GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל חסון: נכון, לי יותר קל, כי אני חבר אופוזיציה, יותר קל לי, אני מודה.
יואל חסון: יש פה חברים שהם בקואליציה ולהם יש את המחויבויות של האוצר, יש פקידים, יש מערכות, אני יודע את זה.
יואל חסון: אבל יש רגעים שבהם כל אחד מחברי הכנסת צריך לחשוב האם האצבע שלו יכולה לחולל שינוי משמעותי, גם ביום-יום לציבור, לכל אחד מהאנשים שאנחנו רוצים שיהיה להם יותר טוב.
יואל חסון: וגם ליצור אמון על-ידי השבת האמון או חיזוק האמון בבית הזה.
יואל חסון: אחרת זה יהיה בדרך הקשה.
יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חשוב שתקשיב, חבר הכנסת לשעבר בן ישראל, אני מבקש.
יואל חסון: אני אומר לכם: אדוני היושב-ראש, זה חשוב, שאם אנחנו את ההזדמנות הזו נפספס ככנסת, אני לא מדבר עכשיו על קדימה, הליכוד, זה לא משנה, כחברי כנסת שנושאים באחריות.
יואל חסון: אם אנחנו נפספס את ההזדמנות הזאת וגם התהליך הזה לא יוביל לשינוי מיידי, האכזבה והתגובות יהיו הרבה יותר חמורות וקשות ויגרמו נזק קשה מאוד.
יואל חסון: ולכן, לסיכום אני אומר ואני קורא לחברי הקואליציה להצטרף לדרישה הזאת.
יואל חסון: אפשר לעשות דברים בהסכמה בין חלקים של האופוזיציה והקואליציה.
יואל חסון: יש לפתוח את תקציב 2012, להכין תקציב 2012 חדש בוועדת אד-הוק שתעבוד קואליציה-אופוזיציה ביחד, ותתאם תקציב חדש ל-2012.
יואל חסון: הנה אני אומר לכם: לא יהיה קואליציה-אופוזיציה בעניין הזה.
יואל חסון: אנחנו נעזור לממשלה הזאת להכין תקציב, שיבצע ויביא לידי ביטוי את השינוי שכולנו רוצים שיהיה.
יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני הייתי מבקש שזה הדבר שהוועדה הזאת בסוף תוביל אליו – להכנת תקציב חדש לשנת 2012, שייקח בחשבון גם את מסקנות ועדת טרכטנברג, גם את הדברים שעלו כאן בוועדה לאורך כל השנתיים וחצי האחרונות, בתוך תהליך שהכנסת תוביל יחד עם הממשלה.
יואל חסון: רק ככה יתחולל שינוי.
יואל חסון: אם לא יהיה תקציב חדש, אני אומר לכם: לא יהיה שינוי והתגובות בשטח יהיו חמורות ביותר.
מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אל"ף, אני רוצה להודות לכל אלה שנשארו.
מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חשוב לי שתשמע אותי.
מגלי והבה: אני באתי מהצפון בשביל להיות פה כל היום, ואני אחזור מאוחר.
מגלי והבה: אני רציתי לחזק אותך בדבר אחד ברור, ולתבוע את כבודה של הוועדה לפחות, אם לא של הכנסת כולה.
מגלי והבה: טוב שנשאר יושב-ראש התאחדות הסטודנטים הארצית, ואני לא יודע כמה מאלה שמייצגים את המחאה עדיין כאן אתנו.
משה גפני: מר איציק שמולי, חבר הכנסת מגלי והבה – הוא חבר כנסת מכובד מאוד, והוא פונה אליך.
מגלי והבה: אתה וראשי המאבק הזה לא נתתם לנו את הקרדיט שמגיע לנו כחברי כנסת.
מגלי והבה: כי בשנתיים וחצי האחרונות – אני לא רוצה לדבר על 10 שנים, כמה זמן אתה כבר חבר כנסת?
מגלי והבה: 15 שנה?
משה גפני: 22 שנים.
מגלי והבה: 22 שנים שהוא חורש ועובד, ואנחנו יכולים רק ללמוד על המאבקים השונים שאנחנו עושים בנושאים החשובים שאתם העליתם.
מגלי והבה: לבוא במחי יד ולהגיד: לא נעשה שום דבר, היום מהפכה חדשה, הגיע אביב העמים החדש למזרח-התיכון ואנחנו מצטרפים.
מגלי והבה: על ההערה הזאת אני מבקש – לפני שאני אתחיל לדבר לגופו של עניין על הדוח – אני מבקש שתבינו שיש פה אנשים שיכולים להעיד על עצמם שהם לא ישנים, מתרוצצים ומנסים להילחם בעוולות שנמשכו שנים.
מגלי והבה: אם זה בנושא התקציבי, ואם זה בנושאים השונים.
מגלי והבה: ואם נפתח את הפרוטוקול של הוועדה הזו בשנתיים וחצי האחרונות – אני לא רוצה לחזור יותר אחורה כי אני כבר ותיק פה, שלוש קדנציות –נמצא את הנושאים האלה שעלו.
מגלי והבה: נלחמנו באותה מידה שיכולנו עד קצה הגבול, במגבלות של קואליציה ואופוזיציה, ולפעמים לא הצלחנו.
מגלי והבה: אבל לבוא להגיד: לא נעשה שום דבר - - -
יואל חסון: אבל לפעמים הצלחנו – מע"מ על-פירות וירקות, מס בצורת, המון דברים שהבית הזה שינה, חברת הכנסת מירי רגב גם הובילה את זה והיתה חלק מזה, שהוועדה הזאת והבית הזה כפו והצליחו וניצחו את הממשלה.
מגלי והבה: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, כי בכל פעם שנתנו לך הזדמנות ברדיו, אתה מדבר על זה, מגן עלינו.
מגלי והבה: אבל אני מצאתי לנכון, גם שיהיה בפרוטוקול - -
מגלי והבה: - - גם בפניך.
מגלי והבה: כי אחרת אנחנו נרגיש שאנחנו מיותרים, ואנחנו לא מיותרים.
מגלי והבה: אם הציבור חוזר אלינו ובוחר בנו – סימן שאנחנו עושים את העבודה, ממלאים את השליחות.
מגלי והבה: מכאן אני רוצה לעבור, לחזק את ידיכם, עשינו את זה בכל מיני הזדמנויות.
מגלי והבה: לא רצינו "להתלבש", כמו שהרבה פוליטיקאים ניסו לעשות, או מעט, שרצו להפוך את זה למין הון פוליטי.
מגלי והבה: לא, אנחנו רצינו לתת לכם את האפשרות להתארגן, לקום על הרגליים, להילחם בצורה הטובה ביותר, להביא, כמו ששמעתי אותך, תקווה חדשה.
מגלי והבה: לתת לאותם אזרחים, לאותה אוכלוסייה שממלאת את כל החובות, להגיע למצב שתקבל, אם לא את כל הזכויות, שתקבל את התמורה ושיהיה כיף לחיות במדינת ישראל.
מגלי והבה: זו ההערה שלי לפתיח.
מגלי והבה: הרבה מאוד זמן שמרתי את זה, וזו ההזדמנות להגיד את זה.
מגלי והבה: אני מקווה שבישיבות שלכם תעלה את הנקודה הזאת, כי אני מרגיש - - - חברי הכנסת שפגועים, שעושים הכל על מנת לשרת את האוכלוסייה שאני מייצג, לשרת את אזרחי ישראל – ובסוף זו התמורה שאני מקבל.
מגלי והבה: לא מגיע, לא לי ולא לחברים שלי, במיוחד שאני לפעמים רואה את המלחמות האלה שהן בנפשנו, ולפעמים מצליחים בהן.
משה גפני: חבר הכנסת מגלי והבה, אמרת דברים נכונים.
משה גפני: אני הופעתי בהאנגר בנמל תל אביב, היו שם אלפי איש, בנושא איכות הסביבה, ומחאו לי כפיים, והכול בסדר.
משה גפני: עד שאישה אחת צעקה: "אני בחיים לא אצביע בשבילך, אבל אני מאוד רוצה שתיבחר לכנסת".
משה גפני: אתה יכול לעשות עד מחר, שיכתבו עליך ויגידו עליך – אבל זה לא רלוונטי, כי מצביעים לפי דברים אחרים.
מגלי והבה: לפי דוח הוועדה וכל מה שהוכן צריך לברך את - - -
משה גפני: מר איציק שמולי, מה רצית לענות?
איציק שמולי: אני רק רוצה לענות לזה: אני משתדל במאבק הזה ובכלל, להסתכל על העולם דרך עיניים תמימות וממלכתיות, ויש לי הרבה מאוד כבוד גם לכנסת וגם לממשלה.
איציק שמולי: אז אם התפרש ממישהו, ממני או מאחד החברים שאנחנו לא רואים ערך בעבודה של החברים כאן, של כל הבית הזה – אז אני לוקח על זה אחריות, למרות שזו בכלל לא דעתי.
איציק שמולי: להיפך, השינוי חייב לבוא מכאן.
איציק שמולי: שינויים בסדר גודל כמו שאנחנו מבקשים יכולים לבוא או בדרך דמוקרטית, או חלילה בדרך אלימה.
איציק שמולי: ואני אמרתי ביום הראשון: במקום שבו תהיה אלימות – לא יהיו סטודנטים.
איציק שמולי: ולכן אתם, בין השאר השולחן הזה, גם בכם אנחנו נוטעים את התקווה לשינוי.
מגלי והבה: אני שמח שזו עמדתך ותגובתך.
מגלי והבה: בסך הכל רציתי להביע מה שהרגשתי – תחושה כבדה.
מגלי והבה: אמרתי את זה בפני חברים רבים והמסר הועבר.
ציון פיניאן: אני חושב שמר איציק שמולי, בניגוד לכמה אנשים אחרים, מנהל מאבק די חכם, די אחראי, ואפילו בצורה מכובדת שמעוררת כבוד.
מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על הבעיה מבחינתנו, אני מרגיש מזוהה איתכם כפליים ממה שאתה חושב, מסיבה אחת פשוטה: כל השנים האלה כנציג של מיעוט במדינת ישראל הרגשתי את הקיפוח הזה, הרגשתי הלכה למעשה את חוסר השוויון בכל התחומים.
משה גפני: אני רוצה לסיים.
משה גפני: יושב-ראש המועצה לצרכנות.
מגלי והבה: רגע, אני עוד לא סיימתי.
מגלי והבה: עוד לא התחלתי אפילו לדבר לגופו של עניין.
קריאה: זה רק הפתיח.
מגלי והבה: אני לא רוצה לחזור על דברים שהחברים המכובדים אמרו.
מגלי והבה: אני מבין שהיושב-ראש, אין לו הרבה סבלנות לאלה הצפוניים ולאלה המיעוטים.
משה גפני: הדבר היחיד אליו יש לי סבלנות זה למיעוטים.
מגלי והבה: כשאנחנו דנים על הדוח הזה, הרבה חברים התבטאו על דבר אחד במסקנה או בשורה התחתונה – שינוי סדר העדיפויות, אם לא יהיה, לא מספיק שהמלצנו והגשנו דוח ואנחנו יכולים לברך שיש לנו.
מגלי והבה: בדוח הזה יש דברים טובים ויש דברים – הייתי אומר: שהם הרע במיעוטו, אבל הכוונה טובה.
מגלי והבה: אם ניקח לדוגמה את הנושא הראשון – החינוכי: כשאתה מדבר על 90% מהתקציב שמוקצה מאותם 28 מיליארד שקל, אתה מקצה אותם רק לנושא החינוך, ו-10% לנושאים האחרים, וכאשר אנחנו רואים שלא נגענו לא בנושא הדיור ולא בנושאים אחרים שבנפשנו, שאנחנו רואים כמה אנחנו נלחמים עליהם, בתוך הוועדה הזאת ובכנסת, ואנחנו לא מצליחים להגיע.
מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על הקצאות תקציבים, נכון שהנושא החינוכי חשוב, אבל היו צריכים, וחבל, פרופסור טרכטנברג הבטיח - - -
משה גפני: הוא עוד יגיע לפה.
מגלי והבה: הוא הבטיח שיקרא את הפרוטוקול.
מגלי והבה: דבר אחד אני ציפיתי שיהיה - -
משה גפני: אם הוא לא יגיע לוועדת הכספים נחליט לא להעביר כסף למוסדות להשכלה גבוהה.
מגלי והבה: - - בתחילת הדוח, שהערך של השוויון יהיה מה שנקרא: הערך החשוב ביותר.
מגלי והבה: כי אנחנו רוצים, אזרחי ישראל, להיות שווים בכל התחומים, ושזה לא יהיה מן הפה לאוזן, אלא יהיה כתוב כאחד מן העקרונות.
מגלי והבה: כי אנחנו סובלים מאותן בעיות שאתה דיברת עליהן ושהתייחסת אליהן.
מגלי והבה: דרך אגב, אני מניח שגם ראית את מאהלי המאבק החברתי שהתפרשו מחורפיש בצפון, דרך ירכא ומקומות אחרים, ואנשים ציפו ומצפים שיהיו להם פתרונות, לאחר כמעט 63 שנים, בנושאים שהם במהות הקיום שלהם.
מגלי והבה: אם זה בנושא תעסוקה, אם זה בנושא דיור, ואם זה בכלל שוויון בכל תחומי התקציב.
מגלי והבה: אז אם הדוח הזה יתרום לנו – אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו פה – להביא את הנושא החברתי לקדמת הבמה, ולתת להם פתרונות.
מגלי והבה: לא רק לציין מהן הבעיות ומהן האפשרויות, אלא מעשית – שהממשלה תקבל החלטה.
מגלי והבה: שמעתי את חברי – אפשר לפתוח את התקציב, זה לא תורה מסיני, ואפשר לקבוע שינוי בסדר העדיפויות, כאשר אנחנו לוקחים בחשבון מה החברה רוצה.
מגלי והבה: אחרת, אנחנו נהפוך להיות איתכם, נצטרף להיאבק באותה ממשלה שרוצה לאטום את האוזניים, ולא רוצה להקשיב.
מגלי והבה: לכן השינוי הזה והשוויון, מבחינתי – זה עיקרון שאנחנו צריכים להילחם עליו.
מגלי והבה: אני לא רוצה להיכנס למאות הנושאים שהתעסקתם בהם, אבל באשר לדוח הזה אנחנו חייבים לתת לכם את הגיבוי הזה.
מגלי והבה: ושינוי סדר העדיפויות, מהיום הראשון שלי כאן בוועדה, אני חושב שלא היה חבר כנסת מחברי הוועדה שלא דיבר על שינוי סדר העדיפויות.
מגלי והבה: אבל כשבאנו למבחן ההצבעה, ראית מי מחוייב לקואליציה, מי לא יכול לעמוד על שלו.
מגלי והבה: אני לא רוצה לפגוע בממשלה כזאת או אחרת, אבל זה קרה במשמרת שלהם.
מגלי והבה: שיבוא ראש הממשלה, שתבוא הממשלה לתת פתרונות שלא רק אתה מציע כסטודנט הממלכתי – אהבתי את זה כי אני מייצג את הקו הזה – אלא שאנחנו נמצא פתרון ותקווה לאזרחי ישראל.
יואל חסון: אדוני היושב-ראש, הערה קטנה אליך: אני מאוד מתפלא עליך, שלא דאגת או לא ביקשת שפרופסור טרכטנברג יישאר עד סוף הדיון.
יואל חסון: זה לא מתאים לך, ואני חושב שגם לא מתאים שככה מתנהל הדיון.
יואל חסון: אתה יודע, מדברים זה עם זה.
יואל חסון: אני יכול לדבר עם חברי הכנסת גם במקומות אחרים.
קריאה: אבל אתה משודר ברגע זה.
יואל חסון: מאה אחוז, אני שמח, הציבור נשאר איתנו לפחות.
יואל חסון: אבל פרופסור טרכטנברג היה צריך לשבת כאן.
משה גפני: אבל חבר הכנסת , אתה היית יושב-ראש ועדה, אתה מכיר את העבודה הזאת.
יואל חסון: כן, אבל המוזמן הראשי בדרך-כלל לא עוזב.
משה גפני: אבל אתה זוכר עוד דיון שהיה בוועדה, שעדיין אנחנו דנים מ-10 בבוקר עד 2 אחר-הצהריים?
יואל חסון: אדוני, אצלי בוועדה לביקורת המדינה, באסון הכרמל, ראש הממשלה ישב אצלי בדיון 4 שעות וחצי עד תום הדיון - -
יואל חסון: - - והוא ראש ממשלה.
יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני קטונתי, אתה – יש לך ניסיון.
משה גפני: אל"ף, אני מסכים, הוא לא אמר לי לפני כן.
משה גפני: הוא לא אמר לי שהוא יילך באיזשהו שלב, אחרת הייתי אומר לו שלהערכתי הדיון יימשך הרבה זמן.
גאלב מג'אדלה: הוא גם לא הולך לפריימריז, הוא לא הולך לשום פריימריז, הוא משוחרר מפריימריז.
משה גפני: לא, לא רק פריימריז.
משה גפני: ההבדל בין ראש הממשלה לבינו, הוא – אתה לא יכול להגיד לו את הדברים.
משה גפני: אין לו שום סמכות, אלא אם כן יש לך משהו עם המל"ג (המועצה להשכלה גבוהה) או עם הוות"ת (הוועדה לתכנון ולתקצוב) – זה התפקיד שלו.
משה גפני: ראש הממשלה הוא ראש הממשלה, פה הוא ממשיך הלאה עם הנושאים, עם הבעיות, ואתה הולך להתמודד מולו – זאת אומרת, המפלגה שלך.
יואל חסון: נתמודד ונצליח.
גדעון בן ישראל: אדוני היושב-ראש - - -
משה גפני: אני אאפשר לך, אבל קודם חבר הכנסת ראלב מג'אדלה.
גאלב מג'אדלה: אני גם נותן שתי דקות משלי למר גדעון בן ישראל– בזכות אבות שיש לו.
משה גפני: אתה יודע שיום כיפור מתקרב?
גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אני מתרשם שזו היתה ישיבה כדי להחמיא אחד לשני.
יואל חסון: אדוני, אני מצטער לעדכן את הוועדה, אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל חבר הכנסת לשעבר חנן פורת נפטר.
משה גפני: כן, אני יודע, ברוך דיין האמת.
יואל חסון: אני מצטער להגיד את זה.
גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אני שמח שאני האחרון, אני מצטער – התרשמתי שיש פה קבוצה שרוצה להחמיא אחד לשני, להתעסק בכפפות משי.
גאלב מג'אדלה: אתם שכחתם שהיו איזה 400-500 אלף אנשים שיצאו לרחובות.
גאלב מג'אדלה: עכשיו אתה רוצה לערוך דיון אסטרטגי, אתה גם רוצה לקיים דיון על נושא המיסוי.
גאלב מג'אדלה: כל אחד לוקח לו את הנישה שלו, וממהר לעשות משהו על חשבון הפרופסור.
גאלב מג'אדלה: אני רוצה להגיד לך: ראש הממשלה לא מתכוון ליישם את ההמלצות האלה.
גאלב מג'אדלה: זאת הצגה אחת גדולה.
גאלב מג'אדלה: אני גם לא בטוח שההצגה שהיתה אתמול בממשלה הזאת לא מתוכננת.
גאלב מג'אדלה: אני כבר לא מאמין להם בכלום.
קריאה: קונספירציה.
גאלב מג'אדלה: אני מודיע לך: לא יישמו את זה.
גאלב מג'אדלה: בשביל מה צריך ועדה, ופרופסורים ואנשים מאוד חשובים?
משה גפני: אני יודע שבממשלה זה לא היה מתוכנן.
גאלב מג'אדלה: יש חוק חינוך חובה בשנת 1984 חבר הכנסת מיקי בר זוהר חוקק אותו – והוא מוקפא.
גאלב מג'אדלה: אנשים היום רוצים להתחיל את החודש, אנשים רוצים לגמור את החודש, ואתה מדבר איתם על ייעודים אסטרטגיים?
גאלב מג'אדלה: על דיונים אקדמיים?
גאלב מג'אדלה: מדבר איתם הפרופסור השני שאני מכבד, על המיסוי, מה זה נותן.
גאלב מג'אדלה: אומרת לו חברת הכנסת מירי רגב: הוא משלם אחוז מס אחד, אבל הוא מקבל 2,000 שקל בצד השני.
גאלב מג'אדלה: מה ההצגה הזאת?
גאלב מג'אדלה: אנחנו בתיאטרון?
גאלב מג'אדלה: יש אנשים שרעבים ללחם.
גאלב מג'אדלה: יש אנשים שאין להם קורת גג.
גאלב מג'אדלה: אני אומר לך: אחרי כל מה שקרה, אני מרגיש שהאנשים פה מנותקים.
גאלב מג'אדלה: על איזה דיון אסטרטגי אתה מדבר?
גאלב מג'אדלה: על איזו ממשלה אתה מדבר שרוצה ליישם?
גאלב מג'אדלה: אתה מדבר ברצינות?
גאלב מג'אדלה: ביושר?
גאלב מג'אדלה: רוצים לבצע את ההמלצות האלה?
משה גפני: לא שמעת ממני אפילו מחמאות.
משה גפני: אני רוצה ליישם את מה שאנחנו חושבים שצריך לעשות.
גאלב מג'אדלה: אז אני מציע שתזכור שאנחנו כנסת, וחל עיקרון הפרדת הרשויות.
גאלב מג'אדלה: אנחנו לא חייבים לממשלה הזאת כלום.
משה גפני: אני איתך לגמרי.
גאלב מג'אדלה: אנחנו נשפוט את הממשלה לפי מה שתעשה מחר בבוקר.
קריאה: זה עוד מעט.
גאלב מג'אדלה: בשביל מה צריך לדון 3 חודשים?
גאלב מג'אדלה: מה, לא יודעים מה צריך לעשות בשביל שמחר בבוקר האזרח – במקום שקניית מזון תעלה לו 2,000 שקל היא תעלה לו 1,000 שקל?
גאלב מג'אדלה: מה, זה כל-כך מסובך?
משה גפני: ראיין אותי צבי זרחיה, אני אמרתי לו - - -
גאלב מג'אדלה: אתה עכשיו מפריע לי.
גאלב מג'אדלה: כל כך מסובך לדעת מה לעשות בשביל שיהיו דירות בתוך 3-4 חודשים?
גאלב מג'אדלה: עכשיו הוא רוצה להילחם, הוא אומר לנו: ההמלצה הכי חשובה – מונופולים.
גאלב מג'אדלה: ראש הממשלה יילחם במונופולים החברים שלו?
גאלב מג'אדלה: הוא יצר את המונופולים האלה – אחד יש לו תקשורת, והשני יש לו נדל"ן, והשלישי יש לו ערוץ כזה, והרביעי – הוא יצר אותם.
גאלב מג'אדלה: המדיניות שלו העשירה את העשירים, ועשתה את האנשים עניים יותר.
גאלב מג'אדלה: על מה אתם מדברים?
גאלב מג'אדלה: על איזו ממשלה אתם מדברים?
גאלב מג'אדלה: איזו ממשלה רוצה ליישם את ההמלצות האלה?
גאלב מג'אדלה: אני מציע לכם: תמשיכו את המחאה, תזמינו אותנו, גם נצטרף אליכם לאוהלים איזה לילה אחד כדי שירגישו חברי כנסת - - -
משה גפני: תודה, העירייה פינתה אותם.
משה גפני: פינו את האוהלים.
יואל חסון: פינו את האוהלים.
גאלב מג'אדלה: אז אנחנו נקים אותם מחדש.
רוברט טיבייב: מה זה פינו אותם?
רוברט טיבייב: ניתן להקים אותם מחדש.
נינו אבסדזה: מה איפה היית אתמול?
נינו אבסדזה: היה פינוי, שפכו עלי צבע.
משה גפני: עוד פעם: אתה רוצה שנקים אנחנו אוהלים לבד?
קריאה: אנחנו נקים אותם מחדש.
גאלב מג'אדלה: אני רק ממליץ לך בתור ראש ועדה, אני כראש ועדה – מה שחבר הכנסת יואל חסון העיר לך, הוא הקדים אותי בדקה, אני כל-כך מצטער – אני הייתי אומר לפרופסור: אדוני, הדיון מתחיל ב-10, מסתיים ב-2, אתה מ-10 עד 2 יושב פה ושומע עד אחרון הדוברים.
גאלב מג'אדלה: אנחנו לא בהרצאה אקדמית.
משה גפני: אני מקבל את זה, בסדר.
משה גפני: הוא דווקא איש נחמד.
גאלב מג'אדלה: גם אני הייתי יושב-ראש ועדה, גם הוא היה ראש ועדה, גם אתה ראש ועדה מוצלח.
משה גפני: תודה רבה, אני מקבל את זה, אני לא אמרתי - - -
גאלב מג'אדלה: אני רק אומר לך: אני ממליץ לך וליושב-ראש הכנסת שהלך, שאתם קודם כל תתייחסו לכנסת ברצינות, אחרת מי יתייחס אלינו ברצינות?
גאלב מג'אדלה: התחלתם כל אחד לעשות חלוקת עבודה – מי מביא את מה, כדי לאשר את ההמלצות ולסמוך את ידו.
גאלב מג'אדלה: על מי?
גאלב מג'אדלה: מה פתאום?
גאלב מג'אדלה: על מה?
גאלב מג'אדלה: על דיון אקדמי?
גאלב מג'אדלה: על ועדה אקדמית?
גאלב מג'אדלה: לא צריך ועדה בשביל שאנשים יחיו יותר בכבוד במדינה הזאת.
גאלב מג'אדלה: יש אנשים שלא מתחילים את החודש, לא רק לא מסיימים אותו, לא מתחילים.
גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת גפני, אתה מועל בתפקידך, אתה יודע?
משה גפני: אל"ף, אני יודע, אבל למה אתה מתכוון?
משה גפני: יש כמה דברים.
גאלב מג'אדלה: אני אגיד לך למה אני מתכוון: הוועדה הזאת בכלל לא נגעה בחלשים, היא דיברה על מעמד הביניים.
גאלב מג'אדלה: אתה מייצג את החלשים, אתה מייצג את בני ברק ואופקים, אתה לא מייצג את מעמד הביניים.
משה גפני: אני לא מייצג את בני ברק.
משה גפני: אני מייצג את בקה אל גרביה.
קריאה: את כל אזרחי ישראל.
גאלב מג'אדלה: אני מייצג אותך, אתה מייצג אותי, זה נכון, אנחנו באותה סירה.
גאלב מג'אדלה: השכבות החלשות בכלל לא נגעו בהן כאן.
משה גפני: אבל הוא אמר, אתה פשוט לא מקשיב לו.
גאלב מג'אדלה: סליחה, אני שמעתי מה הוא אמר.
משה גפני: אבל אני מסכים איתך, מה אתה רוצה ממני?
גאלב מג'אדלה: אני גם מסכים איתו שזה הצעד הראשון בתהלוכה של 100,000 קילומטר.
גאלב מג'אדלה: אז בשביל מה אני מבזבז זמן עליו?
גאלב מג'אדלה: בשביל מה?
גאלב מג'אדלה: אני אומר לך: עכשיו בידך הכדור.
גאלב מג'אדלה: שמע לי פעם אחת, עצה טובה, אני יודע שאתם לא מחזיקים מהגויים – חושבים שהחוכמה רק אצלכם, אתם היחידים שחכמים.
משה גפני: אתה אפילו לא יודע - - -
גאלב מג'אדלה: פעם אחת ניתנה לך הזדמנות כיושב-ראש ועדת הכספים - - -
משה גפני: תגיד לי, אתה ככה מכיר אותי?
משה גפני: שאני לא לוקח ממך את העצות?
גאלב מג'אדלה: אז הנה אני אומר לך את זה עכשיו ברבים: ניתנה לך הזדמנות פז להוביל מהלכים ותהליכים חברתיים, יד אחת עם תנועת המחאה נגד ממשלת ישראל עד - - - ותלך לעם ותתן לאנשים לחיות בכבוד במדינה הזאת.
גאלב מג'אדלה: הגיע הזמן.
משה גפני: אני אעשה את זה, ובסוף אנשים יצביעו ש"ס.
משה גפני: בסדר, לא חשוב, מה זה משנה?
משה גפני: אני אעשה את זה.
גאלב מג'אדלה: קודם כל שלח את לחמך על פני המים.
משה גפני: מאפיות שלחתי כבר ...
גאלב מג'אדלה: בזכות זה אתה נמצא פה 23 שנה ולא החליפו אותך מזמן.
משה גפני: בזכות דברים אחרים.
גאלב מג'אדלה: שנית, אנחנו עושים את זה לשם שמים.
משה גפני: לשם שמים, זה נכון.
גאלב מג'אדלה: הלא אתה איש מאמין, נכון?
גאלב מג'אדלה: אם אתה איש מאמין, אתה לא צריך לצפות ממישהו שיגיד לך תודה.
גאלב מג'אדלה: לכן אתה צריך לעשות את זה ביושר, אני אומר את זה לחבר הכנסת ציון פיניאן, מרכז הקואליציה בוועדת הכספים: יש לנו הזדמנות פעם אחת להעלות את קרנה של הכנסת, של נבחרי הציבור, לשלב ידיים ולעשות יד אחת עם תנועת המחאה, ולהוביל את החברה הישראלית ליום טוב יותר.
ציון פיניאן: בעזרת השם.
משה גפני: אני מאוד מודה לך, תאמין לי, זה היה נאום ציוני מן המדרגה הראשונה.
גאלב מג'אדלה: ציוני מאיזה כיוון?
ציון פיניאן: חבר הכנסת ראלב מג'אדלה, אחרי הנאום הזה אתה צריך להניח תפילין.
משה גפני: עושה רושם כזה.
גאלב מג'אדלה: עזוב אותך, מוסלמים, נוצרים ויהודים – זו אותה דת, רק מתפרנסים מזה אנשים שונים.
משה גפני: תגיד לי מאיזו מפלגה אתה?
גאלב מג'אדלה: זה אותו דבר: אל תגנוב, זה בכל הדתות, כל הדברים היפים קיימים בכל הדתות.
גאלב מג'אדלה: תפילין, וצום רמאדאן ויום כיפור – זה אותו דבר, רק שונה.
משה גפני: אולי מספיק?
משה גפני: אל תרשמי את זה בכלל בפרוטוקול.
גאלב מג'אדלה: למה לא?
גאלב מג'אדלה: אלה דברים טובים.
גאלב מג'אדלה: אין יותר טוב מהדת – הדת השפויה, לא הפנאטית.
משה גפני: טוב, אנחנו צריכים לדבר אחר כך.
משה גפני: רבותי, יש לנו עוד דוברים על סדר יום, עורך-דין אהוד פלג מהמועצה הישראלית לצרכנות, ואחרון הדוברים מר גדעון בן ישראל.
משה גפני: אני מבקש בקצרה אם אפשר, תעשו לי טובה.
אהוד פלג: נדמה לי שהמסר גם של המחאה החברתית וגם של דוח טרכטנברג, כפי שאני מבין אותו, הוא הרצון לראות שינוי ערכי במדינת ישראל.
אהוד פלג: הערכים האלה, שצריכים להיות גם מדדי הערכה לדוח טרכטנברג, וגם מדדי הערכה לאופן היישום ולמדיניות שתיקבע ותיושם הם: ההגינות, ההתחשבות והרגישות החברתית.
אהוד פלג: אלה ערכים שנמצאים במהות הדמוקרטיה.
אהוד פלג: דוח טרכטנברג והתהליך שהוליד אותו, שאני מאוד מתפעל ממנו ברמת השיתוף הדמוקרטי – שאני חושב שלא היה לו תקדים בישראל, צריך בכל זאת לזכור שבמהות של הדמוקרטיה ישנם שלושת הערכים האלה: ההגינות, ההתחשבות והרגישות החברתית.
אהוד פלג: אחת השאלות שנשאלת בסגנון המאופק של הדוח, שניתן לקרוא בין השורות, זה איך הגענו למצב הזה?
אהוד פלג: איך הגענו למצב הזה, משום שהערכים האלה לא צריכים להיות מוטמעים רק בשפת הדיבור, אלא גם בשפת המעשה.
אהוד פלג: ובשפת המעשה הכוונה היא להתנהגות הבין-אישית, להתנהגות העסקית, כל העוולות כלפי הצרכנים, כל שיטת "מצליח", כל המחירים השערורייתיים שהצרכן סובל מהם ושהובילו את המחאה הזאת.
אהוד פלג: ושפת ההתנהגות השלטונית, והדוח מבקר בצורה קשה את ההתנהגות של הרגולטורים, ומעביר את המסר בצורה חדה: ההגינות, ההתחשבות והרגישות החברתית לא שלטו שם בכיפה.
אהוד פלג: הערכים האלה לא נולדים, ובטח לא מוטמעים מן האוויר, יש מערכת שתפקידה לעשות את זה.
אהוד פלג: במערכת הזאת טיפלו בהיבט הפיננסי אולי, אבל בהיבט התכני צריכה לבוא מהפכה תפיסתית במערכת החינוך שתעמיד את הערכים האלה במרכזה, עם ביצוע אופרטיבי בהגדרת יעדים מדידים ובהקצאת שעות תואמת.
אהוד פלג: זה גם צריך להיות המבחן, אלה צריכים להיות מדדי הערכה ליישום של המלצות הדוח או השינויים שלהן, כפי שיבואו לידי ביטוי בבית הזה.
אהוד פלג: את זה צריך למדוד בצורה שיטתית.
אהוד פלג: זה גם אחד הדברים שבהם אנחנו יותר חלשים: איך מודדים את הדברים לאורך זמן.
אהוד פלג: איך לא מדדו – ואמרתי את זה בוועדה לענייני ביקורת המדינה בנובמבר האחרון, שחבר הכנסת יואל חסון כינס סביב נושא הפיקוח שהוסר על מוצרי החלב, בניגוד להמלצות של הוועדות המקצועיות.
אהוד פלג: אז אפשר לחשוב אחרת, אפשר לטעות, למה לא מדדו ב-4 השנים האלה?
אהוד פלג: למה לא בדקו מה קרה למחירים, כדי שאפשר יהיה לתפוס את הטעות ולעשות תיקונים במהלך הדרך?
אהוד פלג: זה אל"ף-בי"ת של ביצוע ויישום מדיניות תחת בקרה.
אהוד פלג: שני דברים אחרונים, ברשותך.
משה גפני: בקצרה אם אפשר.
אהוד פלג: הפתרונות לטווח קצר, לטעמי, חסרים בדוח הזה, משום שבסופו של דבר המבחן הוא מבחן הממשק הקרוב בין הצרכן לבין המוצר או השירות.
אהוד פלג: והמבחן הזה לא יימצא מסופק כאשר אנחנו נראה מה הן ההמלצות.
אהוד פלג: ודאי שצריך לבנות לטווח ארוך, ודאי שהצעדים לטווח הקצר הם זמניים, אבל בלעדיהם לא נתחיל לראות שינוי.
אהוד פלג: ומה שלא מתחילים לראות גם לא ממשיכים לראות, כנראה.
אהוד פלג: הדבר האחרון זה השקיפות והמידע לציבור.
אהוד פלג: צריך לתת לציבור הצרכנים את הכלים להתחיל לגלות התנהגות צרכנית נבונה.
אהוד פלג: אבל כשהמחירים הם מין ג'ונגל שאתה לא יכול לשלוט בו, אתה לא יכול לעקוב אחריו, אתה לא יכול להשוות – אז לצרכן קשה לעשות את העבודה המתבקשת כדי לתרום את חלקו למתן תמריצים לעסקים הזולים יותר, לאלה שיותר רגישים אליו, ולרמת יוקר המחייה שהם מכתיבים.
אהוד פלג: ולכן אנחנו מצפים שהממשלה תיקח על עצמה גם את הנושא של תחזוקת אתר השוואתי למחירים, גם ברזולוציה גיאוגרפית.
אהוד פלג: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – יש לה את כל המכשירים לעשות את זה, היא רק צריכה לקבל את ההוראה ואת ההחלטה המתאימות.
אהוד פלג: את זה צריך לעשות כדי שהצרכנים יוכלו לגלות את הצרכנות הנבונה, ולתרום את חלקם להשארת המחירים נמוכים.
משה גפני: אחרון הדוברים – מר גדעון בן ישראל, ארגון הגמלאים.
גדעון בן ישראל: אני דוברם של קרוב למיליון אזרחים מבוגרים, גמלאים וחסרי פנסיה, אוכלוסיה זקנה.
גדעון בן ישראל: לצערי, כמעט ואין התייחסות בדוח לנושאים האלו.
גדעון בן ישראל: אני פשוט נדהם, נפגשנו עם פרופסור טרכטנברג ואמרנו לו את הכול.
גדעון בן ישראל: ראש הממשלה – אחרי שהפצצנו אותו במשך כמה חודשים, שלח את כל החומר שלנו לוועדה, לדיון בה.
גדעון בן ישראל: שום דבר.
גדעון בן ישראל: הייתכן כדבר הזה?
גדעון בן ישראל: אדם חביב, הומאני, שמענו אותו – בלי להתייחס בכלל לזקני ישראל?
גדעון בן ישראל: אני רוצה להביא רק שתי דוגמאות, כדי להמחיש עד כמה יש פה זלזול.
גדעון בן ישראל: ידוע שהגמלאים צורכים פי 11 תרופות מאזרח מצוי.
גדעון בן ישראל: ביקשנו שייתנו לנו הנחה יותר גדולה בתרופות, זה גם לא סכומי עתק, זה לא מי יודע מה, אך שום התייחסות אין לזה בדוח.
גדעון בן ישראל: אנחנו יודעים שיש לא מעט אנשים שצריכים כל הזמן לבחור בין תרופה ובין פרוסה, ממש כל הזמן.
גדעון בן ישראל: אני רואה אותם בבתי מרקחת: "לא אני מוותר על התרופה הזו", אין לו כסף.
גדעון בן ישראל: אז לזה הוועדה לא יכלה להתייחס?
גדעון בן ישראל: דבר שני, יש בממשלה איזו התפעלות וכל הזמן רוממות לשון: "אנחנו ב-OECD", בכל מקום שר האוצר מרבה לציין את זה.
גדעון בן ישראל: מה זה ה-OECD?
גדעון בן ישראל: אנחנו בקצבאות הזקנה הגענו ל-16% מהשכר הממוצע, וב-OECD 25%.
גדעון בן ישראל: הרי קצבאות הזקנה – זהו הדבר הכללי שנוגע לכולם.
גדעון בן ישראל: אמרנו, לפחות יוסיפו אחוז אחד לקצבאות הזקנה, אם מדברים כל הזמן על ההתחלות – יתחילו קודם באחוז אחד.
גדעון בן ישראל: אף לא ראינו ולו מילה אחת של התייחסות.
גדעון בן ישראל: אני רוצה למחות בעניין זה, מפני שפרופסור טרכטנברג – במה שנוגע לציבור שלי, הוא התחיל בטראח.
גדעון בן ישראל: אני לא יודע מה ההמשך, אני לא יודע מה קורה, חטפנו טראח מכל העניין הזה – האוכלוסייה שלי.
גדעון בן ישראל: אני מצפה מוועדת הכספים שתתקן את זה, כי ועדת הכספים יש לה רגישות לפי הניסיון שלנו.
גדעון בן ישראל: אני גם מאוד מעריך את היושב-ראש בתפיסות החברתיות שהוא מגלה כל השנים – זה לא עניין של עכשיו.
גדעון בן ישראל: אני מבקש מאוד שהוועדה תיקח עליה לתקן מה שדוח טרכטנברג עיוות.
משה גפני: מחאתך, דרך אגב, התקבלה ואני מזדהה איתך.
משה גפני: אבל אמר פרופסור טרכטנברג, נדמה לי שהוא אמר את זה לתקשורת - - -
גדעון בן ישראל: אני אומר לפרוטוקול דבר אחד: חברת הכנסת זהבה גלאון כל הזמן משמיצה את יושב-ראש ההסתדרות.
משה גפני: אבל היא לא פה עכשיו.
גדעון בן ישראל: חברת הכנסת גלאון משמיצה כל הזמן את יושב-ראש ההסתדרות ואת יושב-ראש התאחדות התעשיינים.
גדעון בן ישראל: סיעת מרצ בהסתדרות שותפה מלאה לכל המדיניות שהיתה, אז איך ייתכן כפל הלשון?
גדעון בן ישראל: להופיע פה ולתקוף ו"אתם משרתים את הטייקונים", וכן הלאה, כאשר אותה מפלגה שותפה למי שמנהל את העניינים בהסתדרות.
גדעון בן ישראל: אני מבקש שזה יירשם, והיא צריכה להפסיק את כפל הלשון הזה, זה לא מכובד.
משה גפני: היא לא חייבת, יש לה חסינות.
יואל חסון: אתה באמת מופתע?
גדעון בן ישראל: תשמע, לולא הייתי מופתע הייתי עורך-דין גדעון בן ישראל, עם אשתו, כלת פרס ישראל למשפט, היינו עושים לא מעט כסף.
גדעון בן ישראל: אז אני נשארתי נאיבי, מה לעשות?
יואל חסון: כל הכבוד לך, שתהיה לי בריא.
משה גפני: רבותי, אני הבעתי כבר את עמדתי, ואני שמח על הדיון הזה – הוא דיון חשוב מאוד.
משה גפני: ועדת הכספים היא ועדה שאיננה מתרגשת, לא מוועדה של פרופסורים, ולא משום ועדה.