GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: זה לא יפה להגיד למי שעבר עבירה, להזכיר לו את זה בנוכחות כולם.
משה גפני: אמרתי שאני בקואליציה ואני כופפתי את הראש.
משה גפני: הלכתי עם החוק של הפיקוח על המים, התקדמתי בקריאה הטרומית, אישרתי אותו בפגרה לקריאה ראשונה, אני הולך להביא אותו למליאת הכנסת לקריאה ראשונה, אני מסתכל איפה אלקין נמצא ואני בורח ממנו.
משה גפני: את יודעת מה, אני מוכן להצביע נגד הממשלה אבל את מתחייבת לי שבכל הנושאים הדתיים עד סוף הקדנציה לא תעלו הצעות חוק?
משה גפני: אם זה כך, אני הולך אתך.
רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע את דעתי בנושאים של דת באופן אישי.
משה גפני: זה היה בצחוק.
פניה קירשנבאום: עכשיו שהם באופוזיציה, הם יתמכו בכל החוקים האזרחיים אבל כשהם היו הממשלה ואנחנו ניסינו לדחוף את ברית הזוגיות, זה לא היה כך.
משה גפני: הם היו מצוינים.
שי חרמש: פניה, תני לנו עוד הזדמנות לארבע שנים ונסדר את זה.
אבישי ברוורמן: כשאני הייתי יושב ראש ועדת הכספים, מי חסם אותי בחצי מהדברים שעשו?
אבישי ברוורמן: אתה זוכר מי היה שר אוצר?
אבישי ברוורמן: מי הייתה הממשלה?
שי חרמש: תנו לנו הזדמנות ונתקן את דרכינו.
משה גפני: רבותיי, יש מישהו מהאורחים שרוצה להתייחס?
משה גפני: אני רוצה עד יום ראשון תשובה לגבי הנושא של מס הכנסה שלילי.
משה גפני: במהלך השבוע הזה אני אנסה לקבוע ישיבה שהיא לא ישיבה של הוועדה אלא ישיבה של ראשי הסיעות בוועדה יחד עם אנשי משרד האוצר כדי לנסות להגיע להסכמות.
משה גפני: אני רוצה תשובה לגבי הדיור.
משה גפני: פנו לממונים עליכם כי אני רוצה תשובה בנושא הדיור.
משה גפני: אני אעלה את הנושא של הריבית על המשכנתה לביטול המע"מ על כאלה שלא משתכרים הרבה.
משה גפני: אני אעלה את זה אם לא תמצאו פתרון אחר.
משה גפני: אני לא אוציא מכאן חוק שלא יהיה בו פתרון לנושא הדיור, לפחות פתרון חלקי.
משה גפני: בינתיים מה שהיה עד היום ומה שאמרת על החוקים על הדיור, אלה חוקים שהכניסו לממשלה כסף.
משה גפני: זאת אומרת, הגדלתם את מס שבח על דירה שנייה, היו איזונים בחוקים האלה והממשלה לא הכניסה יד לכיס והוציאה כסף.
משה גפני: לא היה בנושא של הדיור שהממשלה באה תקציבית ואמרה שהיא מסייעת בעניין של הדיור.
משה גפני: היא עשתה כל מיני חוקים שהם חוקים טובים והעברנו אותם.
משה גפני: אני הייתי צריך בוועדה להוסיף את הפטור על מס רכישה בדירה יד ראשונה והייתי צריך להילחם אתכם האם זה מיליון ו-100 אלף שקלים או מיליון ו-250 אלף שקלים, עד שהייתי צריך להגיע לשר האוצר שהלך אתי והסכים למה שאמרתי.
משה גפני: אין בעיה, אלה דווקא דיונים מאוד מעניינים ואפילו מרתקים.
משה גפני: לא הוצאתם כסף מתקציב המדינה כדי לפתור את בעיית הדיור אבל זה יגיע בטוב או ברע.
משה גפני: זה חייב להגיע.
משה גפני: אפשר להוריד ממקומות אחרים, מכספים שאתם מחזירים בסוף השנה לתקציב.
משה גפני: אני מבקש תשובות על כל השאלות האלה.
רונית תירוש: אני מבקשת להציע משהו.
רונית תירוש: מאחר שבאמת הנושא של הדיון הוא לא נושא סיעתי, קואליציה ואופוזיציה, אלא הוא בנפשנו כולנו, אני מציעה לקחת את מכלול הצעות החוק שהוגשו בנושא הזה על ידי כלל הסיעות, אפשר לאתר את ההצעות האלו, ולא לדון כאן בהן כהצעות חוק כדי להעביר כי אין לנו את הזכות הזאת, הן לא עברו טרומית וכולי, אבל בתכנים שלהן וברעיונות שלהן לא צריך להמציא את הגלגל מחדש.
רונית תירוש: ישבו אנשים וחשבו.
רונית תירוש: יש שם רעיונות יפים ואנחנו נוכל להחליט בינינו.
רונית תירוש: אם נחליט שאחת מההצעות היא טובה, אולי אפילו נגיש אותה כהצעת הוועדה.
רוחמה אברהם-בלילא: להוריד את ההטבה של חוק הדיור הציבור שהעברנו.
רונית תירוש: אני לא רוצה לומר שהעברנו או לא העברנו.
רונית תירוש: אני באמת לא רוצה להיכנס לזה.
רונית תירוש: נבדוק את המהויות ואת הרעיונות, נדון ואולי נבנה לנו הצעת חוק שהוועדה כולה תחתום עליה.
איתן צחור: בלה"ב יש לנו חוות דעת מפורטת לגבי הוצאות משכנתה.
איתן צחור: נעביר אותה לוועדה.
ליאת גרבר: תעביר גם אלינו.
איתן צחור: זה הועבר.
משה גפני: כן, תעביר.
איתן צחור: לגבי יתר ההצעות, יש לנו שורה ארוכה של הערות לגופו של עניין.
איתן צחור: לגבי ניירות ערך שממסים רק הכנסות ולא הפסדים ועוד כל מיני הערות.
איתן צחור: אנחנו נעביר אותן לוועדה ונקווה שיימצא כאן איזשהו שימוע לטענות האלה.
משה גפני: צחור, אני מאפשר לכם להציג את עמדתכם כפי שאני מאפשר לאחרים.
משה גפני: להפך, אני אפילו רתחתי מזעם על כך שהאנשים לא הציגו את עמדתם כשהייתה האכיפה המינהלית ואחרי כן עתרו לבג"ץ ואמרו בבג"ץ שגפני לא מבין, כי כך הוא אמר לפרוטוקול.
משה גפני: את זה לקחו לבג"ץ.
משה גפני: ביקשתי והתחננתי להציג את עמדתכם – לא עמדתכם דווקא אלא אני מדבר על העמדות של כולם, ואפילו שלחתי מכתב – ואני אאפשר לעשות זאת אבל עוד לא החלטנו מה עמדתנו.
משה גפני: אנחנו נחליט מה עמדתנו אחרי שנשב עם משרד האוצר ונגיע להסכמה.
משה גפני: אם לא נגיע להסכמה, אז בסדר, נראה מה יהיה.
משה גפני: אולי נקדים את הבחירות.
איתן צחור: יש לנו שורה ארוכה של הערות.
משה גפני: נגיע להסכמה.
משה גפני: אני מתחייב בעזרת השם שנגיע להסכמה.
: במסגרת אותן הסכמות עליהן אדוני מדבר, באותו סל הסכמות ייכלל בו פטור ממע"מ על דירה ראשונה לזוגות צעירים?
: אני לא שואל אם הם מסכימים או לא מסכימים אלא אני שואל על המסגרת.
משה גפני: אמרתי כן.
משה גפני: אני העליתי את הנושא של ניכוי מס על ריבית על משכנתה, שזה עוזר לזוגות הצעירים.
משה גפני: הם אומרים שזה לא מסתדר להם עם מדיניות המס.
משה גפני: זה הועלה על ידי חבר הכנסת וקנין וגם אתה מעלה את זה.
ערן יעקב: זה לא עוזר.
משה גפני: אם זה עוזר או לא, על זה נדבר אחר כך.
משה גפני: תגידו משהו שכן עוזר.
משה גפני: אל תגידו לא עוזר.
משה גפני: מה לא עוזר, אני יודע.
משה גפני: זה כן עוזר.
משה גפני: הנושא של פטור ממע"מ, אז לא צריך לתת פטור ממע"מ למי שמשתכר מיליון ו-800 אלף שקלים בחודש, אבל כן פטור ממע"מ למעמד הביניים והשכבות החלשות, שזה הנושא המרכזי.
משה גפני: אני רוצה תשובות על זה.
משה גפני: זה היה גם ביום חמישי ואני מעלה זאת שוב היום.
משה גפני: זה לא מופיע לא בהחלטת ממשלה, זה לא מופיע בתזכיר החוק, זה לא מופיע בשום מקום שנראה באופק, יש כאלה שראו את הדוח של איזו ועדה עלומת שם שגם שם זה לא מופיע.
משה גפני: אנחנו צריכים לדאוג לעניין הזה.
משה גפני: אנחנו רוצים על זה תשובות.
משה גפני: אמרתי, אני לא יכול לצאת עם החלטה בהצעת חוק שלא תהיה איזו התייחסות לעניין של הדיור.
משה גפני: אני מבקש תשובות.
משה גפני: אם אתם לא יכולים לתת את התשובות האלה, צריך דרגים בכירים יותר.
ערן יעקב: לעניין מע"מ ולעניין ריבית, ודאי שאנחנו יכולים לתת את התשובות כמו שנתנו.
ערן יעקב: אני אומר לך לפי מיטב ידיעתי המקצועית והבנתי שמעבר לפן תכנוני, המשמעויות של זה – מעבר לפן התקציבי ונניח שאני מתעלם מהפן התקציבי – שבסופו של דבר זה יבוא למחיר ואני חושב שזה נאמר כאן בצורה מאוד פשוטה.
ערן יעקב: אני אומר לך שזה לשים פלסטר שדקה אחרי כן לא נותן כלום אלא רק לבוא לידי ביטוי במחיר.
ערן יעקב: האמן לי, שום דבר לא יתגלגל על מי שאתה מדבר עליו.
משה גפני: על סדר היום מצבה של חברת התעשייה הצבאית לישראל בע"מ.
משה גפני: הבוקר נפטר ראש ישיבת מיר, הישיבה הכי גדולה בעולם, הרב פינקל.
משה גפני: היינו שם בסיור.
משה גפני: ועדת הכספים לדורותיה הייתה שם בסיור.
משה גפני: אני זוכר סיור של ועדת הכספים בראשותו של אלי גולדשמידט שעמדו לו דמעות בעיניים.
משה גפני: מדובר באדם שהיה חולה במשך הרבה שנים, לא היה יכול ללכת לבד כי הוא היה נופל, אבל היו מחזיקים אותו והוא החזיק את הישיבה הזאת.
משה גפני: הוא היה נוסע בכל העולם.
משה גפני: אפשר היה לראות איך בן אדם מתגבר על המחלה שלו ופועל באופן אינטנסיבי בנושאים חובקי עולם.
משה גפני: אצלו בישיבה היו נציגים מכל העולם, ולא רק מהעולם המערבי אלא גם ממדינות העולם השלישי.
משה גפני: מכל הגלובוס – מסין, מהודו, וכולי.
שלי יחימוביץ': בן כמה הוא היה?
משה גפני: בן 69.
משה גפני: הוא היה מאוד חולה אבל למרות זאת כל הזמן נסע בכל העולם.
משה גפני: לצערנו הרב הוא קיבל דום לב הבוקר ב-5:30.
משה גפני: עשו לו החייאה במשך חמישים דקות אבל לצערנו הרב לא הצליחו.
משה גפני: יהיה זכרו ברוך.
משה גפני: אני אעשה הפסקה בסביבות השעה 12:00, אם לא נסיים את הישיבות, כדי לצאת להלוויה.
משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הראשון בסדר היום – מצבה של חברת התעשייה הצבאית לישראל בע"מ, הצעתו של חבר הכנסת אורי אריאל שעדיין לא הגיע, אבל גם אני ביקשתי לקיים את הדיון הזה.
משה גפני: אני מבקש לומר עוד דבר.
משה גפני: כשהכנו את סדר היום, אני טעיתי כי למעשה גם חבר הכנסת שי חרמש ביקש ממני לקיים את הדיון הזה.
משה גפני: לא שמנו את זה בסדר היום וכבר לא רציתי להוסיף כי זה היה נראה מעושה, אבל אני אומר לחברי הוועדה שגם חבר הכנסת שי חרמש היה מאלה שהציעו לקיום דיון בנושא.
משה גפני: אני אאפשר לך לדבר ראשון.
משה גפני: אני רוצה לומר לחברי הוועדה שבערב סוכות עשיתי מעשה שלא ייעשה אבל עשיתי אותו בגלל העובדים.
משה גפני: כולם ידעו שלא תהיה משכורת לשלם, כמו שהיה חודש לפני כן.
משה גפני: נדרשנו לאשר את ההלוואה – זאת לא בדיוק העברה אלא משהו שצריך דיון ואישור של הוועדה – ואני מאוד התלבטתי.
משה גפני: זה היה ערב סוכות.
משה גפני: לא מקובל לקיים ישיבה מעכשיו לעכשיו.
משה גפני: שקלנו אולי לעשות משאל טלפוני, אבל גם זה היה יוצר תקדים רע.
משה גפני: מצד שני, הייתי צריך להגיד לממשלה שתבוא אחרי סוכות כי היא ידעה את זה קודם והרי הייתה לפני כן ישיבה בה היינו יכולים לדון בנושא ולא להחליט לקיים ישיבה נוספת.
משה גפני: אני הייתי בבני ברק, ממש ערב סוכות, והחלטתי שמכיוון שמדובר בשכר העובדים, אני עושה ישיבה בתוך שעה וחצי.
משה גפני: קיבלתי אישור מהאופוזיציה ומהקואליציה וזימנתי ישיבה.
טמיר כהן: אני דיברתי גם עם רוחמה וגם עם ציון וקיבלנו את האישור.
משה גפני: קיבלנו את האישור ובתוך שעה וחצי קיימנו ישיבה כאשר היה מדובר על כך שתהיה ישיבה של שתי דקות, היא תסתיים והכסף יאושר להם.
משה גפני: נסעתי מיד לירושלים, קיימנו ישיבה ואני חשבתי שאני אהיה לבד, אבל לפתע נכנס לחדר חבר הכנסת אורי אריאל והודיע שהוא מצביע נגד.
משה גפני: למה הוא מצביע נגד?
משה גפני: הוא נימק נימוק די משכנע.
משה גפני: הוא אמר שסוחבים את העניין הזה כבר זמן רב והתוצאה של הדברים היא שכל חודש שיבואו ויבקשו שנאשר עוד הפעם, העובדים לא יודעים היכן הם עומדים, החברה לא יודעת איפה היא עומדת והוא לא מסכים להצביע בעד.
משה גפני: העובדים יסבלו, יסבלו, מה אפשר לעשות?
משה גפני: אבל הם סובלים בלאו הכי.
משה גפני: אמרתי לו שזה ערב סוכות, אלה חגים ואי אפשר לעכב את זה.
משה גפני: הנה, אורי אריאל הגיע.
משה גפני: אני מספר על כך שנכנסת לישיבת הוועדה כשאני הייתי בטוח שאני לבד ואני מאשר את המשכורת של העובדים.
רוחמה אברהם-בלילא: את אותה דרמה הוא עשה גם עכשיו.
משה גפני: כאמור, לאותה ישיבה נכנס אורי אריאל ואמר שהוא הולך להצביע נגד בטענה נכונה.
משה גפני: הטענה היא שזה נסחב הרבה זמן, באמת לא תהיה משכורת לעובדים אבל צריך לגמור את העניין הזה אחת ולתמיד.
משה גפני: אז עשיתי הפסקה וישבתי אתו בחוץ והגעתי אתו להסכמה שהוא לא יתנגד, כדי להעביר את המשכורת לעובדים, אבל זאת תהיה הפעם האחרונה.
משה גפני: אנחנו לא נאשר את זה עד שלא יהיה פתרון אמיתי לעובדים ואמרנו את זה לדורון כהן.
משה גפני: זה גם מופיע בפרוטוקול.
משה גפני: אנחנו מתקרבים שוב לתשלום משכורת ואף אחד מאתנו לא יודע היכן זה עומד.
משה גפני: לכן אני רוצה לקיים את הדיון הזה, כדי לראות היכן אנחנו עומדים.
משה גפני: אני לא אוכל לחזור גבי ממה שהתחייבתי לאורי אריאל וממה שלמעשה התחייבתי לוועדה, שלא תהיה העברה עד שלא יהיה פתרון.
משה גפני: שי חרמש, אתה תדבר ראשון ואורי אריאל ידבר שני.
רוחמה אברהם-בלילא: גם אני רוצה להתייחס.
שי חרמש: אני רוצה לחזור לא לדיון שהתקיים בערב סוכות אלא לדיון שהתקיים בוועדה שלושה חודשים קודם לכן כאשר בא נציג האוצר וביקש לאשר הלוואה - מדובר על הלוואה של 92 מיליון שקלים – כדי לשלם משכורות לעובדי החברה.
שי חרמש: שאלתי את השאלה המתבקשת הראשונה מה גודל החוב של התעשייה הצבאית לאוצר של מדינת ישראל, אמרו לי מיליארד ו-200 מיליון שקלים.
שי חרמש: שאלתי האם האוצר שרוצה להמליץ על מתן הלוואה לחברה בסך 92 מיליון שקלים מבין שהסכום של מיליארד ו-200 הוא חוב אבוד, ואפילו ציטטתי ממילון אבן שושן ואמרתי שהלוואה לפי אבן שושן היא כסף שנותנים וגם צריך להחזיר.
שי חרמש: אם האוצר חושב שצריך לסייע לתעשייה הצבאית, ואני בטוח שצריך לסייע לתעשייה הצבאית, למה באים עם הדבר הזה כדי לחלק הלוואות?
שי חרמש: אמרו לי שאין טכניקה אחרת להעביר את זה.
שי חרמש: שאלתי מה דחיפות העניין ואמרו שאם לא נאשר את ההלוואה, לעובדים לא תהיה משכורת.
שי חרמש: באותה ישיבה הצעתי שנעמיד הלוואה של 250 מיליון שקלים וכאשר נשאלה השאלה למה הסכום הזה, אמרתי שבמקום לגרור את העובדים כנבלות בשוק, ותסלחו לי על הביטוי, כל חודש כאשר הם פושטים יד ומבקשים משכורת, בואו נדאג כרגע, כאשר אין פתרון, לשלושה-ארבעה חודשים הקרובים, נאשר כרגע 250 מיליון שקלים, כך שהעובדים ידעו שבמשך שלושה חודשים הם מקבלים משכורת בזמן.
שי חרמש: האוצר לא נעתר לבקשה וברור למה הוא לא נעתר לה.
שי חרמש: נוח לו היום, בשיטה הזאת, למוסס את החברה, להתיש את העובדים וההנהלה, ולהביא אותם כל חודש או כל חודשיים לפשיטת יד.
שי חרמש: לדעתי השיא של ערב סוכות היה דבר שבמשך שנות חברותי בוועדה, כמעט שש שנים, עוד לא נתקלתי בדבר כזה.
שי חרמש: קיבלנו טלפון בשעה 3:30 להופיע בשעה 5:00 לירושלים.
שי חרמש: זה היה לוח הזמנים.
שי חרמש: כלומר, היינו צריכים תוך תשעים דקות להתייצב כאן.
שי חרמש: השאלה הראשונה ששאלתי את טמיר הייתה האם הסורים על הגדרות והאם לכן אני צריך להגיע מיד.
שי חרמש: אגב, כשהלכו למכור את המניות של בנק דיסקונט והתקיימה ישיבה סגורה, זימנו אותה כשכולם היו בכנסת, נתנו שלוש שעות להתארגן.
שי חרמש: היה יום כנסת ביום שני, היה צריך למכור את המניות בישיבה סגורה, נתנו שלוש שעות להתארגן.
שי חרמש: איך מגיעים בשעה וחצי לירושלים?
שי חרמש: הרי אף אחד לא התכוון לזה.
שי חרמש: התשובה האינטואיטיבית שלי הייתה שאני לא מוכן לשמוע דבר כזה ושלא יעבירו את הכסף.
שי חרמש: אז אמר לי טמיר את מה שהוא אמר לאורי, שאם לא נעביר את הכסף, העובדים נכנסים לערב סוכות בלי משכורת.
שי חרמש: לכן דרשנו את קיום הדיון הזה כאן.
שי חרמש: צריך להיות ברור שמאז הסיפור הקודם עברנו פרק מרתק, לפחות אני באופן אישי, עם חברה ממשלתית דומה, עם חוב של חצי החוב, והתוצאה הייתה טראגית.
שי חרמש: אני מתכוון לאגרקסקו.
שי חרמש: האוצר הוכיח שבעניין הזה אין מצפון ואין רגש לממשלה.
שי חרמש: אפשר לקחת חברה שיש לה חובות, יש לה קיום, היא ברת קיום והיא עסק חי ולהרוג אותה בתביעה לפירוק בבית המשפט.
שי חרמש: אני בא לומר כאן גם לחברה, גם להנהלה וקודם כל לעובדים כי הייתה לי אתמול אי הבנה בטלפון כי כנראה לא מבינים על מה אני מדבר.
שי חרמש: רבותיי, גורלכם יהיה כגורל אגרקסקו.
משה גפני: לא הבנתי מה אתה עושה עכשיו.
משה גפני: אתה רוצה להיות נביא זעם?
שי חרמש: לא, אני לא רוצה להיות נביא זעם.
שי חרמש: אני בא לומר שלא יהיה ביטחון לאף אחד שאין למישהו כוונה למוסס את העניין הזה, לפרק את החברה הזאת במחיר של כלום ולהשתחרר מכל מיני חובות שאי אפשר לסחוב אותן קדימה.
שי חרמש: לחברה הזאת יש לפחות שלושה נכסים.
שי חרמש: הפחד שליש הוא שבתהליך, כמו תמיד יבואו להציע לעובדים הוותיקים הסדרי פרישה אטרקטיביים כדי שיקומו וילכו.
שי חרמש: בתנאים האלה מעבדת תע"ש את ההון האנושי שיש לה ואת כל הידע שנצבר.
שי חרמש: מדובר על תשתית אסטרטגית.
שי חרמש: השאלה היא לאן האוצר רוצה להוביל אותנו.
שי חרמש: אם הדרישה היום היא לבוא בעוד חודש שוב עם תשעים מיליון ושוב עם תשעים מיליון, קודם כל מתכונת ההלוואה לא מקובלת עלי.
שי חרמש: אי אפשר לבוא היום ולבקש הלוואות לדבר שהוא לא בר פירעון ושלא מחזירים אותו.
שי חרמש: עומד כאן ציבור עובדים שאי אפשר להשאיר אותו היום מתחנן על נפשו.
שי חרמש: הוא לא צריך להתחנן על נפשו.
שי חרמש: את חלקו הוא תרם לנושא הזה והאוצר צריך לתת היום תשובה.
שי חרמש: הוא רוצה להעביר את זה לתעשייה הצבאית, הוא רוצה להעביר את זה לרפא"ל, למי שהוא רוצה להעביר, הוא רוצה להפריט את זה – אני רוצה לדעת מול מה זה עומד אבל לא לגרור את זה הלאה.
שי חרמש: המנכ"ל לא נמצא כאן היום.
שי חרמש: העמדה שלי בעניין הזה היא לתבוע היום מהאוצר מענה חד משמעי וברור לאן הוא רוצה להוביל את זה.
שי חרמש: דבר אחד ברור והוא שהוועדה לא צריכה לתת לפגוע בחברה שהיא חברה אסטרטגית, היא לא צריכה לתת יד לפגיעה בעובדים משום שהם לא צריכים להיות קורבן של המצב הזה, ובוודאי אי אפשר ליצור מצב בו פעם בחודשיים-שלושה נשב כאן ונאשר הלוואות.
שי חרמש: לא נותנים הלוואות למי שלא יודע להחזיר אותן.
שי חרמש: הפתרון הוא לא במתן הלוואות.
שלי יחימוביץ': מי נמצא כאן מהאוצר?
מאיר שמרה: משנה למנהל רשות החברות, נציג אגף התקציבים, נציג החשב הכללי ונציג משרד הביטחון בדרך.
משה גפני: בישיבות הקודמות היה מנהל רשות החברות הממשלתיות.
שלי יחימוביץ': כנראה שסדר החשיבות של העניין יורד.
משה גפני: לא, זה לא סדר החשיבות.
משה גפני: אני דיברתי אתו.
משה גפני: זאת שאלה מאוד מקצועית והשאלה באמת לאן הממשלה הולכת.
משה גפני: חבר הכנסת אורי אריאל, אתה ברשות דיבור.
אורי אריאל: לא אחזור על תיאור הישיבה הקודמת אני מסכים עם דברי חברי שי חרמש.
אורי אריאל: אני מבין את המציאות שהייתה ערב חג ואין משכורות, אבל היה צריך לעשות את זה קצת אחרת.
אורי אריאל: זה כבר היה ועכשיו השאלה היא לאן הולכים.
אורי אריאל: אני מכיר את הסיפור של תע"ש בסדר גודל של שבע-שמונה שנים וזה עניין של ימים שגומרים.
רוחמה אברהם-בלילא: נכון.
אורי אריאל: והיו בעיניך כימים אחדים.
אורי אריאל: אם אתה אוהב מישהו, כמו יעקב אבינו, שבע שנים זה ימים אחדים.
אורי אריאל: אם כן, אלה ימים אחדים.
אורי אריאל: כבר גומרים.
אורי אריאל: אם מישהו חושב שזה יכול להימשך עוד שבע שנים, אני חושב אחרת ואני אסביר למה.
אורי אריאל: החוב הוא בסדרי גודל סכום של מיליארד ורבע ואפשר לתקן אותי.
אורי אריאל: למיטב ידיעתי, אחרי שיחות עם האוצר והנהלת תע"ש, הפער הוא גדול והוא לא קטן.
אורי אריאל: הפער של רשתות ביטחון הוא בסדרי גודל של 250-300 מיליון שקלים ואחרי כן אומרים לי שיש עוד קצת דברים קטנים מסביב, אבל אלה דברים קטנים.
אורי אריאל: כשאני מתחיל לשאול מה הדברים הקטנים, מסתבר שהם לא קטנים.
אורי אריאל: איך אני יודע שהם לא קטנים?
אורי אריאל: כי אתה לא יכול לפתור אותם.
אורי אריאל: אם הם היו קטנים, הם היו נפתרים.
אורי אריאל: אני לא חושב שהאוצר הוא האיש הרע האולטימטיבי.
אורי אריאל: האוצר הוא זה שאחראי על הכספים של כל עם ישראל.
אורי אריאל: אני שואל איך מעבירים שבעים מיליון שקלים בערב סוכות כשיודעים שהם לא יחזירו את הסכום הזה וכולם אומרים שהם לא יחזירו אותו
שי חרמש: הם קוראים לזה הלוואה.
אורי אריאל: הם קוראים לזה הלוואה אבל הם באים לכאן ואומרים שהם באים לכאן כי הם יודעים שזאת לא הלוואה והם רוצים את אישורנו.
אורי אריאל: גם אני – לא אנחנו – הסכמתי אבל נכון שבצד ההסכמה יהיה שובר, שזה יותר לא חוזר לוועדה בצורה הזאת.
אורי אריאל: עכשיו מתקיים הדיון הזה כדי לראות מה כן לעשות.
אורי אריאל: זה לא שלא איכפת לנו ובזה זה נגמר, עכשיו צריך לראות מה עושים.
אורי אריאל: אני אומר להנהלת תע"ש ולעובדי תע"ש שיש חברות ביטחוניות רבות שהיו במצבים קשים מאוד, דומים לשלכם, והחברות התעשייתיות הביטחוניות האלה מייצאות בשנים האחרונות ארבעה מיליארד דולר לשנה.
אורי אריאל: הן לוקחות יותר ויותר עובדים כל הזמן, מפתחות פרויקטים כל הזמן למרות שיש מיתון במשק העולמי ואלה מגמות הפוכות.
רוחמה אברהם-בלילא: כאן יש גיבנת של שכר וזה מאוד מפריע לצמיחת החברה.
אורי אריאל: אני רוצה לומר את הכיוון בו אני צריך ללכת.
אורי אריאל: אני חושב שתע"ש היא חברה לא יותר אסטרטגית מהרבה חברות אחרות.
אורי אריאל: אני לא רוצה להתחבא מאחורי העניין הביטחוני.
אורי אריאל: אני מכיר טוב את הצד הביטחוני שהחברה מייצגת ואת תרומתה לביטחון שהיא חשובה.
אורי אריאל: בין זה לבין אסטרטגי, אני שם סימן שאלה אבל זה לא משנה את העניין לדיון כרגע במובן שצריך למצוא פתרון ותע"ש יכולה להמריא.
אורי אריאל: לא שהיא צריכה לפטר עובדים אלא היא תוכל בתוכנית הבראה מסודרת לפרוח ולעשות דברים טובים לעצמה, למשק, למדינת ישראל וכל מה שאתם רוצים.
אורי אריאל: זה מותנה בכך שתיפסק ההתנהלות שקיימת כרגע ואני לא אומר מי אשם כי בעיניי זה לא הסיפור.
אורי אריאל: אם לא תהיה הבנה שלכם – עכשיו אני אומר לתע"ש - ללכת ולעשות שינוי משמעותי, לפי דעתי לא נצא מהבעיה ומה שאומר ידידי שי חרמש, זה מה שיקרה.
אורי אריאל: בעיניי זאת אלטרנטיבה הכי גרועה כי כולם יפסידו אבל זה יכול לקרות.
אורי אריאל: לא הכול בידינו ובידינו להחליט אלא יש גורמים חיצוניים, יש ספקים שאתם חייבים, יש עובדים וכולי.
אורי אריאל: יש הרבה גורמים שאתם מכירים יותר טוב ממני.
אורי אריאל: אני רוצה להציע ליושב ראש, ואני חושב שכבר עשית את זה בעבר בהצלחה, להקים ועדה קטנה, ועדת משנה בראשותך עם נציג אופוזיציה, נציג קואליציה, משהו מעין זה.
אורי אריאל: אני לא מחפש אופוזיציה וקואליציה, אלא מי שאתה תבחר לצורך העניין.
אורי אריאל: שניים אתך, אחד אתך, אבל תשבו עם האוצר באופן דחוף וכמובן עם תע"ש, ביחד ולחוד, איך שתקבע את זה, ותנסו להביא את זה לידי הסכמה.
אורי אריאל: כרגע, ככל שזה נראה לי, זה לא הולך להסכמה אלא זה הולך לפירוק כי לא יהיה שכר לעובדים ולא יהיו עוד דברים, ואז ההמשך הוא די ברור והוא כבר נאמר כאן.
אורי אריאל: אני בטוח שאפשר לשנות את זה.
אורי אריאל: אני משוכנע שאפשר למנוע את זה אבל זה מחייב עבודה מאוד קשה מצדך.
אורי אריאל: בגלל הדחיפות והבעייתיות, אם אתה לא יכול, אולי תמנה מישהו אחר אבל בידך הדבר לעשותו, היות וכבר עשית דבר כזה ובחלק מהדברים זה גם הצליח.
אורי אריאל: הדיון הזה בוועדה הוא טוב כי הוא מכניס אותנו לנושא, אבל בסוף יהיה קשה לפתור את זה ולכן צריך לשבת עם מקבלי ההחלטות באוצר ומקבלי ההחלטות בתע"ש ולעשות זאת בצוותים מצומצמים, שלוש-ארבע ישיבות רצופות ותכופות ואז נמצה את היכולת שלנו להשפיע ויכול להיות שנצליח.
משה גפני: ליה שמטוב, שלי יחימוביץ ורוחמה אברהם בלילא.
ליה שמטוב: אדוני היושב ראש, חבר הכנסת אורי אריאל אמר שהוא מכיר את החברה לפחות שבע שנים.
ליה שמטוב: אני מכירה את החברה לפחות שלושים שנים, מאז התחתנתי כי בעלי עובד בתעשייה הצבאית.
ליה שמטוב: אני רוצה לומר שתע"ש היא לא רק פרנסה ל-3,000-4,000 עובדים אלא תע"ש היא משפחה שנתנה להרבה זוגות צעירים אפשרות להתקדם בחיים.
ליה שמטוב: מה שקורה בשלוש השנים האחרונות, כאשר מתנהל משא ומתן בין משרד האוצר, בין משרד הביטחון ובין ההסתדרות, כל זה קורה כבר שלוש שנים, זה משפיע על אותם עובדים שעובדים בתע"ש.
ליה שמטוב: אנשים שעובדים שלושים שנים ויותר, עם כל השמועות וכל מה שמתרחש במשך שלוש השנים האחרונות, רוצים לפרוש.
ליה שמטוב: הם עבדו כל כך הרבה שנים והפרישה תיתן גם פתרון לתעשייה הצבאית.
ליה שמטוב: בגלל האנשים האלה שרוצים לפרוש, התעשייה הצבאית מפסידה כל שנה 200 מיליון שקלים או יותר.
שלי יחימוביץ': לפנסיות.
ליה שמטוב: 200 מיליון שקלים.
ליה שמטוב: אם אתה זוכר, ישב כאן אלוף במילואים שטרן שהוא יושב ראש קרן הרווחה וממש בכה כאן ואמר שיש לו את הפעילויות.
משה גפני: אחרי מה שאת אמרת כשהוא היה כאן, גם אני הייתי בוכה.
ליה שמטוב: כאן מדובר על 200 מיליון שקלים שכל שנה זורקים אותם.
ליה שמטוב: חבר הכנסת אורי אריאל מבקש ממך להקים ועדה של חברי הכנסת אבל אתה יודע כמה ועדות הוקמו בזמן הזה?
ליה שמטוב: הוקמו חמש ועדות משותפות עם משרד האוצר ועם משרד הביטחון.
ליה שמטוב: אני לא זוכרת אם הצבענו עבור הכיבוד או לא הצבענו עליו.
משה גפני: הצבענו בעד.
משה גפני: חבר הכנסת אורי אריאל מציע ועדה בלי כיבוד.
ליה שמטוב: תנו אפשרות לאנשים האלה לעזוב בכבוד ותנו אפשרות לתע"ש לקבל עובדים חדשים כך שהזוגות הצעירים ירגישו גם הם מה שהוותיקים הרגישו בזמנו.
ליה שמטוב: באמת אין בארץ הרבה מפעלים כמו המפעל הזה.
שלי יחימוביץ': צדקה ליה.
שלי יחימוביץ': תע"ש מתחילה את השנה במינוס כי במעבר מיחידת סמך לחברה ממשלתית, התרחשה איזו אנומליה ובניגוד למה שמקובל במקרים כאלה החברה לקחה על עצמה את תשלום הפנסיות מהתקציב השוטף שלה, שזה דבר מופרע לחלוטין ואין דבר כזה.
שלי יחימוביץ': מראש נקודת המוצא היא נקודת נחיתות.
שלי יחימוביץ': שי אמר שאנחנו דנים כאן בוועדת הכספים בנושא כבר שלוש שנים, אבל אני זוכרת שזה כבר חמש שנים ואולי אפילו יותר.
שלי יחימוביץ': כל פעם מתכנסים בחירום לאשר להם.
יצחק וקנין: יותר מחמש שנים.
שלי יחימוביץ': מהיום שאני בוועדת כספים, זה שש שנים.
שלי יחימוביץ': אני זוכרת שש שנים ואולי מדובר בתקופה ארוכה יותר.
שלי יחימוביץ': אנחנו כל פעם מתכנסים ואנחנו עושים להם טובה, כאילו אנחנו נותנים להם נדבה, את הכסף לשכר שמגיע לאנשים האלה שעובדים כל כך קשה ולפנסיונרים שלהם.
שלי יחימוביץ': זה לא במקרה, גפני.
שלי יחימוביץ': יש החלטה מודעת, צינית, מכוונת להפריט את תע"ש.
שלי יחימוביץ': אנחנו רואים את זה וכל פעם זה גם נחשף.
שלי יחימוביץ': זה כל כך שקוף.
שלי יחימוביץ': הייתה פעם אחת שהם באו והתחננו שיאשרו להם ערבויות כי היו להם הזמנות שהיו שוות כסף רב, אבל לא היה להם כסף לקנות חומרי גלם אבל האוצר לא הסכים לתת ערבויות.
שלי יחימוביץ': זה היה כל כך מופרך כי בערך באותו זמן אנחנו אישרנו ערבויות של שבעה מיליארד שקלים לתחנות הכוח הפרטיות של חברת חשמל.
שלי יחימוביץ': הייתה פעם אחת שנחשף כאן מסמך, שהמנכ"ל לא התאפק והוציא אותו, של נייר איום שאם לא תלכו להליכי הפרטה, לא תקבלו משכורות.
שלי יחימוביץ': הכול על השולחן בצורה ברוטאלית.
שלי יחימוביץ': אני מתנגדת להפרטה.
שלי יחימוביץ': הם כבר מתחננים שיפריטו אותם.
שלי יחימוביץ': כבר כואב הלב.
שלי יחימוביץ': מה עושים כשרוצים להפריט?
שלי יחימוביץ': לא צריך להתאמץ – מייבשים, מזחילים, לא מעבירים תקציבים, גורמים להם ללכת על ארבע.
שלי יחימוביץ': העובדים בהתחלה מתנגדים להפרטה, אבל בסוף הם אומרים בסדר, תפריטו אותנו כבר אבל לפחות תשלחו בכבוד את מי שפורש לפנסיה כך שהוא יוכל ליהנות מאיזושהי פנסיה נורמאלית.
שלי יחימוביץ': אלה אנשים שעבדו בעבודה פיזית קשה כל החיים בשכר לא גבוה, נשמו אבק שריפה, תראה איך חלק מהם נראים, איך נראות הידיים שלהם.
שלי יחימוביץ': רוצים לשלוח אותם בכבוד הביתה.
שלי יחימוביץ': זה מה שהם מבקשים אבל כמובן שמזחילים אותם, ואיך מזחילים אותם?
שלי יחימוביץ': לא משלמים להם משכורות.
שלי יחימוביץ': בינתיים האוצר ומשרד הביטחון מסוכסכים, כל פעם יש איזה רעיון אחר, פעם הנפקה, פעם הפרטה, פעם הפרטה רק של 49 אחוזים ואחר כך יפריטו הכול.
יצחק וקנין: יש כאן מישהו מהאוצר?
שלי יחימוביץ': קודם כל, יש החלטה להפריט אותם.
שלי יחימוביץ': הקרקעות שלהם שוות הרבה כסף.
שלי יחימוביץ': הקרקעות עליהן הם יושבים שוות הרבה כסף.
שלי יחימוביץ': הקרקעות האלה כבר מתוכננות, כך שמישהו כבר מתכנן את ה"בוחטה" ובאופן כללי זה כמו איזה בור שתמיד חומסים.
שלי יחימוביץ': אני מצטמררת כשאני נזכרת בעסקה השערורייתית של מכירת המפעל לסמי קצב.
שלי יחימוביץ': בכמה מכרו לו?
שלי יחימוביץ': במיליון וחצי.
קריאה: מיליון וחצי דולר.
שלי יחימוביץ': במיליון וחצי דולר מכרו לו מפעל שתוך חצי שנה הוא כיסה את ההשקעה והתחיל לעשות "בוחטות" של כסף.
שלי יחימוביץ': המדינה לא יכולה?
שלי יחימוביץ': היא לא יכלה לעשות מה שסמי קצב עשה?
שלי יחימוביץ': איך המדינה לא יכולה?
שלי יחימוביץ': אומרים לי שהמדינה לא יודעת לנהל אבל אם המדינה לא יודעת לנהל, איך היא מנהלת את חיל האוויר?
שלי יחימוביץ': איך היא מנהלת את סיירת מטכ"ל?
שלי יחימוביץ': איך היא מנהלת את האוצר?
שלי יחימוביץ': למה אותם אי אפשר לנהל כמו שצריך ולהשאיר אותם חברה ממשלתית.
שלי יחימוביץ': כן, זה כן אסטרטגי.
שלי יחימוביץ': אורי כבר הלך.
שלי יחימוביץ': זה כן אסטרטגי.
שלי יחימוביץ': אתה יודע שהם מחזיקים קווים שלא כדאי להם להחזיק כלכלית, ששום מפעל כלכלי לא היה מחזיק אותם והם עושים זאת כדי להיות ערוכים למקרה חירום?
שלי יחימוביץ': אנחנו יודעים מה היה כאן במלחמות כשהפנסיונרים באו לעבוד והם נסעו בלילה והביאו את הנשק, בלי לפרט, אל אזור הלחימה.
שלי יחימוביץ': הם עושים דברים ששום חברה פרטית לא תעשה אף פעם ואנחנו זקוקים להם מבחינה ביטחונית ואסטרטגית, שלא לדבר על כך שזורקים לרחוב את האנשים האלה ומתעללים בה ומתעמרים בהם כאשר שוב ושוב הם מתחננים על משכורת.
שלי יחימוביץ': אני ממש חולקת על הצעתו של אורי, הצעה שגובלת ממש בחוסר אנושיות, לא להעביר להם משכורות כדי שהדבר ייפתר.