלק מהמהות של אכיפה זה שיהיו כללים.
איריס ויינברגר: אז אנחנו הולכים על כללים מקלים אבל גם לכללים המקלים יכול שיהיו סייגים, ואין התנגדות מצד הלשכות.
משה גפני: אני מבקש להוסיף בסעיף הזה שזה יחול לא רק על נותני שירותים, גם על מכירת מוצרים, ולאסור על חברות גדולות או לאסור על חברות בכלל, שלא לעשות את זה עם עוסקים קטנים.
משה גפני: אני מבקש להוסיף את זה בסעיף.
איריס ויינברגר: אם אדוני מתכוון עכשיו - - -
משה גפני: כן, מה שדיברנו קודם – להוסיף את זה בסעיף הזה.
איריס ויינברגר: אבל במכירת נכסים זה לא רלוונטי מאחר שבמכירת נכסים, גם היום מועד החיוב במס הוא במועד מסירת הנכס.
משה גפני: למה רק במכירת שירותים?
זאב פורת: כי החוק קובע.
שי דותן: כי זה בסיס מזומן.
שי דותן: במכירת נכסים זה בסיס מצטבר, אז אין לך בעיה כזאת.
משה גפני: אם אני קונה מוצר.
קריאה: בסיס מצטבר.
ספי זינגר: הקושי הוא כשעושים את זה על בסיס מזומן.
ספי זינגר: הקושי נוצר כשעושים את זה על בסיס מועד קבלת התמורה.
משה גפני: על כל דבר, למה דווקא בנתינת שירותים?
איריס ויינברגר: ההשלכות התקציביות של זה הן עצומות.
זאב פורת: כי בנכסים, החוק קובע שמסירת הנכס הוא המועד, בלי שום קשר לתמורה.
זאב פורת: כלומר, כשמסרת נכס- עד השינויים שלנו של הכספים – כשמסרת נכס היית חייב בדיווח, גם אם לא קיבלת את התמורה.
זאב פורת: היום באנו והקלנו, הרחבנו את בסיס המזומן, אבל עדיין הבסיס המצטבר נותר על כנו.
זאב פורת: כלומר, כשאתה מגיע לעסק ואתה רוכש מוצר – גם אם לא שילמת, מוכר המוצר חייב בדיווח.
משה גפני: אני קונה מוצר.
משה גפני: לא נכס, אני קונה מוצר.
זאב פורת: המוכר חייב בדיווח גם אם לא שילמת לו.
איריס ויינברגר: הרב גפני, ההצעה שלך היא מרחיקת לכת, יש לה השלכות תקציביות עצומות.
משה גפני: אבל אני לא קיבלתי עדיין את הכסף.
שי דותן: זו התנהלות החשבונאות.
שי דותן: החשבונאות אמורה לשקף את העסק.
שי דותן: אם יצא מלאי, זה צריך להשתקף בספרים שלך.
רוחמה אברהם-בלילא: עד עכשיו זה היה בתקנות, ומה שמנסים לעשות הוא לעשות את זה בחקיקה ראשית.
זאב פורת: חבר הכנסת גפני, זה לא שייך לחוק מע"מ עכשיו.
משה גפני: למה לא שייך?
זאב פורת: אתה רוצה דיון על זה?
משה גפני: כל הרעיון בתשלום על בסיס מזומן זה כשאני מקבל את הכסף, אני צריך לשלם את המע"מ.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל זה מצמצם את זה במקום להרחיב את זה.
משה גפני: למה זה לא חל על כולם?
זאב פורת: באנו להקל.
זאב פורת: אני הייתי יושב-ראש ועדה שבאה והקלה.
משה גפני: הסעיף הזה לא מקל, מה שהבאתם עכשיו.
רוחמה אברהם-בלילא: לא, הוא מצמצם.
איריס ויינברגר: אבל הוא עושה סדר.
איריס ויינברגר: אז לא נתקן את הסעיף בכלל, לא נעשה כלום.
זאב פורת: באתי להקל, העלינו את הסכומים של בסיס המזומן.
זאב פורת: בסיס המזומן לא היה כפי שהוא היום, הסכומים גדלו בעשרות מונים.
זאב פורת: למעשה צירפנו עוד עשרות אלפי – אם לא למעלה מ-100,000 עוסקים – לבסיס המזומן.
זאב פורת: צירפנו, בוא נגיד צירפנו.
קריאה: כאילו.
זאב פורת: לא כאילו.
זאב פורת: צירפנו.
זאב פורת: באנו והקלנו.
זאב פורת: באו החבר'ה כאן ואמרו - - -
משה גפני: מי זה החבר'ה?
זאב פורת: החבר'ה זה נציגי הלשכות, במקרה הזה שמוליק חרסט, נציב לה"ב ויועצי המס.
זאב פורת: באו אלי.
זאב פורת: היה דיון, הם באו לשכנע אותנו בדברים שאתה מעלה כאן עכשיו.
גאלב מג'אדלה: ביום חמישי.
ערן יעקב: זה לא הדיון.
איריס ויינברגר: זה לא הדיון.
איריס ויינברגר: צריך לקבוע דיון נפרד בנושא של מע"מ על בסיס מצטבר או מע"מ על בסיס מזומן.
ערן יעקב: עשינו, אבל היה דיון כזה.
איריס ויינברגר: היתה חקיקה בעניין הזה, חקיקה מקלה, שהמטרה שלה היתה להקל – גם אם לדעת הלשכות זה לא פתר את כל הבעיות, עדיין זה נתן לאותם עוסקים קטנים שלא דורשים מהם חשבונית מס, ולא כל העוסקים עוסקים עם בנק הפועלים או עם הבנקים – פה אנחנו רוצים להסדיר איזשהו עיוות שנוצר בתיקון מספר 41.
איריס ויינברגר: נדמה לי שלא נכון לפתוח עכשיו דיון שלם האם מע"מ צריך להיות על בסיס מזומן או מע"מ על בסיס מצטבר.
משה גפני: את הדיון לגבי הנושא שהועלה כאן וגם שמעתי את זה משר התמ"ת – הנושא שיש חברות שלא עושות את זה כלפי עוסקים קטנים, את זה אפשר כן להכניס?
איריס ויינברגר: אמרתי, הצהרתי קודם – אני חושבת שאנחנו צריכים לקיים על זה דיון בנפרד, אבל פה מדובר רק על איזשהו תיקון עיוות.
משה גפני: אז בואו נקיים על הכול דיון.
משה גפני: תקיימו על הכול דיון, אני לא יכול להמשיך עם זה.
משה גפני: אתם רוצים להמשיך את הדיון?
משה גפני: תקיימו את הדיון, תבואו.
זאב פורת: חבר הכנסת גפני, יש לי בקשה.
זאב פורת: את הסעיף הזה אתה יכול לדחות אבל בעניין הדיווח המקוון נוצר כאוס.
משה גפני: אני לא יכול, גם אין לי את הוועדה איתי, אין לי.
זאב פורת: נוצר כאוס במשק עכשיו.
זאב פורת: מה שקורה כרגע – נשלחו עשרות אלפי הודעות לעוסקים שהם חייבים בדיווח החל מ-1 בינואר 2012.
זאב פורת: מה שיקרה היום, דחייה משמעותה - - -
ערן יעקב: מה אכפת לך?
ערן יעקב: זה על הראש שלהם, מה אכפת לך.
איריס ויינברגר: אנשים מוציאים הוצאות.
משה גפני: מאה אחוז, זה יהיה על הראש שלנו.
משה גפני: אתם מרגישים שידיכם נקיות, שהבאתם לנו חוק ראוי?
איריס ויינברגר: הבאנו חוק מקל.
איריס ויינברגר: הבאנו חוק מקל היום, לפני הוועדה.
ערן יעקב: הבאנו חוק מקל.
ערן יעקב: מה שעכשיו הבאנו, הבאנו - - -
משה גפני: הבאתם אז לפני שנתיים חוק?
משה גפני: אנחנו אישרנו אותו.
משה גפני: אתם לא נושאים באחריות?
משה גפני: רק אנחנו נושאים באחריות?
ערן יעקב: כבוד היושב-ראש, רגע.
ערן יעקב: כמובן שאנחנו נושאים - - -
משה גפני: אנחנו נושאים באחריות, בסדר.
משה גפני: לקחתי את זה על עצמי.
משה גפני: אני באמת נושא באחריות, אני לא יכול להמשיך את הדיון הזה.
משה גפני: אין לי את הוועדה איתי, אין לי.
משה גפני: אין לי.
משה גפני: אין לי את הוועדה איתי, גם אין לי אותי עצמי.
משה גפני: אתם יודעים מה, אני רוצה להציע הצעה, בוא נציע הצעה.
זאב פורת: למה שלא תדון בדיווח המקוון?
זאב פורת: תפצל בין הדיווח המקוון לשאר.
משה גפני: זאב, אתם לא יכולים לתאר לעצמכם עד איפה הזעם עולה אצלנו, אתם לא יכולים לתאר לעצמכם.
משה גפני: אנחנו עושים את זה עם בדיחות ועם הכול, אבל בוא נפצל.
משה גפני: בוא נקבל החלטה, תדון על העניין הזה, לא נוכל לגמור את זה בצורה כזאת.
משה גפני: אם אתם רוצים את הדיון המסודר אצלכם ושאנחנו נשב ביחד, צריך לפצל את החוק – לדחות את ה-1 בינואר 2012 – לדחות אותו לחודש, לחודשיים, לשלושה – לקיים את הדיון נורמלי.
משה גפני: אי-אפשר לקיים דיון כזה.
זאב פורת: על הדיווח המקוון אתה לא יכול לנהל דיון?
משה גפני: אתה רוצה שאני אציע את ההצעה?
משה גפני: אני מעדיף שלא.
משה גפני: יש לי הצעה, אני חשבתי בלילה על הצעה – אני לא חושב שזה בצורה הזאת.
משה גפני: הזעם הוא עצום, הולכת להיות פה פגיעה בעסקים הקטנים והבינוניים באמת.
זאב פורת: איך?
משה גפני: מה זה משנה.
משה גפני: אנחנו כולנו טועים, אבל כולנו חושבים ככה.
משה גפני: חושב את זה שר התמ"ת – כתב את זה, כתב.
זאב פורת: לגבי הדיווח המקוון?
זאב פורת: מי יצא נגד זה?
זאב פורת: יש מי שיוצא נגד הקטע הזה?
משה גפני: "אשר להמשך היישום" – אני קורא את המכתב ככתבו וכלשונו.
ערן יעקב: כדאי שתדבר איתו קודם.
משה גפני: אני לא רוצה לדבר איתו.
משה גפני: אני רוצה לדבר רק איתך.
משה גפני: לא רוצה לדבר איתו.
משה גפני: אני הולך לקרוא את המכתב.
זאב פורת: אבל הצענו הקלה משמעותית.
משה גפני: מה שהצעתם לא חשוב, אמרתם שהוא לא אמר את זה.
משה גפני: אני יכול לקרוא את המכתב שלו?
ערן יעקב: יש פה נציגי התמ"ת, שיגידו מה הוא אמר.
משה גפני: מאה אחוז, תעשו כל מאמץ שאני לא אקרא.
משה גפני: כותב שר התמ"ת שלום שמחון: "לכבוד חבר הכנסת משה גפני ולמר יובל שטייניץ".
ערן יעקב: לא אמרת שאתה לא מקבל את המכתב?
משה גפני: אמרתי שאני קיבלתי אותו.
משה גפני: הוא הגיע במעטפה, ניתן לי ביד.
ערן יעקב: אבל אמרת שאתה לא מקבל.
משה גפני: אמרתי שאני לא מקבל את המסקנה, רציתי את הדיון, אבל כנראה שהוא יותר חכם ממני.
משה גפני: "מר יובל שטייניץ, שר האוצר" – הוא כותב לשנינו, בין היתר: "א.
משה גפני: אשר להמשך היישום של דיווח המע"מ המקוון, אבקשך לדחות את התחולה על כלל העסקים בישראל לשנת 2014.
משה גפני: הדיווח המקוון הינו אמצעי למניעת חשבוניות פיקטיביות, ואין מקום - - -"
ערן יעקב: לא, הוא לא אומר - - -
משה גפני: אתה לא שר בישראל, הוא שר בישראל – שיהיה לך כבוד.
משה גפני: "ואין מקום להרחיב את התחולה לעסקים קטנים החל מינואר 2012.
משה גפני: יישום הדיווח המקוון יטיל נטל כלכלי בלתי סביר וללא צורך על העסקים הקטנים המהווים החוליה החלשה ביותר בסקטור העסקי" – זה לפני שהוא מגיע לסיפור של תשלום על בסיס מזומן בסעיף ב'.
משה גפני: אומר שר התמ"ת בממשלת ישראל: יישום הדיווח המקוון בשנת 2012, אם הוא לא יידחה ל-2014, יטיל נטל ומעמסה על העסקים הקטנים, ולכן הוא מבקש ממני ומשר האוצר לדחות את הדיון.
רוחמה אברהם-בלילא: אני שמחה שקלעתי לדעתם של גדולים בתחילת הדיון.
משה גפני: אבל אני ניסיתי.
משה גפני: מה שהולך לקרות – הולכת לקרות קטסטרופה – וערן צודק וגם זאב צודק.
משה גפני: לכן, ההצעה שלי – אתם יודעים מה, תלכו תתייעצו עם השר, תלכו תתייעצו עם מישהו.
משה גפני: בואו נקיים את הדיון כפי שאיריס אמרה – נקיים בלב פתוח, בנפש חפצה, נקיים אנחנו דיון איתכם.
משה גפני: תעזבו רגע את הגופים.
משה גפני: איתנו דיון.
איריס ויינברגר: לתיקון של סעיף 29 הגופים מסכימים.
משה גפני: אני מגלה לך את האמת.
משה גפני: התחלתי את הישיבה כדי לדון על החוק, כדי לראות לאיזה כיוון תלכו.
משה גפני: אם הייתם אומרים – אתה יודע מה, בוא נכניס משהו, איזשהו פתרון – אז אתם רק מחמירים על העסקים המיוחדים, אלה כללי החשבונאות, בסדר.
ערן יעקב: אנחנו לא מחמירים.
איריס ויינברגר: אנחנו לא מחמירים.
משה גפני: מה זה משנה מה שאתה אומר, חשוב מה שאני חושב, לא מה שאתה אומר.
משה גפני: מה זה משנה מה שאתה אומר.
איריס ויינברגר: אבל גם הלשכות מסכימות.
משה גפני: שאלו כל אחד מחברי הוועדה מה הוא חושב.
זאב פורת: חבר הכנסת גפני, ביקשת ממני להיפגש איתם, הסכמתי בנפש חפצה.
משה גפני: בסדר, לא יצא כלום, מה לעשות.
זאב פורת: באנו בהצעה.
משה גפני: אין לי טענות אליכם.
שי דותן: אבל לא נראה לי שהם יוצאים נגד הסעיף הזה.
איריס ויינברגר: אתם חושבים שסעיף 29 הוא לא סעיף נכון?
משה גפני: הסעיף הזה היה טסט.