GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צביה אפרתי: אני באה מדיון במשרד הפנים.
צביה אפרתי: במקום בו אנחנו מסבסדים את הפיתוח, טענת ראשי הרשויות היא שמאוד קשה להוביל את האנשים הפרטיים לבנות תב"ע בתוקף, פרצלאציה בתוקף, כי היטל ההשבחה מאוד גבוה.
צביה אפרתי: קשה להם לשלם את היטלי ההשבחה ואגרות ההיתר למרות שאנחנו נותנים סבסוד על הפיתוח ויכולה להיות הקלה, עדיין יש קושי לאנשים לבנות על פי חוק, כי הנטל הוא נטל גדול והוא נטל על פי חוק.
גאלב מג'אדלה: אני לא מסכים איתך אבל זה לדיון יותר רחב.
גאלב מג'אדלה: את באה מדיון, אני בא ממציאות, זה ההבדל.
צביה אפרתי: כול הזמן מנופפים בתוכניות המתאר, בתוכניות המפורטות, כל הזמן אומרים: "אתם, אתם, אתם".
צביה אפרתי: אני אומרת שפעם אחת צריך להסתכל על זה כ"אנחנו" שמכיל לא רק את הממשלה אלא גם את השלטון המקומי וגם את האזרחים.
צביה אפרתי: פעם אחת תסתכלו על הבעיה הזאת ממרחב גדול של זוויות ראייה ותראו שיש בעיה שלא יושבת רק בתהליכי התכנון, שהיא לא יושבת רק במגרש של הממשלה.
צביה אפרתי: היא יושבת בעוד מגרשים, גם במגרש של האזרח והמגרש שלו הוא מגרש של כסף, פשט.
צביה אפרתי: זה עולה הרבה כסף לבנות על פי חוק.
צביה אפרתי: אומנם כל המנגנונים של הסבסוד טובים, קיימים ויורחבו, אך יש בעיה אחת שבגללה עצרנו במידה מלאכותית את תהליכי השיווק ב-2010-2011 והיא הנושא של עדיפות לאומית.
צביה אפרתי: יש החלטת ממשלה לעדיפות לאומית.
צביה אפרתי: החלטת הממשלה מגדירה את המפה ומטילה על כל משרד ליצור את המפה הפנימית של עצמו והיא קובעת שהמשרד צריך להסתדר באותו תקציב.
צביה אפרתי: המשרד לא יכול להסתדר באותו תקציב בנושא סבסוד הפיתוח, מפני שביישובי עדיפות א' היו בעבר 4 יישובים בלבד והמבנה של התקציב בנוי רק על סבסוד בהיקף קטן, אני לא מדברת על תוכנית החומש.
צביה אפרתי: לכן כל מפה שנעשה וכול אלטרנטיבה שלא נבדוק להגדרת המפה הזאת לאזורי עדיפות א' ו-ב', תכניס לנו הרבה יישובים ערביים שבצדק צריכים להיכנס למפת הסבסוד.
צביה אפרתי: אנחנו נגיש את המפה הפנימית של המשרד לממשלה.
צביה אפרתי: לא יעזור כלום, המסגרת התקציבית לסבסוד חייבת לגדול כי בלעדיה אנחנו לא יכולים לתהליכים של שיווק מספיק.
צביה אפרתי: תכנון קרקע פרטית הוא אירוע חדש.
צביה אפרתי: עשינו פיילוט בשנת 2005 אך אני לא יכולה להתהדר בפיילוט הזה.
צביה אפרתי: הכנסנו לפיילוט 3 יישובים, ביניהם דיר אל אסד ונצרת, אך אף אחת מהתוכניות האלה עוד לא הגיעה למצב של אישור.
צביה אפרתי: בשנים 2010-2011 הוצאנו התחייבויות כספיות גדולות מאוד במסגרת התוכנית של 13 היישובים.
צביה אפרתי: הכנסנו שם כללים – לפעמים גם חרקנו שיניים – אבל בסיכום עם משרד האוצר ועם וועדת ההיגוי ועם מר אימן סייף, הכנסנו גם אתרים שבהם הייתה בנייה בלתי חוקית, ושבעצם עד 50% מהקרקעות האלה עם לגאליזאציה.
צביה אפרתי: אתם צריכים לדעת שתכנון קרקע פרטית כרוך בקושי גדול, הגם שאנו נותנים מימון בכול היישובים האלה.
צביה אפרתי: זה נתח כספי מאוד גדול גם למודד וגם לשמאי כדי לעשות את כל התהליך עד סופו, כולל איחוד וחלוקה.
צביה אפרתי: לרשות המקומית שנכנסת לאירוע הזה מאוד קשה להוביל את התהליך.
צביה אפרתי: אני רוצה שתהיו מודעים שתהליך התכנון של קרקע פרטית הוא מאוד קשה גם לעירייה, שאנחנו עושים לה הכוונה מקצועית.
צביה אפרתי: ככול שהתוכנית הזאת תורחב, נשמח ללכת לכול הרשויות המקומיות ולסייע בתכנון הקרקע הפרטית.
צביה אפרתי: אבל זה אירוע שהוא עתיר זמן.
צביה אפרתי: אף מקום יהודי, ערבי, דרוזי, לא יכול להיבנות בלי שבנושאי התשתית של היישוב לא נפתרו הבעיות של הביוב ושל אספקת המים ולא חשוב איזה יישוב זה.
צביה אפרתי: בבית שאן לא בנו 10 שנים כי לא היה פתרון קצה לביוב.
צביה אפרתי: אם אנחנו לא פותרים את החסמים האלה של התשתיות הלאומיות, גם אם תוכנית בתוקף, אי אפשר יהיה להוציא היתרים וחייב השלטון המקומי, יחד עם המוסדות הלאומיים שעוסקים בתחום הזה לפתור את הבעיות אחת אחת ואנחנו מוכנים לסייע.
גאלב מג'אדלה: תודה לצביה אפרתי.
גאלב מג'אדלה: בטרם נתחיל בסיכום קצר מאוד, אני רוצה לומר, גם בישיבות של הוועדות הקודמות שקיימנו בפורומים מצומצמים יותר עם משרדי הממשלה, גב' צביה אפרתי, הייתה להם תרומה גדולה, גם במחוזות חיפה והצפון.
גאלב מג'אדלה: אני רוצה להמליץ לכולנו לצאת מהקופסה.
גאלב מג'אדלה: אתם בעצמכם אמרתם שכאשר יש קרקע פרטית, התכנון הוא אחר, ההתייחסות היא אחרת, יש בעיות תקציביות ויש בעיות מימון.
גאלב מג'אדלה: אני רוצה לתקן אותך בדבר אחד ואני מצטער לשמוע זאת פעם שנייה, אתם חושבים שבנייה לא מורשית היא יותר זולה.
גאלב מג'אדלה: אתם טועים.
גאלב מג'אדלה: אני אומר לך באופן הכי ברור, בנייה לא מורשית היא לא משתלמת, היא יקרה.
גאלב מג'אדלה: קודם כול, הבית בסכנת הריסה, לפני זה הוא בתשלום שנתי של קנסות בגובה של עשרות אלפי שקלים, לפני זה – משהו שאת לא יודעת – הוא מקבל חשמל ממרחק של 200 מטר.
צביה אפרתי: אתה מכיר את המושג "מצליח"?
גאלב מג'אדלה: אני מכיר את רינה מצליח, את המושג עדיין לא.
גאלב מג'אדלה: הדבר הנוסף שאני רוצה לומר לך, הוא לא מקבל חשמל כי אין לו טופס 4, הוא מחובר לבית במרחק של 200 מטר, הוא משלם גם עבור בעל הבית שנותן לו חשמל וגם עבור הבן שלו.
גאלב מג'אדלה: זה לא משתלם, בשום דרך זה לא משתלם.
גאלב מג'אדלה: כל החובות של תשלום ברמה המקומית של הרשות חלות עליו, מארנונה ועד אחרים.
גאלב מג'אדלה: אחר כך הוא נדרש לשלם גם עבור הכביש, העירייה לא סוללת כביש בלי שהוא ישלם 50%.
גאלב מג'אדלה: בסך הכול בנייה לא מורשית לא משתלמת בשום דרך ובשום בחינה והיום יש תודעה.
גאלב מג'אדלה: מי בונה היום?
גאלב מג'אדלה: זוגות צעירים.
גאלב מג'אדלה: צעירים היום הם בעלי תודעה והכרה והשכלה, לא צריך לומר להם את הדבר הזה, הם יודעים את זה מצוין.
גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר לכם תוציאו לכם את זה מהראש.
גאלב מג'אדלה: אתם תיזמו, אתם תצאו מהקופסה, אתם תתאימו את התוכניות שלכם לתנאים האובייקטיביים של התכנון.
גאלב מג'אדלה: למר שמאי אסיף יש זכות גדולה בזה שביחד איתי ישב לפני 6 שנים על תוכניות מפורטות.
גאלב מג'אדלה: את יודעת מה היה קודם?
גאלב מג'אדלה: תוכנית מתאר והרחבת את הקו הכחול לוקחים 20 שנה.
גאלב מג'אדלה: באנו ואמרנו, בואו ונעשה תוכניות מפורטות לשכונה מסוימת, ל-40-50 דונם, ניתן מענה ל-140-170 דירות לזוגות צעירים, זה עבד.
גאלב מג'אדלה: יצאנו מהקופסה ואמרנו היישוב יקים תוכניות מפורטות בכול הכיוונים של יישוב ואחר כך יהפוך אותם לתוכנית מתאר אחת גדולה.
גאלב מג'אדלה: יצאנו מהקופסה לרגע אחד.
גאלב מג'אדלה: אני חוזר ואומר לך, צחי דוד, ראית איך ד"ר גרא עשה את המינהל עשירים בין לילה, אם היו משתמשים בחוכמה של שיווק הקרקע ושל השימוש הנכון.
גאלב מג'אדלה: אם לא תתנו תקציב למשרד השיכון ואם לא תתנו תקציב למשרד הפנים כדי ליזום תוכניות מפורטות, מינון מלא של תכנון ישיר.
גאלב מג'אדלה: אתן לך דוגמה פשוטה, אריק שרון נתן לי, בשנת 2005, 40 מיליון שקל וקידמנו 17 תוכניות מתאר ביישוב הערבי בחצי שנה, כי קיבלו מהנדס שעבד אצלם, מבחינתם בחינם, יום ולילה וקידם להם את התוכניות.
גאלב מג'אדלה: אני מסכים ומקבל מה שאומר הממונה על המחוז שראשי הערים לא רוצים להפקיע קרקע אבל תפקידנו להיות גם המפקחים עליהם, למה הם לא מבצעים את חובתם?
גאלב מג'אדלה: אף אחד לא רוצה שיתנו דרך מהקרקע שלו אבל אם לא תהיה דרך אף אחד לא יוכל לעבור.
גאלב מג'אדלה: אי אפשר לעבור באוויר.
גאלב מג'אדלה: לכן אני חוזר ואומר, בואו נצא מהקופסה, בדיון הבא נביא יותר דברים קונקרטיים מצד אחד ומצד שני נביא דברים יותר מקוריים.
גאלב מג'אדלה: גם נשתף את הקהילה כי זה הדבר החשוב ביותר בעניין הזה.
גאלב מג'אדלה: העיקרון היסודי בתכנון הוא שיתוף הקהילה.
גאלב מג'אדלה: אי אפשר לתכנן להם תמ"א במספר זה או במספר אחר מבלי שאנו משתפים את הקהילה.
גאלב מג'אדלה: לגבי המימון, צחי, זה ישתלם לאוצר בסוף.
גאלב מג'אדלה: תבדקו את זה במשקפיים שלכם, המקצועיות, אתה תראה שזה משתלם לכם.
גאלב מג'אדלה: אתם שמים 100 מיליון ומקבלים, באופן עקיף כמדינה, כממשלה, כמשרד פנים, כמשרד שיכון, כרשות מקומית – שהיא גם מדינה – הרבה כסף, יותר מזה.
גאלב מג'אדלה: אני מודה לכל אלו שנטלו חלק בדיון, גם לאלו שהגיעו באיחור וכיבדו אותנו בהשתתפותם.
גאלב מג'אדלה: אנחנו נודיע הפעם שבועיים מראש על הדיון הבא ואני מקווה שהוא יהיה דיון מסכם ואני מקבל את ההצעה שהוועדה שלנו תהיה מנוף ומעקב לוועדת טרכטנברג והמלצותיה בכול מה שקשור לדיור ביישוב הערבי.
גאלב מג'אדלה: תודה רבה לכולם.
משה גפני: לפני שאנחנו עוברים לסדר היום, אני מבקש שתי הודעות.
משה גפני: הודעה אחת לגבי חוק האכיפה המנהלית של הרשות לניירות ערך.
משה גפני: סוף סוף, בסייעתא דשמיא, ובעזרת השם יתברך וב- מה עוד?
משה גפני: – אנחנו סיימנו - - -
חיים אורון: לנו לא היה שום תפקיד בזה.
משה גפני: זה החוק, חבר הכנסת אורון.
משה גפני: זה פי שלוש וחצי מאשר חוק ההסדרים.
משה גפני: על כל פנים, אני ביקשתי מהיועצת המשפטית של הוועדה לא לחזור – היו דיונים עם הרשות לניירות ערך ועם איגוד החברות, והיה דיבור אולי לחזור לוועדה.
משה גפני: זה היה בעיני הסיוט הכי גדול, ואני ביקשתי, במסגרת ההחלטות של הוועדה, להגיע לנוסח חוק כפי שסיכמנו פה ובסופו של דבר הגיעו לנוסח הזה.
משה גפני: נשארה בעיה אחת לגבי הנושא של הפרה זניחה.
משה גפני: הפרה זניחה – הסיכום היה שבזה לא ילכו לאכיפה מנהלית, אלא ילכו לקנס כספי.
משה גפני: עיצום כספי, יותר נכון.
משה גפני: ואני אומר, בשם הרשות לניירות ערך, שיש התחייבות של הרשות לוועדה שהפרות זניחות, שזה יותר מזוטי דברים – לא הזוטי דברים, יותר מזוטי דברים – לא יובאו למסלול של אכיפה מנהלית.
משה גפני: אני מבקש שזה יירשם בפרוטוקול, זו ההודעה של הרשות.
משה גפני: הנוסח יונח – או הונח כבר?
שגית אפיק: הונח.
משה גפני: הונח על שולחן הכנסת.
משה גפני: אני, את הרביזיה שבשעתו, לאחר קבלת החוק, הסרתי, לאחר שהגיעו להסכמות עם כולם, גם עם הרשות לניירות ערך וגם עם איגוד החברות.
משה גפני: וזהו.
משה גפני: אנחנו, בעזרת השם, סיימנו את העניין הזה.
משה גפני: אז תעשי לוח תיקונים – הוועדה מחליטה לעשות לוח תיקונים.
משה גפני: אז זו הודעה אחת.
משה גפני: ההודעה השנייה: רבותיי, אתמול אישרנו את תקנות התקשורת, ואנחנו לא אישרנו שזה יהיה רטרואקטיבי, ולכן זה צריך לחול בתאריך 16 בינואר.
משה גפני: התברר, בדיעבד, שהתקנות שהממשלה הביאה היו מהאחד בינואר, ולכן התקנות שהיו כאן ומה שאושר בוועדה, לא חפפו, ולכן נצטרך לעשות את התיקון הזה וזה יחול רק ב-16 בחודש.
משה גפני: בתחילת השבוע הבא נצטרך להביא את התיקון הזה.
משה גפני: עד כאן ההודעות, ועכשיו אני עובר לדיון הרציני שאנחנו מקיימים הבוקר.
משה גפני: אני מקדם בברכה את ראש עיריית ירושלים, ניר ברקת.
משה גפני: את סגנו, הרב פינדרוס, את החברים האחרים - - -
ניר ברקת: שלושה סגנים יש פה.
משה גפני: תגיד את השמות שלהם.
משה גפני: אני לא את כולם מכיר, אני לא ירושלמי.
ניר ברקת: דוד הדרי, מחזיק תיק כספים.
משה גפני: יפה, כן.
ניר ברקת: מאשה.
ניר ברקת: גם כן סגנית ראש עיר.
משה גפני: מאשה.
משה גפני: עכשיו אני מכיר.
ניר ברקת: יש כאן את מנכ"ל עיריית ירושלים הנכנס.
יוסי היימן: תודה רבה.
ניר ברקת: יוסי היימן.
ניר ברקת: יש פה גזבר העירייה, יש פה חברי מועצה נוספים, אלישע, החבר הלפרין.
משה גפני: כן, הנה.
ניר ברקת: ראש הסגל נמצא כאן אתנו.
משה גפני: אני מבקש לומר לוועדה כדלהלן: דיבר אתי ראש עיריית ירושלים, ודיבר אתי סגנו, ידידי הרב יצחק פינדרוס, דיבר אתי גם בעניין הזה, כמה פעמים.
משה גפני: ואני מבקש, לפני שאני מאפשר לראש העיר להציג את הדברים, לומר כדלהלן: תראו, ירושלים היא עיר הבירה של מדינת ישראל, לפני שנדבר על מכלול של הדברים – אני לא מכיר את העולם.
משה גפני: אבל אני לא מאמין שיש מדינה אחת בעולם שתאפשר לעיר הבירה שלה להגיע למצבים כספיים שלא באשמתה – זאת אומרת, אם המצב הוא שהעירייה מתנהלת לא טוב, או משהו לא בסדר, אז זה דבר אחר.
משה גפני: אבל אם אנחנו מדברים על הניהול השוטף והרגיל – אני לא חושב שיש מדינה אחת בעולם שתאפשר שמצבה הכלכלי של עיר הבירה שלה יתנהל בצורה – או שיהיה במצב – כל כך קשה.
משה גפני: עכשיו, מדינת ישראל מכירה בעניין הזה.
משה גפני: בניגוד לכל הרשויות האחרות, מדינת ישראל נותנת מענק בירה, יש תקציבים מיוחדים שמיועדים לירושלים.
משה גפני: מה שקרה בתקופה האחרונה זה שבעצם, מענק הבירה נשאר אותו דבר, המטלות שהממשלה החליטה להטיל על עיריית ירושלים הן מטלות חדשות, שבעצם יוצרות מצב שיקרה אחד מהשניים: או שיעלו את הארנונה, שהיא בלאו הכי גבוהה מאד, או שיפסיקו לתת שירותים כאלה שהם שירותים חיוניים לתושבי הבירה, לתושבי ירושלים.
משה גפני: ירושלים מיוחדת, בניגוד לערים אחרות.
משה גפני: ירושלים היא עיר שמכל הדתות, מכל העולם, באים אליה.
משה גפני: עיר שהיא בעצם המיצג המרכזי שמדינת ישראל מראה לעולם.
משה גפני: ולכן, ההתנהלות של הממשלה בעניין הזה צריכה להיות שונה, באופן דרסטי.
משה גפני: אבל, מי אני שאני אומר את הדברים, כשיש פה את ראש העיר?
משה גפני: בבקשה, ניר ברקת.
ניר ברקת: קודם כל בוקר טוב.
ניר ברקת: תודה רבה ליושב ראש ולחברי הכנסת, שמכבדים אותנו כאן.
ניר ברקת: נמצאים כאן יחד אתי מספר לא מבוטל מחברי הנהלת העיר – יצטרפו עוד כמה בדרך – והדרג המקצועי בעיריית ירושלים.
ניר ברקת: אני רוצה להתחיל דווקא בדברים החיוביים.
ניר ברקת: אני חושב שבשנתיים האחרונות הנהלת העיר – הדרג המקצועי, הדרג הנבחר ואנוכי – הצלחנו לייצר אווירה, כבוד היושב ראש, אווירה מאד טובה בעיר.
ניר ברקת: עם צמיחה כלכלית, צמיחה תרבותית.
ניר ברקת: אנחנו רואים את זה בגידולים במספר לא מבוטל של הפרמטרים.
ניר ברקת: גידול דרמטי בתיירות, בתפוסה בבתי המלון, באווירה, ולצד זאת גם הגדלנו הכנסות בצורה משמעותית, הכנסות עצמאיות של העירייה, העמקנו גבייה – עשינו גם פעולות לא פופולאריות, על מנת לאפשר מרחב גדול יותר של פעילות במערכת העירונית.
ניר ברקת: אני מאד אופטימי ביכולת שלנו לחולל שינוי כיוון בעיר ירושלים, שסבלה, ועדיין סובלת, ממספר גדל והולך של העניים בעיר, מהגירה שלילית של מעמד סוציו-אקונומי בינוני-גבוה.
ניר ברקת: ירושלים יכולה, ויש לה את הפוטנציאל, לממש את הפוטנציאל הגדול שיש בה.
ניר ברקת: זאת, בתנאי שנדע לשלב ידיים – עירייה, מדינה, תורמים, תושבים – כל אחד ייתן את חלקו, על מנת להמשיך ולפתח את הקו החיובי שאותו התחלנו.
ניר ברקת: הניסיון שלי, כמי שבא מהמגזר הפרטי: אני רואה את השינויים האלה מתחילים לקרות, ברור לי שזה מחייב רתימה רחבה של כלל המערכות.
ניר ברקת: לצערי, אנחנו עדיין לא הצלנו, לפרמל – להגיע לנוסחה, של כיצד מדינת ישראל – הממשלה – נרתמת ושותפה למהלכים, ובמהלך החודשים האחרונים הרמנו סידרה של דגלים כלפי האוצר, כלפי הממשלה, ואנחנו עדיין לא שם, לצערי.
ניר ברקת: עיריית ירושלים עוד לא התחילה דיוני תקציב, שכן מסגרות התקציב שלנו קצרות יחסית לשנה שעברה ואני, ברשותכם, רוצה לפרט בהיבט על, את המצב שבו אנחנו נמצאים.
ניר ברקת: ירושלים – במהלך השנה האחרונה הועמסו עלינו דברים שלא תלויים בעיריית ירושלים, למעלה מ-100 מיליון שקל תוספות לתקציב העירוני.
ניר ברקת: הפטורים בעיר ירושלים – וזו החלטת מדינה, ממשלה, שאנחנו לא מתווכחים אתה – גדלו מ-505 מיליון שקלים פטורים מארנונה, לצפי של 550 מיליון שקל פטורים מהארנונה לעיר הבירה במדינת ישראל.
ניר ברקת: לצד הפטורים האלה תקנת ירושלים, שבעבר היתה כמעט 13% מהתקציב העירוני, אותה תקנה שבאה לתת העדפה לעיר ירושלים – ורואים את זה כאן בשקף שמונח לפנינו – ב-2000 היא היתה 269 מיליוני שקלים, כ-12.87% מהתקציב העירוני, בהדרגה נשחקה, ועומדת היום בספרים שאישרה הכנסת על 170 מיליון שקל ל-2011.
ניר ברקת: שזה פחות מ-5% מהתקציב העירוני.
ניר ברקת: זאת אומרת, אנחנו מדברים על עיר שלמרות שהעירייה הגדילה את ההכנסות העצמיות שלה, מושתות עליה, בעצם, תוספות תקציביות על ידי המדינה, התקנה נשחקת, ובדיונים שיש לנו עם משרד האוצר, בעצם נדרש מאתנו להתמודד עם המציאות בעיקר בעצמנו, או לגלגל את זה על התושבים.
ניר ברקת: האם יעלה על הדעת שבעיר, שבה ממילא משלמי הארנונה הם מהגבוהים בארץ, הגבוהים ביותר במדינת ישראל, ימשיכו לסבסד את חלקה של המדינה, שלא שמה כתף?
ניר ברקת: או, חלילה, שאנחנו ניאלץ לא לתת את הפטורים שמקובלים בכל המדינה?
ניר ברקת: לנזקקים באמת?
ניר ברקת: או, חלילה, שבשקל לתושב לשנה בשירותים – העיר ירושלים נמצאת היום בכמעט שליש מתל אביב, בחישוב ריאלי.
ניר ברקת: על כל שלושה שקלים שיש בעיריית תל אביב לתמוך בפעולות בתושבי העיר, לעיר ירושלים יש שקל.
ניר ברקת: אנחנו, בעיר ירושלים, לפני שנדבר על הבקשות שלנו מהמדינה, נדרשים בעצם, עם יד אחת קשורה מאחורי הגב ועם עין אחת מכוסה, להתמודד עם מציאות שהיא לא פשוטה.
ניר ברקת: במיוחד בימים אלו, שבהם עומדים בפנינו, העיר ירושלים, המדינה, העם, אתגרים לא מבוטלים.
ניר ברקת: העולם כולו מסתכל, כיצד המדינה נרתמת, כיצד העירייה נרתמת, כיצד התושבים נרתמים לחזק את ירושלים, ובעת הזו אנחנו נדרשים על ידי האוצר להיכנס לקיצוצים, או לחליפין להקטין את הפטורים, או לחליפין להעמיס עוד יותר ארנונה לתושבים.
ניר ברקת: אני טוען שמדינת ישראל צריכה להבין את החשיבות ואת הרגע ההיסטורי, ולהבין שירושלים, כפי שאמרת, כבוד היושב ראש, הרב גפני, היא לא סתם עיר.
ניר ברקת: ההצלחה שלנו בעיר ירושלים מקרינה, לא רק לגבי תושבי העיר, ולא רק למבקריה, אלא לעם ישראל כולו ומעבר לכך.
ניר ברקת: לכן, אנחנו צריכים לפרמל את מערכת היחסים בינינו לבין המדינה.
משה גפני: לא הבנתי את המילה הזאת.
ניר ברקת: לפרמל – לנסח נוסחה ברורה.
קריאה: פורמולה.
משה גפני: לפרמל.
משה גפני: אני יכול להשתמש בזה למשהו אחר?
אורי אריאל: כמו לפרזל.
משה גפני: לא, יש לי משהו.
אורי אריאל: לא פורמלין.
אורי אריאל: לא לשים את הח"כים בפורמלין.
ניר ברקת: אני חייב לומר שהתובנה הזאת, אני חושב שהיא רווחת, בוודאי בקרב הנהלת העיר מקיר לקיר.
ניר ברקת: בוודאי ברמת הכנסת והממשלה.
ניר ברקת: אבל אנחנו לא יכולים להמשיך ככה, כבוד היושב ראש.
ניר ברקת: אנחנו לא יכולים להמשיך כשהדרישות של המדינה זה צמצומים, במקום להמשיך ולפתח את העיר ירושלים.
ניר ברקת: הגענו לרגע האמת, ואני לא רוצה יותר מדי לדבר, אני חושב שהדברים הם יחסית מאד מאד ברורים.
ניר ברקת: מדינת ישראל, הממשלה, כל מה שהם צריכים לעשות, זה להבין את המצב ולסייע לנו, לא במינימום, לא מתחת למינימום, אלא לתת לנו יותר משאבים לפתח את העיר, ולהבין שהתקציב השוטף של העיר ירושלים – שימו בצד את הדברים האחרים – התקציב השוטף של עיריית ירושלים חייב להיות לא רק מאוזן, אלא בתוספת, על מנת שנוכל לעמוד באתגרים שעומדים בפנינו.
ניר ברקת: והם לא מבוטלים.
ניר ברקת: אנחנו יודעים מה לעשות עם המשאבים, אנחנו יודעים איך לפתח – הוכחנו את זה בשנתיים האחרונות – אנחנו צריכים את הגיבוי של הממשלה ושל הכנסת.
ניר ברקת: תודה, אדוני.
משה גפני: יש מישהו מהעירייה - - -
אורי אריאל: אני צריך לצאת, אז ברשותך.
משה גפני: חבר הכנסת אורי אריאל, בהסכמתו של חבר הכנסת עתניאל שנלר, שלך יש הצעה לסדר בעניין.
אורי אריאל: אדוני, ראש עיריית ירושלים, אני מבקש לקצר: קיבלנו נייר של מרכז המידע והמחקר של הכנסת על ירושלים.
אורי אריאל: אני מציע להסתכל על החומר – אני לא הספקתי.
אורי אריאל: קיבלנו אותו הבוקר, עכשיו.
אורי אריאל: אבל אם מסתכלים על הנתונים הם מדאיגים.
אורי אריאל: הטבלה הראשונה בעמוד 2 על מאזן הגירה פנימי בערים נבחרות בישראל, גם אם זה לא נכון – ונדמה לי שיש פה איזושהי הפרזה, נדמה לי.
אורי אריאל: אני לא ראיתי את חומר הגלם – ב-2008 4.2% ירידה באוכלוסייה וב-2009 ירידה של 8%, זה נתון - - -
קריאה: זה לא 8%, - - - זה לא מדויק.
אורי אריאל: אבל גם – בסדר גמור.
אורי אריאל: תודה על התיקון.
אורי אריאל: זה פי שתיים מ-2008, ואני אומר:
אורי אריאל: גם אם זה לא מדויק, זה נתון מדאיג.
אורי אריאל: שאתה הרי עובד עליו כל הזמן כדי לשנות אותו.
אורי אריאל: אוכלוסיות צעירות, אוכלוסיות כלליות וכן הלאה וכן הלאה.
אורי אריאל: עכשיו, אנחנו מבינים הרי מה קורה בירושלים בתחום הדיור.
אורי אריאל: אין את תוכנית ספדי, אין את הבניה במזרח העיר כי ראש הממשלה שם על זה וטו מדיני, ואין דיור בירושלים.
אורי אריאל: מחירי הדיור עולים בכל הארץ בחמש שנים ב-100%, ובירושלים עוד יותר.
אורי אריאל: נו, ממש עידוד להביא זוגות צעירים ואנשים וכולי וכולי, לירושלים.
אורי אריאל: לצערי הרב, הממשלה לא נוקטת בפעולות מספיקות.
אורי אריאל: יש בדוח הזה בהחלט גם הטבות שירושלים נהנית מהן, ויש כאלה.
אורי אריאל: צריך לומר אותן.
אורי אריאל: אבל זה רחוק מלהיות מספיק, ולא נותן תשובה למה שאנחנו רוצים לראות בירושלים כעיר בירה, כעיר גדולה שמתפתחת כל הזמן, בכל התחומים.
אורי אריאל: גם בחינוך, גם בתחבורה וכן הלאה.
אורי אריאל: חלק מהתשובות יועלו היום, אני מקווה, בחוק שמובא על ידי שדולת ירושלים בתיאום עם עיריית ירושלים.
אורי אריאל: אני רוצה להודות לקואליציה שהסכימה ללכת פה לקראת ולתמוך בחוק הזה, הוא חוק תקציבי, אפילו הייתי אומר אולי חוק תקציבי גדול, אני מעריך שיהיו בו שינויים, אבל זה נשאיר לדיונים במליאה ובוועדות.
אורי אריאל: יש חוק ששדולת ירושלים הכינה.
משה גפני: לא שמעתי על זה.
אורי אריאל: יעלה היום.
אורי אריאל: יש לו שלוש מטרות עיקריות.
אורי אריאל: האחת זה מענק הבירה, שתיים זה דיור בר השגה, ושלוש זה ענייני התעסוקה למיניהם, בקונספט מאד כללי.
אורי אריאל: ענייני התעסוקה נענו חלקית על ידי חוק ההסדרים, כאשר ירושלים הוכרה לכמה דברים, עדיין לא מספיק.
אורי אריאל: בכל אופן, אני מקווה שהחוק היום יקדם אותנו בצעד משמעותי לעוד קצת מכל דבר, ואני מאד מבקש מחברי הכנסת להיות בהצבעה הזאת על החוק – ואולי חברי העירייה יוכלו לעזור בזה, לדאוג שכל אחד ומפלגתו באמת יהיה פה, מקיר אל קיר, בהסכמה מלאה ונריץ את זה.
משה גפני: אתה החתמת אותנו על החוק הזה?
אורי אריאל: אני יכול להגיד לך אם אתה חתום.
משה גפני: מפני שאם כן זה לא נורא ואם לא – אז זו בושה.
משה גפני: על כל פנים, אני מודה לך, חבר הכנסת אורי אריאל.
גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אורי אריאל לא הבהיר אם זה חל על מזרח ירושלים.
אורי אריאל: גאלב, אני רואה שאתה לא ישן בלילה, אבל אני רוצה להרגיע אותך: זה חל על כל תושבי ירושלים.
גאלב מג'אדלה: שלא תגיד אזרחי ירושלים.
גאלב מג'אדלה: יש הבדל.
משה גפני: רבותיי - חבר הכנסת אורי אריאל, אני מודה לך.
משה גפני: אני רק מבקש להעיר את תשומת לב חברי הוועדה, ואני רוצה לומר לראש העיר וחבריה: בחוק ההסדרים אנחנו אישרנו את חוק עידוד השקעות הון.
משה גפני: חוק מאד חשוב, מאד רציני, הוא טוב למדינת ישראל, אבל ירושלים נקבעה בחוק.
משה גפני: איך אתם אומרים, אצלכם?
משה גפני: לנצח נצחים?
אורי אריאל: סלע קיומנו.
משה גפני: סלע קיומנו.
משה גפני: ירושלים נקבעה כאזור עדיפות א'.
אברהם מיכאלי: אני מקדם בברכה את יושב ראש סיעת יהדות התורה.
מנחם אליעזר מוזס: יליד ירושלים, תושב ירושלים.
אורי אריאל: היושב ראש, אפשר להתחיל את הדיון.
משה גפני: אפשר להתחיל, חבר הכנסת מוזס?
משה גפני: תסדרו לו מקום, אחרת הוא מעיף אותי מהסיעה.
משה גפני: אנחנו קבענו, אדוני ראש העיר, חברי מועצת העיר, קבענו בחוק שירושלים היא אזור עדיפות בכל מקרה - -
ניר ברקת: זה מאד חשוב.
משה גפני: לא ניתן לשינוי, וזה עבר פה בהחלטה, לגבי הסעיף הזה פה אחד.
משה גפני: חבר הכנסת עתניאל שנלר.
משה גפני: אבל אם אפשר דקה, הרב פינדרוס ביקש – בסדר?
משה גפני: הרב פינדרוס בבקשה.
משה גפני: אחרי זה חבר הכנסת עתניאל שנלר יציג את ההצעה שלו גם בעניין הזה.
משה גפני: הרב פינדרוס, בבקשה.
יצחק פינדרוס: תודה.
יצחק פינדרוס: אל"ף, אני רוצה להודות לך, אדוני היושב ראש, על קיום הדיון כאן, זימון הדיון, מיידית לאחר שדיברנו.
יצחק פינדרוס: אני חושב שראש העיר דיבר בהרחבה על הבעייתיות ועל הנושא הבעייתי.
יצחק פינדרוס: רק אני חושב, אדוני היושב ראש, שחסר משהו אחד פה בדיון: שר האוצר לא נמצא כאן.
אברהם מיכאלי: הוא שלח מישהו עם צ'קים.
אברהם מיכאלי: הוא נמצא פה, אל תדאג.
יצחק פינדרוס: אם נמצא כאן נציג אוצר שיכול להתחייב לפתור את הבעיות של ירושלים, הוא - - -
משה גפני: התשובה: לא.
משה גפני: יש פה נציג אוצר – אני רוצה שתדע את סדרי הדיון.
משה גפני: יש פה נציגת האוצר – קרן נמצאת פה?
משה גפני: יש פה את נציגת האוצר – היא לא תוכל לתת תשובות, אני אומר לך מראש.
משה גפני: אנחנו נשמע אותה.
משה גפני: היא אישה מלומדת, היא תגיד את הדברים כמות שהם.
משה גפני: המטרה של הישיבה הזאת: להציג ולהציף את הנושא של ירושלים על סדר היום.
משה גפני: אנחנו לא נסתפק בדיון הזה.
משה גפני: הדיון הזה – שר האוצר לא אמור לבוא לפה, מכיוון שאין עכשיו את מסקנות דוח ששינסקי.
משה גפני: הוא יהיה פה ביום שני, בעזרת השם.
משה גפני: אז עכשיו הוא לא נמצא.
משה גפני: אנחנו לא נניח לעניין הזה עד שהעניין הזה יבוא על פתרונו, ואני מקווה שזה יקרה מהר.
יצחק פינדרוס: אם ככה, אדוני היושב ראש, דבריי מיותרים.
יצחק פינדרוס: אני חושב שאמרת אותם יותר טוב ממני.
יצחק פינדרוס: אמרת שיבוא - - -
משה גפני: הפריימריס אצלנו – אתה תתמוך בי?
יצחק פינדרוס: תמיד.
משה גפני: תודה, הרב פינדרוס, תודה.
גאלב מג'אדלה: זו הסיבה לקיום הדיון, אני מבין.
משה גפני: בגלל הפריימריס בדגל התורה.
גאלב מג'אדלה: עכשיו הבנתי.
מנחם אליעזר מוזס: ביהדות התורה.
משה גפני: ביהדות התורה.
אורי אריאל: אתם רוצים התייעצות סיעתית?
משה גפני: חבר הכנסת עתניאל שנלר, בבקשה.
עתניאל שנלר: ההצעה הגיעה לסדר היום לכאן, לאחר שהממשלה ביקשה שלא להזדרז בתהליך חקיקה על הצעת חוק 131918, שעסקה בחוק ירושלים, בירת ישראל – מענק הבירה.
עתניאל שנלר: הממשלה ביקשה שהדבר יעלה באמצעות הממשלה היום, ויצטרף לחוק הנותן היבט רחב יותר, וכנראה, יחד עם השדולה המצוינת בראשות חבר הכנסת אורי אריאל, שדולת ירושלים, תצטרך להיכלל בתוכו.
עתניאל שנלר: ואני מדבר רק על מרכיב אחד: מענק הבירה.
עתניאל שנלר: על מענק הבירה, בחוק הזה, חתמו כל סיעות הבית.
עתניאל שנלר: אני מתחיל בעניין הזה בכוונה.
עתניאל שנלר: החל מסיעת מרץ – חבר הכנסת ניצן הורוביץ – דרך חברי הכנסת של יהדות התורה – ולא ניכנס עכשיו איזה חלק, כי כולם חתמו – דרך הבית היהודי, ש"ס, האיחוד הלאומי, ישראל ביתנו, הליכוד ו-22 חברי סיעת קדימה – השאר פשוט לא היו, אחרת גם הם היו חותמים – ואנשי מפלגת העבודה.
עתניאל שנלר: אין אף מפלגה יהודית בכנסת הזאת שלא חתמו על זה.
עתניאל שנלר: ירושלים הרבה יותר חשובה מהפוליטיקה ומהציניות שלנו.
עתניאל שנלר: ומשום שהנושא שמדובר פה לא קשור ליושבים בחדר הזה, הוא קשור לעולם היהודי כולו – לא רק לאזרחי ישראל, כי ירושלים היא מרכז העם היהודי ולא רק בירת ישראל – לכן, כל התייחסות לירושלים בקטגוריית "אחת הערים במדינת ישראל" – היא שגויה בהגדרה.
עתניאל שנלר: אמנם נכון, כל מה שקשור לירושלים בנושאים המוניציפאליים הרגלים, דין אחד לכולם.
עתניאל שנלר: זה לא הקטע שלי.
עתניאל שנלר: הקטע שאני רוצה פה לשכנע את הוועדה, אדוני היושב ראש – ואני רוצה לומר את זה לחברי וידידי אורי – אני רוצה שנעמוד על כך שבחוק שיעבור היום, בעזרת השם, בקריאה טרומית, נגבש במהלך הישיבה את מענק הבירה לא בתקציב, במהות.
עתניאל שנלר: כי היום התקציב יכול להיות 170 מיליון, ומחר יהיו מצוקות יהיה 70 מיליון – כך לא מנהלים בירה למדינה.
עתניאל שנלר: בירה, שיש לה תפקידים לאומיים שלא קשורים לירושלים.
עתניאל שנלר: אני אומר בהכנעה לראש עיריית ירושלים: ירושלים היא לא שלך.
עתניאל שנלר: היא של הדורות הבאים, הגרים בארצות הברית, לא פחות משלך.
עתניאל שנלר: לכן, צריכה להיות נוסחה.
עתניאל שנלר: הצעתי היא שהוועדה תשאף, במהלך תהליך חקיקה לאמץ נוסחה למענק הבירה.
עתניאל שנלר: אני, בחוק, הצעתי הצעה מסוימת.
עתניאל שנלר: לא בהכרח תקבל אותה, אבל צריכים לקבל הצעת נוסחה.
עתניאל שנלר: הצעתי: 10% מתקציב העירייה, יהיה תקציב ייעודי של הממשלה, 10% ייועד לפיתוח אירועים לאומיים ובין לאומיים ותוכניות ארוכות טווח שמבטאות את ירושלים כבירה ולא כירושלים – כנסים בין לאומיים, תיירות, כל הדברים – הצעתי שזה יהיה מדורג, בשביל שלא תהיה התנגדות, כנטל תקציבי רב על הממשלה, על תקציב המדינה.
עתניאל שנלר: הצעתי לחלק את זה לשלוש שנים בהדרגה, בפרופורציות כאלו או אחרות.
עתניאל שנלר: לכן אדוני, בשביל לא להאריך, אני אומר: כל סיעות הבית, כפי שציינתי, תומכות בעיקרון הזה.
עתניאל שנלר: אני מבקש שאנחנו, בתהליך הדיון בחוק, שאלת התקציב הזה תהיה על בסיס נוסחה ולא על בסיס תקציב.
עתניאל שנלר: אני מודה לך, תודה.
אורי אריאל: יישר כוח.
משה גפני: תודה רבה, אלישע פלג.
משה גפני: חבר מועצת עיריית ירושלים.
אלישע פלג: אדוני היושב ראש, חברי ועדה נכבדים.
אלישע פלג: אני כבר 36 שנה פוקד את הבית והזה, ועוד לא השתתפתי בישיבה כל כך חשובה מבחינתי לעתידה של ירושלים.