GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלי יחימוביץ': מישהו משחק כאן בשכר של אנשים שהולכים לקנות עם זה במכולת ולייבש אותם בלי משכורת?
שלי יחימוביץ': איזו מין הצעת עוועים זאת?
שלי יחימוביץ': יכול להיות שהוא מתכוון בשיטת זבנג וגמרנו לעשות את זה, אבל אני רוצה לגלות לכם סוד.
שלי יחימוביץ': גם אם הם לא יקבלו משכורת, זה לא יזיז לאף אחד.
משה גפני: הוא אומר איזושהי תוכנית כי אם אין שום תוכנית, הוא מתנגד לזה.
ליה שמטוב: יש תוכנית.
ליה שמטוב: הם ישבו עם האוצר.
ציון פיניאן: אם אין תוכנית, כל חודש נשב כאן.
שלי יחימוביץ': קודם כל, לקרוא את האוצר ואת משרד הביטחון לסדר כי הם רבים בינם לבין עצמם.
שלי יחימוביץ': שנית, אני רוצה לומר שאני נגד ועדה בראשותך שתעסוק בנושא.
שלי יחימוביץ': להגביר ווליום ולתבוע מהם להגיע להסדר.
שלי יחימוביץ': נגיד לקבוע ישיבה לעוד שבוע ולא בחירום כדי לשלם להם משכורת אלא כדי לדעת מה הם עושים.
שלי יחימוביץ': דבר נוסף הוא שאנחנו צריכים לתבוע מהם התחייבות לביטחון פנסיוני לעובדים הפורשים כי חלק מהעניין הוא לגרום להם לוותר, להשפיל אותם בצורה כזאת ולהזחיל אותם כך שהם גם יוותרו על הדרישות המוצדקות שלהם.
שלי יחימוביץ': דבר נוסף שהוא חיוני כדי שבכל זאת המקום הזה ימשיך לעבוד הוא שמשרד הביטחון יועיל בטובו להתחייב לאיזשהו צבר הזמנות בשיעור מסוים שיאפשר להם לחיות ולהתפרנס בכבוד.
משה גפני: רוחמה.
רוחמה אברהם-בלילא: כחוט השני מופיע בין כמעט כל חברי הכנסת שדיברו שהם כולם מכירים טוב את כל הסיטואציה של תע"ש.
רוחמה אברהם-בלילא: גם אני מכירה אותה החל מיומי הראשון בכנסת, כמעט מ-2003.
רוחמה אברהם-בלילא: הייתי שם בסיור, ראיתי את העבודה הנפלאה, פגשתי את אותם עובדים אבל הרומן הזה כבר נמשך יותר מדיי זמן.
רוחמה אברהם-בלילא: תמיד זה בא על גבם של העובדים.
רוחמה אברהם-בלילא: מבחינתי אדוני היושב ראש, אנחנו לא יכולים להרשות לסיטואציה בה עובדים יוצאים לעבודה, עובדים, משקיעים את מיטב זמנם ומרצם על מנת שהתוצרת תצא באופן הכי טוב והם לא מקבלים שכר.
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו לא יכולים להרשות ולתת לגיטימציה לכך שהם לא יקבלו שכר בשום צורה ובשום אופן.
רוחמה אברהם-בלילא: צריך להבטיח את העובדה שאם עובד יוצא לעבודה, הוא יקבל את שכרו בסוף החודש.
רוחמה אברהם-בלילא: מעבר לכך.
רוחמה אברהם-בלילא: אני כן חושבת שלמליאת הוועדה יהיה קצת קשה להיכנס כי על סדר יומה יש עוד הרבה נושאים כמו טרכטנברג, הדיור, משכנתאות ועוד.
רוחמה אברהם-בלילא: לכן אני מציעה שתמנה ועדת משנה מצומצמת בראשותך או לא, תחליט על כך אתה, והיא תבטיח מצד אחד את קידום התהליך וסיומו.
רוחמה אברהם-בלילא: הרי בין האוצר למשרד הביטחון לא צריך לעניין את הוועדה הזאת.
רוחמה אברהם-בלילא: צריך לראות מה הם הכללים, לפי מה אנחנו הולכים ואיך אנחנו מבטיחים את עצם העובדה שהעובדים הללו לא ייפלו בין הכיסאות, לא ייבשו אותם ויביאו אותם לידי מצב שהם יאמרו שייקחו את החברה בחינם אבל שיספקו להם את מה שהם מבקשים.
רוחמה אברהם-בלילא: לכן אני חושבת שצריכה לקום ועדה.
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו צריכים לתחום את הנושא בזמן.
רוחמה אברהם-בלילא: תכף נשמע מה יש להם לומר ובהתאם לזה אנחנו צריכים להכריע ויש לנו כלים לכך.
רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב ראש, יש לך כלים להביא את זה למצב של תכנון לוחות זמנים כך שאם האוצר או משרד הביטחון לא יעמדו בהם, לא נעשה שום העברה כזאת או אחרת לאותו משרד.
רוחמה אברהם-בלילא: יש לנו את הכלים לעשות את זה.
רוחמה אברהם-בלילא: אם אנחנו רוצים להתכנס, לסיים את זה ולחתוך את הסיפור הזה, יש לנו את הכלים ואנחנו צריכים לעשות את זה.
משה גפני: אגב, מה שדורון כהן אמר באותה ישיבה של ערב סוכות הוא שבחודש הבא לא רק הבעיה הפרוצדוראלית שצריך לאשר הלוואה אלא אין גם תקציב.
משה גפני: בחודש שעבר עוד היה תקציב.
רוחמה אברהם-בלילא: אתה זוכר את הלילות והימים הקשים של משבר השלטון המקומי, 2003-2005, כאשר גם שם עובדים לא קיבלו שכר למעלה מחצי שנה וועדת הכספים נדרשה להתכנס על מנת לחוקק חוק מיוחד כדי לאפשר את מתן המשכורות.
משה גפני: כן, אבל הבעיה מועצמת.
רוחמה אברהם-בלילא: אני אומרת שאם הוועדה הזאת רוצה, היא יכולה להיכנס לעניין ולפתור אותו.
יצחק וקנין: כל חודש שעובר, הבעיה יותר קשה.
משה גפני: כן, היא יותר קשה.
משה גפני: צריך לדעת את זה.
פניה קירשנבאום: אדוני היושב ראש והחברים, להגיד שאני יכולה לומר שיש לי איזה פתרון, בוודאי לא, אבל כמה נקודות שאני רוצה להתייחס אליהן.
פניה קירשנבאום: קודם כל, אני צריכה לציין שהמנכ"ל או מישהו התקשר.
פניה קירשנבאום: דיברו אתי.
פניה קירשנבאום: אני לא באה לגמרי עם דף לבן.
פניה קירשנבאום: הייתה אתי שיחה וביקשו באמת לתמוך בנושא הזה של רשת הביטחון לפנסיה.
פניה קירשנבאום: בנקודה זאת אני רוצה לומר שהרי כמו שאנחנו מחזיקים את צבא מדינת ישראל, זה חלק מאוד חשוב למדינת ישראל, אנחנו חייבים להיות גם אחראים כלפי תעשייה ביטחונית של מדינת ישראל.
פניה קירשנבאום: אלה בדיוק העובדים שמספקים לנו.
פניה קירשנבאום: אלה לוחמים וכאן מדובר בציוד ללוחמה.
פניה קירשנבאום: אנחנו חייבים להתייחס אליהם כחלק ממערך ההגנה של מדינת ישראל.
פניה קירשנבאום: לכן אי אפשר לומר שזאת רק בעיה שלהם.
פניה קירשנבאום: בהחלט אנחנו צריכים לקחת על עצמנו איזושהי אחריות בתחום.
פניה קירשנבאום: אני חייבת להעלות שתי נקודות.
פניה קירשנבאום: אני חושבת, שלי, שאת לא הבנת את אורי כי אורי הוא בן אדם מאוד אנושי.
פניה קירשנבאום: כשהוא אמר לא לשלם, הוא לא התכוון להעניש אותם.
פניה קירשנבאום: אני חושבת שבחלק מהדברים הוא אמר שהתהליכים – ועל זה הוא דיבר כשהוא דיבר על שבע שנים – יש איזשהו משא ומתן והוא חושב שאם לא תהיה חרב שמונפת מעל ראשם, הם לעולם לא יסיימו את המשא ומתן הזה.
פניה קירשנבאום: הוא אמר שאולי כאשר ועדת המשנה תתכנס, היא בדיוק לנקודה הזאת והיא תוכל לדחוף ולסיים את המשא ומתן הזה.
פניה קירשנבאום: אולי אז זה יזוז לאיזשהו מקום.
פניה קירשנבאום: עוד נקודה.
פניה קירשנבאום: בסך הכול במדינה כל כך קטנה יש לנו שלושה מפעלים ביטחוניים.
פניה קירשנבאום: אולי בנקודה הזאת אנחנו צריכים לחשוב על האפשרות לאחד אותם.
פניה קירשנבאום: אני לא יודעת, אבל אולי לעבור איזשהו תהליך ייעול.
פניה קירשנבאום: אני לא שולפת עכשיו אלא אני רק מעלה את הרעיון כי יש את רפא"ל, את התעשייה האווירית והתעשייה הצבאית וכולם יושבים על הקרקעות, יש הוצאות ותקציבים, ולכן אולי בנקודה הזאת אפשר לעשות איזשהו מערך ייעול.
שלי יחימוביץ': כבר כמה פעמים דובר על מיזוג.
פניה קירשנבאום: ומה קרה?
שלי יחימוביץ': הם לא רוצים מיזוג.
שלי יחימוביץ': הם רוצים הפרטה.
פניה קירשנבאום: אני הבנתי לפחות מהשיחה שרשת הביטחון הזאת היא באמת כדי להוציא 950 עובדים לפנסיה.
פניה קירשנבאום: הם כן טוענים שהם רוצים ללכת להנפקה כך שזה יפתור את הבעיה, אבל אי אפשר לומר מצד אחד תתייעלו, תוציאו אנשים לפנסיה, ומצד שני לא לעזור להם ברשת ביטחון כי איך הם יוכלו להוציא את האנשים האלה לפנסיה?
פניה קירשנבאום: דעתי היא שאני כן הייתי תומכת בעניין הזה ובמקביל מקימה ועדה שתעזור להם בנושא.
משה גפני: מאיר שמרה, משנה למנהל רשות החברות.
משה גפני: מי נמצא כאן ממשרד הביטחון?
קריאה: זאב זילבר.
קריאה: הוא בדרך.
קריאה: הוא בכניסה.
רוחמה אברהם-בלילא: לא היו פקקים.
קריאה: הם תמיד בכניסה.
קריאה: הם לא אתנו.
קריאה: זה היה גם בישיבות האחרות שהיו.
שי חרמש: היום נחכה.
קריאה: אנחנו עובדים בחינם.
קריאה: גם אין בעיה.
מאיר שמרה: בתפקידי אני משנה למנהל רשות החברות ומנהל יחידת ההפרטה, ואני מדגיש את זה.
משה גפני: כן, אבל מכאן ואילך אני מבקש לא לדבר אידיאולוגיות אלא רק על דברים מעשיים ולומר לנו מה הולך לקרות.
מאיר שמרה: רק דברים מעשיים.
מאיר שמרה: כיוון שאני חושב שיותר מכולם, גם באוצר, אני מכיר את העובדות לאשורן, אני לא אתקן את הכול אבל רק אשים את הדברים החשובים.
מאיר שמרה: אני הייתי זה שמונה לפני ארבע שנים לנהל את המשא ומתן בשם האוצר עם ארגון העובדים.
מאיר שמרה: חלק מהדברים שנאמרו כאן הם לא כל כך מדויקים.
מאיר שמרה: הנושא של התשת העובדים, אי העברת הכספים והאמירות של החלטה צינית לדחוף להפרטה, אני שם כאן על השולחן אמירה בשם האוצר, לא רק שאנחנו לא מקדשים את ההפרטה אלא בדיוק ההפך.
מאיר שמרה: התחושה שלנו היא שמי שמקדש את ההפרטה היום זה ארגון העובדים בכוונת מכוון.
ליה שמטוב: ולמה זה קרה?
משה גפני: רגע, ליה, תני לו לומר את כל הדברים.
מאיר שמרה: כנראה שמישהו החליט שזאת הדרך לקבל תנאים מפליגים שלא קיבלו באף חברה ממשלתית אחרת ואני מדבר על תנאי פרישה.
מאיר שמרה: מכיוון שכך, משרד האוצר בא לכאן ואומר שאם הנהלת החברה תגיש לנו הצעה סבירה - וברמת הסבירה אפשר להסתכל על מה ניתן בחברות ממשלתיות אחרות, אין חברות מרוויחות ואין חברות שמפסידות כמו תע"ש – הצעה סבירה ברמת תוכנית הבראה במימון האוצר, אנחנו לא נתנגד ללכת למהלך כזה.
מאיר שמרה: זה קודם כל כעובדה.
שי חרמש: אתם מוכנים לספוג את הפנסיה?
מאיר שמרה: התשובה היא כן.
משה גפני: שי, אני במתח לשמוע את כל הדברים שלהם ואתה מפריע לי.
משה גפני: אתה לא עונה תשובות לאף אחד.
שי חרמש: הוא ענה לך דבר חשוב כרגע.
שי חרמש: הוא אמר כרגע דבר מאוד חשוב.
שי חרמש: הם מוכנים לספוג את הפנסיה שהיא חלק מהבעיה.
משה גפני: בוא נשמע את כל דבריו ונראה מה אנחנו לוקחים מהדברים ומה לא לוקחים מהם.
מאיר שמרה: כאשר מדברים על לספוג על הפנסיה או לא, צריך להבין שדרישות העובדים – אנחנו מדברים על 2,500 אנשים של דור א', אנחנו מדברים על מעל מיליון שקלים, אנחנו מדברים על מימון הון חוזר, על מחילה על הלוואות, על מחילה על חלק ממקדמות משרד הביטחון – אלה סכומים שמגיעים לכדי כארבעה מיליארד שקלים ועל זה אין עוררין.
מאיר שמרה: אני לא אדבר עכשיו על ההיסטוריה של ארבע השנים האחרונות אבל מאז יולי האחרון, אז מונה אם אני זוכר נכון פרויקטור, את אודי ניסן, זה היה שבועיים לפני לכתו, בסוף אוגוסט, ההגדרה הייתה שיש להם שבועיים לנהל משא ומתן אבל השבועיים האלה נמשכים עד היום.
מאיר שמרה: אני רוצה לומר אמירה שנייה שהיא עובדה.
מאיר שמרה: ב-11 לאוקטובר האחרון התקיים כאן דיון.
מאיר שמרה: אני לא הייתי בו אבל אני יודע בדיוק מה היה בדיון הזה.
מאיר שמרה: כעובדה, מאז הדיון הזה לא התקיים דיון אחד עם ארגון העובדים.
מאיר שמרה: שום דבר.
מאיר שמרה: כלומר, אנחנו מגיעים עוד פעם לכאן, ואני לא באתי עם תשובה עכשיו אם אנחנו נשלם משכורות או לא נשלם משכורות.
אורי אריאל: אולי בגלל שאתם לא יזמתם את הדיון?
מאיר שמרה: ממלא מקום מנכ"ל האוצר, מנהל אגף תקציבים, יזמו שיחות עם הסתדרות העובדים, ועובדה היא שמאז לא התקיימה ולו פגישה אחת.
מאיר שמרה: יכול מישהו לבוא ולומר כעובדה שהפערים לא היו מאוד רחוקים, למרות שהסכמנו כאן לדברים שונים.
רוחמה אברהם-בלילא: שוב הם לא מקבלים משכורת בגלל חוסר תיאום.
רוחמה אברהם-בלילא: לזה הגענו?
משה גפני: מר שמרה, אני הגעתי למסקנה שכולם בפרשה הזאת צדיקים.
משה גפני: אין בכלל דיון.
משה גפני: זה הרים טלפון לזה והכל בסדר.
משה גפני: עכשיו אנחנו הפכנו להיות ההסתדרות.
משה גפני: ההסתדרות עסוקה בדברים אחרים ואנחנו עכשיו עוסקים בתעשייה הצבאית.
משה גפני: תגיד לי מה המחלוקת עם החברה.
משה גפני: תמנה.
משה גפני: לא מעניין אותי הטלפונים.
משה גפני: מה המחלוקת?
מאיר שמרה: ביושר, אני לא יכול לומר לך מה המחלוקת.
מאיר שמרה: לפני ארבע שנים התנהל משא ומתן.
משה גפני: לפני ארבע שנים, פשוט לא מעניין אותי.
משה גפני: היום הזה, הבוקר הזה.
משה גפני: על מה המחלוקת?
משה גפני: מה אתם רוצים שיהיה והם לא רוצים לעשות?
מאיר שמרה: אנחנו בתום לב ניהלנו משא ומתן.
משה גפני: לא מעניין אותי תום הלב.
משה גפני: גמרנו ואני כבר לא שם.
משה גפני: נתתי לכם הגדרה - אתם רוצים את זה בכתב?
משה גפני: – שאתם צדיקי הדור.
משה גפני: תום לב, זה בסדר גמור אבל אני שואל על מה המחלוקת.
משה גפני: אני התעשייה הצבאית, אני ועד העובדים שלהם, אני ההסתדרות, תגיד לי מה אתה רוצה.
משה גפני: אני הולך לעשות אבל תגיד לי מה.
משה גפני: אתה הממשלה, מה אתה רוצה?
משה גפני: אתה רוצה שאני אפטר עובדים?
משה גפני: אני אפטר עובדים.
משה גפני: אתה רוצה לא לשלם כסף?
משה גפני: לא נשלם כסף.
משה גפני: תגיד מה אתה רוצה.
מאיר שמרה: אני לא יכול להגיד לך כרגע מה המחלוקת במשא ומתן.
ליה שמטוב: ארבע שנים.
מאיר שמרה: אני אתן לך דוגמה.
משה גפני: לא, אני לא רוצה דוגמאות.
משה גפני: אני לא בנושא הציוני עכשיו אלא אני עכשיו ההסתדרות ואני מנהל משא ומתן.
משה גפני: עכשיו 4 לפנות בוקר ואני מנהל משא ומתן לפני שהכל מתפוצץ.
משה גפני: תגיד לי מה אתה רוצה.
משה גפני: אני מוכן ללכת אתך אבל תגיד לי מה אתה רוצה.
מאיר שמרה: מה אני רוצה במה?
משה גפני: מה אתה רוצה מתע"ש?
משה גפני: מה אתה רוצה שיהיה?
מאיר שמרה: אני לא רוצה כלום מתע"ש.
שלי יחימוביץ': מה החזון שלך?
קריאה: למוטט אותנו.
שלי יחימוביץ': מה אתה רוצה שיהיה בעוד שנה?
מאיר שמרה: אני אגיד מה הוא לא החזון שלי.
מאיר שמרה: החזון שלי הוא קודם כל לא הפרטה של תע"ש ואת זה תע"ש יודעת.
שלי יחימוביץ': איזה איש חזון אתה.
שלי יחימוביץ': מה שנקרא חזון ציוני.
משה גפני: יכול להיות שלא התכוננת לישיבה היום.
שלי יחימוביץ': בנימין זאב הרצל ילד לעומתו.
משה גפני: יכול להיות שלא התכוננת לישיבה בהקשר הזה, יכול להיות שהתכוננת לישיבה בה יוטחו האשמות שאתם לא פועלים בתום לב, העובדים יגידו כך ואתם תגידו אחרת וכולי.
משה גפני: אני לא נותן ציונים לאף אחד.
משה גפני: אני יודע בפני איזו בעיה אני ניצב.
משה גפני: עוד מעט מגיע זמן המשכורת אבל יש הבטחה לאורי אריאל שאנחנו לא נמשיך בתהליך הזה.
שלי יחימוביץ': מי הבטיח את זה?
שלי יחימוביץ': שלא מעבירים להם משכורת?
משה גפני: שיגיעו לתוכנית כי אחרת הוא היה מצביע נגד.
אורי אריאל: תוכנית מוסכמת.
שלי יחימוביץ': ומחר הם לא מקבלים משכורות?
משה גפני: הרי עכשיו יש תנאי לעניין הזה.
משה גפני: התנאי הוא שהוא יגיד מה התוכנית, שהם יגידו מה התוכנית, אם יש תוכנית אנחנו הולכים במתווה הזה.
שלי יחימוביץ': אתה חושב שאיכפת לו?
משה גפני: אני מכיר ממשלה.
אורי אריאל: שלי, מיליארד ורבע שקלים בשביל המשכורות.
אורי אריאל: אל תגידי את זה כי זה לא נכון.
שלי יחימוביץ': אורי, אני מכירה את הנושא לפחות כמוך.
קריאה: מחוסר ידע אתה מטעה את חברי הוועדה.
משה גפני: אתם תכף תדברו.
משה גפני: מאיר, אם אתה אומר שאתה לא יודע.
מאיר שמרה: לא אמרתי שאני לא יודע.
מאיר שמרה: אמרתי שהתשובה היא לא פשוטה מכיוון שלפני חודש ימים אני יודע בדיוק מה היו הפערים.
מאיר שמרה: מאז מאחורי הקלעים, ולמרות שלא נפגשנו, אני יודע שנפתחו פערים נוספים.
משה גפני: אתה יכול להגיד מה הם הפערים?
מאיר שמרה: למשל, ארגון העובדים החליט שהוא רוצה – כנראה בצדק מבחינתו – להוסיף עוד 400 אנשים בתנאים כאלה ואחרים לרשת הביטחון.
מאיר שמרה: לא בתנאים זהים, לא במימון, אבל זאת דרישה חדשה שעלתה והיא לא עלתה במהלך המשא ומתן כי בחודש האחרון לא נפגשנו אתם.
ליה שמטוב: מי אלה 400 האנשים האלה?
ליה שמטוב: אלה שעובדים עשרים שנים בתע"ש.
מאיר שמרה: כן.
ליה שמטוב: למה שלא יהיה להם?
ליה שמטוב: אתה היית רוצה שיקרה אתך דבר כזה?
ליה שמטוב: אתה היית רוצה שאחרי עשרים שנים שאתה עובד אתה לא יודע מה העתיד שלך?
ליה שמטוב: באמת, על מי מדובר?
משה גפני: ליה, כך לא נגיע לשום מקום.
משה גפני: עד ה-400 עובדים, יש הסכמה?
מאיר שמרה: אני חושב שכמעט התגבשה הסכמה אבל אני לא יכול להגיד שיש.
משה גפני: בלי ה-400 עובדים, מה ההסכמה?
מאיר שמרה: התגבשה הסכמה לפרישה של 950 עובדי תע"ש במימון המדינה בתנאים כאלה ואחרים שסוכמו.
מאיר שמרה: התנאים האלה, לא נפליג ונספר אותם כאן.
משה גפני: עם מי הגעתם להסכמה?
מאיר שמרה: עם הסתדרות העובדים, עם ארגון העובדים ועם הנהלת תע"ש.
משה גפני: מי מייצג את העובדים, את תע"ש?
יצחק יהודה: אני יושב ראש ארגון העובדים.
משה גפני: לגבי 950 העובדים.
יצחק יהודה: אני אתייחס רק לזה.
משה גפני: לגבי ה-950 עובדים.
יצחק יהודה: יש הסכמה.
משה גפני: יש הסכמה.
משה גפני: מה הפערים?
יצחק יהודה: הפערים כרגע נמצאים ברשת הביטחון.
יצחק יהודה: רשת הביטחון היא סדר גודל של 1,050 עובדים שנשארים בחברה, עובדים ותיקים.
יצחק יהודה: והיה והמעסיק הפרטי החדש שייכנס מחר בבוקר יפטר אותם, יש להם רשת ביטחון פנסיונית.
יצחק יהודה: יש להם זכויות גיל וותק של פנסיה, יש להם זכויות פנסיוניות.
יצחק יהודה: גם בנושא הזה יש פער.
משה גפני: מאיר, אתם מסכימים לגבי רשת הביטחון?
מאיר שמרה: רשת הביטחון לגבי התנאים סוכמו.
מאיר שמרה: התנאים.
מאיר שמרה: להבדיל מהתנאים הייתה שאלה של מימון רשת הביטחון.
ציון פיניאן: אם אין כסף, מה שווים כל התנאים?
מאיר שמרה: בהפרטות קודמות הבטיחו לעובדים תנאים ומי שמימן היה רוכש החברה מכספי החברה.
מאיר שמרה: כך היה מקובל.
יצחק יהודה: שקר וכזב.
משה גפני: לא, אין שקר וכזב.
קריאה: בלוף.
מאיר שמרה: העובדים נכנסים לתהליך הפרטה ותהליך הפרטה הוא חברה פרטית והמדינה לא לוקחת אחריות על מה שהיה.
קריאה: אתה מטשטש את העובדות.
מאיר שמרה: הייתה מחלוקת האם מדובר ברשת ביטחון ל-1,070 עובדים.
מאיר שמרה: עיקר המחלוקת בעניין הייתה על מימון רשת הביטחון.
מאיר שמרה: אני לא יודע את ההיקפים אבל נלקחו אקטוארים שבדקו את הנושא.
מאיר שמרה: העובדים דרשו שיושמו בקרן או בקופה מאה אחוזים מהכספים והאוצר לא הסכים למאה אחוזים.
מאיר שמרה: היו פערים בעניין הזה.
אורי אריאל: למה לא תשימו?
מאיר שמרה: כי אני לא יודע אותם.
מאיר שמרה: הם אמרו מאה אחוזים.
משה גפני: מה לגבי העובדים הנוספים?
מאיר שמרה: לגבי העובדים הנוספים, אני אומר שוב שזה לא עלה.
מאיר שמרה: זה עלה כשאלה במהלך המשא ומתן.
משה גפני: לגבי העובדים הנוספים?
יצחק יהודה: לא נכון.
יצחק יהודה: הנושא של העובדים הנוספים עלה כבר לפני שלושה חודשים במשא ומתן וזה לא עם אותם תנאים של אותה רשת ביטחון.
יצחק יהודה: זה ללא כיסוי כספי.
יצחק יהודה: זה היה והיה והמעביד יפטר את אותו עובד עם שנות ותק רבות, הוא יתחייב לתת לו פנסיה.
יצחק יהודה: המעביד החדש ולא האוצר ישים כסף על זה.
יצחק יהודה: מעבר לזה, יש פערים לא גדולים בין הסכמות האוצר לבין הסכמות ארגון העובדים וההסתדרות.
יצחק יהודה: משום מה המשאים והמתנים נעצרו באיזשהו מקום.
יצחק יהודה: אנחנו מוזמנים תמיד על ידי האוצר לפגישות אבל לא היו פגישות.
יצחק יהודה: מאיר אומר שלא היו פגישות והוא יודע בפירוש שהיו פגישות של יושב ראש ההסתדרות עם יושב ראש אגף התקציבים בנושא של התעשייה הצבאית.
יצחק יהודה: אבל מה, נוח מאוד להגיע ל-8 לחודש, כאשר ב-9 לחודש אין משכורת וללחוץ.
יצחק יהודה: גם אז אם יאושר כסף, אם על ידי הלוואה או אם על ידי מענק כפי שקורה לזה חבר הכנסת אורי אריאל, אנחנו מקבלים את הכסף, מקבלים אותו באיחור של שלושה, ארבעה וחמישה ימים.
יצחק יהודה: כבוד היושב ראש, אני מבקש שתיתן לי לדבר לאחר המשא ומתן שעשית בעניין.
משה גפני: נציג משרד הביטחון.
משה גפני: אני מתנצל בשמך על האיחור.
ציון פיניאן: אנחנו מצטערים שהקדמנו.
משה גפני: בבקשה, מה אתה אומר על התעשייה הצבאית?
משה גפני: אני ניסיתי בערב סוכות עם מנכ"ל משרד הביטחון לגרום לכך שתעבירו את הכסף כדי שנימנע מהישיבה המבישה הזאת שהייתי צריך לקיים אותה כמעט באופן לא תקנוני, בניגוד להחלטה שבפגרה לא מקיימים ישיבות בצורה כזאת, רק כדי לשלם משכורות לעובדים.
משה גפני: ניסיתי עם מנכ"ל משרד הביטחון לגרום לכך שתעבירו את הכסף, האוצר הסכים להעביר כסף למשרד הביטחון, אבל לא הסכמתם לקבל.
משה גפני: איפה אתם בעניין הזה?
משה גפני: אתם רבים והעובדים סובלים?
משה גפני: בסדר, לא חשוב מה שאמרתי.
זאב זילבר: קודם כל, מצבה של תע"ש כמשרד ביטחון מאוד מדאיג אותנו.
משה גפני: מדאיג אתכם?
זאב זילבר: מדאיג.
זאב זילבר: המצב הוא מצב בעייתי והוא מאוד מדאיג.
זאב זילבר: לכן אנחנו כמשרד הביטחון במשך חודשים על חודשים מעבירים מקדמות על חשבון הזמנות עתידיות, על מנת לסייע לתזרים המזומנים של תע"ש ועל מנת שהיא תוכל גם לשלם משכורות לעובדים וגם לקנות חומרי גלם.
זאב זילבר: זה נמשך חודש אחרי חודש.
זאב זילבר: אנחנו כאן מעבירים מאות מיליוני שקלים כמקדמות.
זאב זילבר: אני חושב שבהיבט הזה אנחנו בהחלט מסייעים לחברה בהתנהלות השוטפת שלה.
משה גפני: מה אתה אומר על מה שקורה עכשיו?
זאב זילבר: מה שקורה עכשיו, זה דבר שצריך למצות אותו.
משה גפני: אתם מהאו"מ?
זאב זילבר: לא.
משה גפני: אתם מודאגים וגם אני מודאג.
זאב זילבר: כל מה שקשור למשא ומתן.
משה גפני: אתם בעניין או לא בעניין?
זאב זילבר: בוודאי שאנחנו בעניין.
זאב זילבר: בקטע של ההפרטה, שזה מה שעומד כרגע על הפרק, אנחנו בעניין.
משה גפני: אגב, איך יכולה להיות הפרטה?
משה גפני: להפרטה יש דרך חוקית לעשות אותה.
משה גפני: היה צריך לבוא לכאן עם תוכנית.
שלי יחימוביץ': עם מתווה הפרטה.
משה גפני: יש מתווה.
משה גפני: מה פירוש המילה הפרטה?
משה גפני: איפה מאיר?
קריאה: מאיר לא רוצה הפרטה.
משה גפני: אתם עוזרים לי כל הזמן.
משה גפני: מה פירוש שמדברים כל הזמן על הפרטה?
משה גפני: להפרטה יש מתווה.
משה גפני: צריך לבוא לוועדת הכספים.
מאיר שמרה: נכון.
משה גפני: אתם באים?
מאיר שמרה: קודם כל, יש החלטת הפרטה מ-2005 שהוא לא מקוימת.
משה גפני: אני יודע אבל אתם לא הולכים לפי ההחלטה ההיא.
שלי יחימוביץ': יש הרבה החלטות.
מאיר שמרה: לא הולכים מכיוון שהחלטת ההפרטה היא חצי הפרטה ולא הפרטה מלאה.
מאיר שמרה: ארגון העובדים מתנגד לזה ולכן אנחנו בכוונת מכוון הלכנו להפרטה מלאה, מכיוון שהעובדים סירבו לפיצול.
מאיר שמרה: אנחנו יכולים לבוא מחר לוועדת הכספים ולאשר דרך ההפרטה אבל בתוך עמנו אנחנו חיים ואנחנו יודעים שבלי שיתוף פעולה עם העובדים, לא נוכל לייצר אותה.
מאיר שמרה: לכן אנחנו חשבנו שראוי ונכון להגיע למתווה מוסכם ואז להגיע לוועדת הכספים כדי שלא עוד פעם חמש שנים אחרי כן נחזור ונראה שאנחנו לא מסוגלים לקיים את ההחלטה.
זאב זילבר: משרד האוצר מנהל עם החברה ועם ארגון העובדים משא ומתן.
זאב זילבר: אנחנו מעורבים בכל התהליך הזה אבל אנחנו לא בפרונט כי מי שמוביל את הדבר הזה, זה משרד האוצר.
זאב זילבר: אתה שאלת אם אנחנו בעניין או לא בעניין – אנחנו בעד כל דבר שיקדם ויוכל להביא לפתרון המצב הבעייתי בו נמצאת כרגע התעשייה הצבאית.
יצחק יהודה: רציתי לומר לגבי המספרים שרצים כאן כאשר מדובר על 1,2 מיליארד שקלים לתעשייה הצבאית.
יצחק יהודה: אני רוצה להעמיד על הטעות הזאת.
יצחק יהודה: במשך 10-15 השנים האחרונות היינו 15 אלף עובדים אבל נשארנו 3,400 עובדים.
יצחק יהודה: רוב הכסף הזה שניתן לתע"ש הוא עבור אנשים שילכו הביתה בכפייה ולא ברצון.
יצחק יהודה: הסכומים עליהם אתם מדברים הם נכונים אבל הם לא ניתנו לחברה בגלל מצבה הגרוע אלא כדי להוציא עובדים ולשלוח אותם הביתה ולהגיע להתייעלות והבראה.
אורי אריאל: אבל הכספים התבקשו וניתנו כהלוואה.
יצחק יהודה: הכספים ניתנו כהלוואה.
אורי אריאל: השאלה מה הסיכוי שהם יוחזרו.
יצחק יהודה: כאשר רפא"ל עברה מיחידת סמך לבעלות של חברה ממשלתית, כל החובות וכל הפנסיות שולמו על ידי מדינת ישראל והאוצר.
יצחק יהודה: מה עשו לתע"ש?
יצחק יהודה: הטילו עליה לשלם את הפנסיות.
יצחק יהודה: אילו זה לא היה, היו לנו בקופה היום 850 מיליון שקלים.
יצחק יהודה: לפני שהעובדים שלנו מקבלים שכר, מקבלים הגמלאים שלנו שכר ואנחנו משלמים להם את השכר מדי חודש בחודשו.
יצחק יהודה: איזו חברה הייתה יכולה להחזיק מעמד בצורה כזאת?
ליה שמטוב: זה יותר מ-400 גמלאים.
יצחק יהודה: לעניין עצמו.
יצחק יהודה: איך יכול להיות שאנחנו מסכימים לכל תהליך – אם זאת הפרטה, אם זה מיזוג, אם זאת הבראה - מדי חודש בחודשו במשך שלוש שנים אנחנו באים להתחנן לקבל שכר של עבודה שאנחנו נותנים?
יצחק יהודה: אפרופו קוים אסטרטגיים.
יצחק יהודה: גם מה שיצא השבוע במסכי הטלוויזיה ובעיתונות, זה קו אסטרטגי שלנו.
יצחק יהודה: יש לנו קווים אסטרטגיים שלא מדברים עליהם.
יצחק יהודה: במלחמת לבנון השנייה אני הוא זה שלקחתי את רגליי והלכתי לפנסיונרים הביתה כי אנשים שלנו לא יודעים לייצר את מה שייצרו פעם כי אין לנו אפשרות להחזיק סתם קווים אסטרטגיים.
יצחק יהודה: המשאיות של צה"ל עמדו ולקחו את התחמושת והמפעל עליו אנחנו מדברים עכשיו הוא לא מפעל לשוקולד אלא זה מפעל לביטחון מדינת ישראל.
יצחק יהודה: לא יתכן שאנחנו נשב כאן ו-3,400 עובדים שעובדים ומייצרים היום למחסני החירום של צה"ל לא יודעים שאין להם מחר שכר.
יצחק יהודה: חודש בחודשו חוזר הריטואל הזה, ולמה?
יצחק יהודה: כאשר אנחנו שואלים את מאיר שמרה, נציג רשות החברות, הוא עצמו מודה שהפערים מצומצמים מאוד.
יצחק יהודה: אז מה קורה?
אורי אריאל: איך זה ייפתר?
יצחק יהודה: אני אסביר איך זה ייפתר.
יצחק יהודה: אנחנו כבר הגענו לוויתור.
יצחק יהודה: שימו לב, יש לי רשימת ויתורים.
יצחק יהודה: היינו צריכים לעשות הנפקה – לא עשינו הנפקה ומוכנים למכור לפרטי.
יצחק יהודה: אנחנו רצינו להתחייב שהרוכש לא ימכור חלקים מתע"ש במשך חמש שנים – ירדנו מהסעיף הזה.
יצחק יהודה: הרוכש יכול לבוא לתע"ש ולמכור אותה בחלקים.
יצחק יהודה: אני מבקש כבוד היושב ראש, לוועדה הזאת יש כוח רב.
יצחק יהודה: תורו בבקשה לאוצר ולמשרד הביטחון שיושב כאן ומתנער כאילו זה לא עסק שלו.
יצחק יהודה: הם הבעלים שלנו, הם צריכים לשלם את משכורותינו והם צריכים למצוא את הפתרון לתע"ש.
יצחק יהודה: בניגוד לכל האידיאולוגיה שיש, אנחנו מסכימים – ואני אומר לך שאנחנו מפקירים את ביטחון מדינת ישראל על ידי הצעד של ההפרטה וימים יגידו.
משה גפני: ניצה פוזנר.
ניצה פוזנר: אם אפשר לומר כמה דברים.
ניצה פוזנר: לא משפט אדוני אבל אני אשתדל לעשות את זה מאוד קצר.
שי חרמש: בכל זאת היא יושבת ראש החברה.
משה גפני: אני לא מסיים כאן את הדיון אלא אני עומד לתת לך לעמוד בראש הצוות.
ניצה פוזנר: אני אשתדל לעשות את זה מאוד קצר.
ניצה פוזנר: אני לא יכולה להתאפק ולא לומר שאני מצטערת שהייתי צריכה להגיע לדיון בפני הוועדה הנכבדה הזאת כדי לשמוע את המשנה למנהל רשות החברות אומר שהוא רוצה מההנהלה תוכנית הבראה.
ניצה פוזנר: אני יושבת שנה ורבע בדירקטוריון.
ניצה פוזנר: נכנסתי, זה היה בצל הנפקה.
ניצה פוזנר: עברנו לתהליך מיזוג בפברואר 2011.
ניצה פוזנר: הגיע יולי, מדברים על הפרטה.
ניצה פוזנר: יש לי אוזן רגישה ואני שומעת את מה שלא נאמר לי מפורשות כאן בוועדה.
ניצה פוזנר: רבותיי, ברור שלהנהלת תע"ש ולעובדים יש נושא בראש האג'נדה.
ניצה פוזנר: הנושא הזה הוא הפתרון של תע"ש.
ניצה פוזנר: ברור שלגופים שהם הבעלים יש עוד הרבה נושאים אחרים על האג'נדה.
ניצה פוזנר: אנחנו זקוקים לעזרה שלכם לגרום לכולם לשנות את סדרי העדיפויות.
ניצה פוזנר: בלי זה תמיד יהיה נושא שוטף שישטוף את כולנו למקום לא נכון.
ניצה פוזנר: תע"ש הוקמה בשנת 1991 עם גיבנת, יש לה למעלה מ-200 מיליון שקלים בשנה שהיא משלמת מכיסה על קווים אסטרטגיים שמשרד הביטחון לא מזרים להם הזמנות.
ניצה פוזנר: יש 220 מיליון שקלים משלמת על שכר של 950 עובדים שאין בכלל ספק שיש הסכמה מקיר אל קיר שהם אמורים להפסיק את עבודתם בחברה וגם התנאים סוכמו.
ניצה פוזנר: יש לה 60 מיליון שקלים לשנה פנסיות בלי גיבוי כי כאשר תע"ש הוקמה השאירו אותה עם גיבנת.
ניצה פוזנר: ברפא"ל כבר לא עשו את הטעויות האלה ובכל זאת רפא"ל לפני שבע שנים עברה תהליך הבראה אליו הזרימו הרבה מאוד כספים ואני חושבת שכולם גאים בתוצאה ואין מחלוקת על כך.
ניצה פוזנר: אני חושבת שתע"ש מוכנה עכשיו למחר.
ניצה פוזנר: לתע"ש יש הזמנות של מעל מיליארד דולר, קרוב ל-75 אחוזים ליצוא, וההזמנות הן לאו דווקא מסורתיות.
ניצה פוזנר: תע"ש עם הפנים קדימה והיא את המוכנות שלה עשתה.
ניצה פוזנר: הדירקטוריון ביקש כבר לפני שנה להיכנס לתהליכים.
ניצה פוזנר: התשובה שאנחנו קיבלנו הייתה שזה לא יהיה בחלקים אלא זה יהיה במכלול.
ניצה פוזנר: האמירה מכלול לא פותרת.
ניצה פוזנר: אי אפשר שיאמרו הבעלים שהם יודעים שיש בעיה.
ניצה פוזנר: יש הבדל.
משה גפני: גברת פוזנר, דיברת דברים של טעם.
משה גפני: כולנו הבנו את מה ששמענו.
ניצה פוזנר: סיימתי.
משה גפני: אני מקים צוות שבראשו יעמוד חבר הכנסת שי חרמש ויהיו בו חברים חברת הכנסת ליה שמטוב, חברת הכנסת מירי רגב, חבר הכנסת אורי אריאל וחבר הכנסת יצחק וקנין.
משה גפני: אם מישהו רוצה, הוא יכול להצטרף.
משה גפני: שלי, את לא חברה אבל את יכולה לבוא כמשקיפה.
שלי יחימוביץ': אני לא חברה בוועדה.
משה גפני: את יכולה לבוא כמשקיפה.
משה גפני: גם אני אשתדל לבוא.
שלי יחימוביץ': תזמנו אותי.
משה גפני: אני מבקש ממנהל הוועדה לזמן מחר ישיבה.
שי חרמש: מחר אני לא כאן.
משה גפני: אולי אחר הצהרים.
משה גפני: מחר זאת בעיה של משכורת.
קריאה: אי אפשר להזמין גם את יושב ראש הארגון?
משה גפני: אפשר להזמין.
שי חרמש: יש לך בעיה עם משכורת החודש?
משה גפני: שי, תתאם עם טמיר תאריך לישיבה.