GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: בוקר טוב לכולם, שנה טובה, גמר חתימה טובה.
משה גפני: אני מקדם בברכה את יושב-ראש הכנסת שמשתתף איתנו בדיון, את פרופסור מנואל טרכטנברג, ידידי הטוב, יושב-ראש הועדה לשינוי כלכלי-חברתי, שניאות לבקשתנו, את יושב-ראש ועדת הכלכלה שמשתתף איתנו בדיון הזה, החברים, וכל האורחים שביקשו להשתתף.
משה גפני: תיכף אני אאפשר ליושב-ראש הכנסת לפתוח, אבל קודם כל, אני רוצה להגיד כמה דברים בהתחלה.
קריאה: לא היה ראוי לקיים את הישיבה באולם קצת יותר גדול?
ניצן הורוביץ: באצטדיון טדי צריך.
משה גפני: לא, אנחנו בוועדת הכספים, אנחנו ועדה מעשית, אנחנו לא ועדה תקשורתית.
משה גפני: יכול להיות שאפילו נגיע היום להצבעות.
קריאה: לכן אין תקשורת.
קריאה: זה המגרש הביתי שלנו.
משה גפני: בניגוד להמלצות, אנחנו צריכים לעבוד ולהצביע – יכול להיות שעוד היום.
משה גפני: יכול להיות, אני לא יודע, נראה איך יתפתח הדיון.
קריאה: לפני הממשלה?
משה גפני: יש חוק שמונח אצלנו על השולחן, שזה חלק נכבד מהדוח.
רוחמה אברהם-בלילא: זה כבר מתחיל טוב, אדוני היושב-ראש.
רוחמה אברהם-בלילא: יש מישהו, סוף סוף, בכנסת ישראל שמסוגל לקבל החלטות – מה שהממשלה אתמול לא היתה מסוגלת.
משה גפני: לא, עזבי את הממשלה עכשיו.
משה גפני: דקה, בואו נתחיל בכבוד.
משה גפני: רבותי, אני מבקש שיהיה שקט.
משה גפני: פרופסור טרכטנברג, זה לא סוד שאנחנו חברים טובים – גם בתפקיד הקודם וגם בתפקיד הנוכחי שלך, ואני חולק על עניין הוועדה.
משה גפני: אבל מכיוון שאתה אורח שלנו היום, אז אני רוצה להתחיל בשבחך: ושבחך הוא שהכנת דוח בשבעה שבועות, שמתפרש על פני 267 עמודים, הכנת אותם ב-7 שבועות.
משה גפני: כשאנחנו, הרבה פעמים, מחכים לממשלה לדוחות חשובים – זה לוקח, לפעמים, שנה ויותר, ולא מספיקים.
קריאה: בוא נפריט את הממשלה.
משה גפני: לא, להפריט הרבה דברים.
ציון פיניאן: המחליפה לא כל-כך מוצלחת – אם יש בכלל.
ציון פיניאן: לא נזכיר את הצרות שלכם, אתם הולכים עכשיו להפרטה, אתם תתקוטטו עם הליכוד, והעבודה תהפוך אתכם למפלגה אבודה.
משה גפני: בואו נערוך דיון רציני.
משה גפני: אני רוצה להגיד לך: אחרי הדוח שלך, הגמרא אומרת שהלל הזקן מחייב את העניים, ורבי אלעזר בן חרסום מחייב את העשירים.
משה גפני: בגלל שהלל היה מאוד עני, ולמד תורה.
משה גפני: ורבי אלעזר בן חרסום היה טייקון, היה מאוד עשיר ולמד תורה.
משה גפני: אז הם, כולם, מחייבים את כולם – אפשר ללמוד תורה, גם להיות עני וגם להיות עשיר.
משה גפני: אתה מחייב את הממשלה – כשמחליטים על הקמת ועדה, אנחנו נדרוש ממנה תוך 7 שבועות שתביא דוח.
משה גפני: אז אתה מחייב את הממשלה בעניין הזה.
משה גפני: להגיד לך שאני מסכים עם מה שכתוב בדוח?
משה גפני: חלק לא היה צריך בכלל להיכתב – הוא לא קשור.
משה גפני: חלק, שהיה חייב מאוד שייכתב – לא נכתב.
משה גפני: יש דברים שאני מסכים לחלוטין, ואחד מהדברים, שהוועדה קיימה על זה הרבה מאוד דיונים – אני הולך לקיים דיון על החוק הזה היום, ואני לא מחכה לממשלה, ולא מחכה לאף-אחד.
משה גפני: הוועדה יושבת כאן – חברים מכל סיעות הבית, יהודים וערבים, ימין ושמאל, דתיים ושאינם דתיים, כולם נמצאים כאן, עולים וותיקים.
משה גפני: יכול להיות שנקבל החלטות לגבי הרפורמה במס.
משה גפני: מה שאתם ממליצים, לפחות עיקרי הדברים, כבר דיברנו על זה פעמים רבות.
משה גפני: אנחנו ועדה מעשית, אנחנו לא ועדה פילוסופית, ויכול להיות שנקבל החלטות.
משה גפני: אבקש שתציג את הדברים – את עיקרי הדברים, אבל בעיקר תתמקד בדברים שנוגעים למיסוי: כל הרפורמה במס, המיסוי בנושאים השונים – בתקציב, ביעד הגרעון – שגם על זה נצטרך לקיים דיון.
משה גפני: בכל מקרה, אני מברך אותך על זה שבאת לוועדה.
משה גפני: אנחנו נקיים את הדיון, אני מבקש מהחברים - - -
רוחמה אברהם-בלילא: אפשר הצעה לסדר?
משה גפני: רגע, קודם יושב-ראש הכנסת.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל רק כדי לעשות סדר בדיון – אם יש דברים שאתם רוצים - - - בוא נפריד את הדוח, ונצביע עליהם.
רוחמה אברהם-בלילא: זה יהיה יותר פרקטי.
משה גפני: אחרי יושב-ראש הכנסת, הוא הפותח.
רוחמה אברהם-בלילא: הוא הפותח, אין ספק.
משה גפני: ולכן, אני מבקש מאוד גם מהאורחים ובעיקר מהחברים: אזרחי מדינת ישראל מסתכלים על זה, הם רוצים שתהיה הנהגה – הנהגה שראויה לקבל הכרעות, והם מסתכלים גם על הדיון הזה של הוועדה.
משה גפני: אני מציע, כל אחד יכול להגיד את הדברים החריפים ביותר, אבל להגיד אותם בנימוס, להגיד אותם בדרך ארץ.
משה גפני: כל אחד שיאמר את דעתו.
משה גפני: אני מאוד מבקש שהדיון הזה יהיה דיון יעיל, פורה, וגם שישדר אמינות כלפי אזרחי מדינת ישראל.
משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, בבקשה.
ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה, יושבי-ראש ועדה אחרים הנמצאים כאן באולם.
ראובן ריבלין: "ולא אמר אדם צר לי המקום בירושלים" – זה בית העם, ויש דיונים אשר ממקדים את תשומת הלב של הציבור כולו.
ראובן ריבלין: בכל אולם שלא נמצא בו, תמיד יוכלו להיות יותר.
ראובן ריבלין: עם רב יושב פה, לא אסרנו על איש להיכנס לכאן – אבל כאשר האולם מתמלא, למרות שאנחנו אומרים: "ולא אמר אדם צר לי המקום בירושלים", יחכו אחרים עד אשר תהיה תחלופה בין הציבור.
ראובן ריבלין: אנחנו צריכים היום, כאשר הכנסת נמצאת במוקד תשומת הלב, להוכיח שבכנסת יכולים לקיים דיונים, יכולים להגות, יכולים גם לבקר, ויכולים בסופו של דבר לקבל הכרעות, משום שהמקום היחידי שבו מתקבלות ההכרעות הוא כאן בכנסת.
ראובן ריבלין: לכן אני מציע גם לחברי הכנסת לא לנהוג כמנה
ראובן ריבלין: גם מימים ימימה, ולא ליצור מערכות של סנסציות כאשר מדובר בנושא רציני ביותר.
ראובן ריבלין: לפתע, בקיץ האחרון, נפל דבר בישראל.
ראובן ריבלין: הריבון שהוא הציבור, החליט שאיננו מבקש להביע את דעתו במשאל עם הנערך בישראל פעם ב-4 שנים בבחירות, או לפחות פעם ב-4 שנים בבחירות, אלא רוצה בזמן אמת לומר את דברו.
ראובן ריבלין: קול המון כקול ש-די, ואני מברך ומקדם בברכה את אנשי תנועת המחאה אשר צמחה והביאה אפילו למצב שבו יש אנשים המוכרים בעיני הציבור כמנהיגים.
ראובן ריבלין: יש להסביר לכולנו שבדמוקרטיה הישראלית צריך לומר כל אחד את דברו, אבל בסופו של דבר יש מקום אחד לקבל בו את ההכרעה.
ראובן ריבלין: הכנסת יכולה בהחלט להביע אי-אמון בממשלה, אבל הממשלה – אין זו זכותה למשול, זו חובתה למשול.
ראובן ריבלין: לא נוכל להגיע, בדמוקרטיה הפרלמנטרית שלנו, למצב שבו, חלילה, ניגרר ונגיע למצב של אנרכיה.
ראובן ריבלין: וזאת כולם מבינים, ואני מאוד מעריך גם את התנהלותם של אנשי התנועות השונות אשר מחו, אבל אשר מבינים גם שצריכה להתקבל הכרעה.
ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שגם הממשלה הבינה שמה שקרה בקיץ האחרון הוא לא דבר שיכולים לעבור עליו לסדר היום – משום שהוא הפך להיות יסוד מוסד בחברה הישראלית.
ראובן ריבלין: ואכן הממשלה קיבלה החלטה חשובה להקים ועדה, ובראשה העמידו אדם נטול פנים פוליטיות, אדם אשר יש לנו ביטחון מלא בכוונות האמיתיות שלו לשמש כמתנדב בעם.
ראובן ריבלין: לא כולנו חייבים להסכים לכל דבר, או אפילו לכל הדברים, אשר הוועדה שבראשותו באה והכריעה.
ראובן ריבלין: אבל זאת ועדה אשר ישבה על המדוכה יום ולילה שמעה את הציבור, ניסתה להבין את רחשי לבו, במידה רבה גם מאמינה שהצליחה לשמוע את רחשי לבו, והיא מביאה את מסקנותיה.
ראובן ריבלין: היא מביאה את מסקנותיה, היא מביאה את המלצותיה, וההכרעות הן בידי הממשלה אשר מבקשת ומתבקשת להביאן לכנסת – בפרט באותם נושאים שבהם אנחנו חייבים להיות מעורבים, שכן מדובר במעשים שמחייבים חקיקה או חקיקת משנה.
ראובן ריבלין: כמובן שהממשלה נמצאת תחת פיקוח.
ראובן ריבלין: הכנסת, בכל ימות השנה, בכל עת ובכל שעה, למעט יום כיפור – אם יביאו אלי 61 חברי כנסת בקשה להביע אי-אמון בממשלה, אני אעלה את ההצעה לדיון ללא דיחוי, תוך זמן קצר.
רוחמה אברהם-בלילא: גם ביום כיפור?
ראובן ריבלין: אני אמרתי, למעט ביום כיפור.
ראובן ריבלין: ודאי שלא בימי שישי ושבת ובחגי ישראל.
ראובן ריבלין: אני אומר לכם בצורה המפורשת ביותר: יש לנו כאן דוח שגם כשקוראים אותו צריכים לחזור ולקרוא, ויש דברים שמשך שנות חלדנו בכנסת, גם אותם ותיקים הנמצאים כאן למעלה מעשר או אפילו עשרים שנה, יודעים שיש דברים שצריך וטוב להגות בהם לפני שמכריעים בהם.
ראובן ריבלין: הדברים האלה באים לידי דרישה כאשר מגיע פרופסור טרכטנברג כמתנדב בעם על מנת להסביר את הדוח, ולהגיש את הדוח – לא רק לממשלה אלא גם לכנסת.
ראובן ריבלין: טוב שגם נשמע אותו בצורה שיכולה לעורר תגובות או אי הסכמות בעליל על דרך מחשבה.
ראובן ריבלין: יחד עם זה אנחנו בהחלט רואים בפרופסור טרכטנברג אדם, מתנדב בעם בשם העם כולו, ואנחנו נשמע אותו בסבלנות.
ראובן ריבלין: אני רוצה לומר רק דבר אחד, כאחד מוותיקי חברי הכנסת, אשר גם בוועדה זו אדוני היושב-ראש, היה לו גם זמן - - -
משה גפני: זמן איכות.
רוחמה אברהם-בלילא: בלתי מוגבל.
ראובן ריבלין: לא זמן איכות, אלא זמן שבו דנתי לפחות ב-6 בקשות, בין השנים, לקיצוץ בתקציב הביטחון.
ראובן ריבלין: ואני מוכרח לומר לכם שבכל פעם שביקשו מוועדות הכנסת לקצץ בתקציב הביטחון – התוצאה היתה שהוגדל תקציב הביטחון: במקום להוריד, הוסיפו.
ראובן ריבלין: משום שכל אחד אשר יבוא וידבר על ביטחונה של ישראל ועל חובתנו להגן על עצמאותנו, לא יוכל לעמוד בפני טענה כזאת או אחרת.
ראובן ריבלין: אבל יותר מכך – אני מוכרח לומר שאם מדובר בתקציב הביטחון, כפי שהוא מובא היום לפנינו, יכול להיות מצב שבו התקציב שיקוצץ הוא תקציב האימונים של חיילי המילואים של צה"ל.
ראובן ריבלין: דבר זה לא מקדם אותנו בדבר מבחינת התקציב, ולא מקדם את מדינת ישראל, ואת האינטרסים החיוניים שלה.
ניצן הורוביץ: זו דעה, זו רק דעה.
זהבה גלאון: ככה מהלכים אימים על הציבור, כל הזמן.
ראובן ריבלין: לא, תיכף אני אומר לך.
ראובן ריבלין: אני רק מציע שתשמעי עד הסוף.
ראובן ריבלין: להערכתי, תקציב הביטחון צריך דיון וצריך עיון מעמיק.
ראובן ריבלין: לקצץ בתקציב הביטחון זה על ציר של זמן, ברמה אסטרטגית ולא ברמה תקציבית – לבוא ולומר מה צריך צה"ל, ואני לא רוצה להיכנס - - -
קריאה: אדוני היושב-ראש, היה דיון כזה בוועדת ברודט.
ראובן ריבלין: אני רק אומר לכם:
ראובן ריבלין: כרגע הדבר הזה מראה ומצביע לנו – וכאן אני נפגש עם רבים מהדברים שאתם השמעתם ושהשמיעו גם אנשי המחאה.
ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לכם שנדמה לי, שאם אנחנו מוצאים את הפתרונות לתחילת יישומים של מסקנות כאלה או אחרות או של תיקונים חברתיים לענייני החברה שלנו, אשר דורשים עיון מחדש, דיון ושינוי – אנחנו צריכים להחליט שאין שום ברירה אלא לשקול את הדרך שבה אנחנו נגשר על הפער הבלתי מתפשר, שלא ניתן לגישור, שבין הצורך לשמור על תקציב המדינה, לבין הצורך להתייחס למסקנות ועדת טרכטנברג.
רוחמה אברהם-בלילא: ולכן צריך תקציב חדש, אדוני היושב-ראש.
משה גפני: יש לך הצעה לסדר, רוחמה.
ראובן ריבלין: נדמה לי שצריך למצוא פתרון יצירתי.
ראובן ריבלין: אינני רוצה להתערב.
אורית זוארץ: נורא פשוט – לפתוח את תקציב 2012.
ראובן ריבלין: היו כבר דברים שנפלו בישראל, חברת הכנסת זוארץ, זכינו כולנו שהצטרפת לכנסת, ויש בזה תוספת איכותית רבה מאוד.
ראובן ריבלין: אבל מדינת ישראל במשך 63 השנים פגשה כל מיני בעיות ומצאה פתרון, עד שאת הגעת לכנסת, וחשוב מאוד שהגעת לכנסת.
אורית זוארץ: אבל המצאה של תקציב דו שנתי - - -
נינו אבסדזה: אדוני היושב-ראש, אבל זה נפל בכנסת, זה לא נפל מהעם.
נינו אבסדזה: זה מה שהעם מבקש.
ראובן ריבלין: אין על זה ויכוח.
ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה, אני יודע – כל אחד מהיושבים מאחוריכם יכול להיות בקדנציה הבאה יושב במקומותיכם ואתם יושבים מאחוריו.
ראובן ריבלין: זה הכל, כל אחד – כולל יושב הראש, שלא תהיינה שום אי הבנות.
ראובן ריבלין: אני רק רוצה לבוא ולומר: קרו מקרים בעבר כאשר היה צורך ממלכתי, חברתי, ביטחוני, מדיני – שהאוצר והמערכת התקציבית מצאו פתרון.
ראובן ריבלין: חברי, חבר הכנסת לשעבר חיים אורון, היה בין האנשים אשר הגו ומצאו פתרונות לעניינים אלה.
ראובן ריבלין: אני מציע רק ואומר, גם לחברים: תקציב הביטחון בהחלט צריך עיון, אבל לא על אותם דברים אשר נמצאים היום במערכת, ושהצמצום בהם רק יפגום ביכולת התפעולית של צה"ל כרגע.
טלב אלסאנע: צריך ביטחון חברתי?
טלב אלסאנע: או רק ביטחון צבאי?
טלב אלסאנע: גם ביטחון חברתי.
ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ההשקפה הציונית בינך לבין רבים מחברי הכנסת, כמוני, רואה בביטחון החברתי קודם כל את הביטחון האישי של אזרחי מדינת ישראל, ומדינת ישראל עומדת מול איומים.
ראובן ריבלין: זאת אומרת, הם לוקחים את זה בחשבון רב, שכדי שאנחנו נוכל לשבת ולדון בנושאים החברתיים, אנחנו צריכים להיות קודם כל בטוחים כשאנחנו יושבים כאן – וזה מוסכם על רוב רובם של החברים.
ראובן ריבלין: אני מבין את השקפתך, אני מכבד - - -
טלב אלסאנע: ביטחון חברתי - - -
משה גפני: חבר הכנסת טלב אלסאנע, עשה לי טובה, אני לא הולך להיכנס פה לדיונים מהסוג הזה.
משה גפני: יש לנו הרבה עבודה גם בלי זה.
ראובן ריבלין: אני מסיים ואני גם לא מתווכח איתכם.
ראובן ריבלין: לכן אני מציע גם לממשלת ישראל, וגם לפרופסור מנואל טרכטנברג – אדם משכמו ומעלה, לשקול את העניין הזה אם רוצים להתחיל במציאת פתרונות לאותן בעיות אשר דוח טרכטנברג מצביע עליהן.
ראובן ריבלין: דוח טרכטנברג מגיע למסקנות וגם מביא המלצות.
ראובן ריבלין: אם כי המלצות במסגרת התקציבית הזאת הן בעייתיות.
ראובן ריבלין: אפשר גם אפשר לשמור על מסגרת התקציב, וליצור מצב שבו נוכל לטפל בנושאים הבוערים הקשורים בדוח טרכטנברג, ואולי מעבר להם.
ראובן ריבלין: יש כאלה שיאמרו שיש דברים שנוספו לדוח טרכטנברג, יש כאלה שיאמרו שיש דברים שחסרים בדוח טרכטנברג, וכאן בכנסת כל אחד יוכל לומר את דברו.
ראובן ריבלין: אני רק מבקש מחברי הכנסת, כרגיל וכמנהגנו, לקיים דיונים מעמיקים, שכל החברים אשר ישתתפו בכל ועדות הבית – אם זו ועדת הרווחה, ואם זו ועדת הפנים כוועדה האחראית על התכנון והבנייה, אם זו ועדת החינוך הדנה בנושאי חינוך, ואם זו ועדת הכלכלה, או ועדת הכספים – כל אחת תדון בעניינה.
ראובן ריבלין: יישבו, ידונו, וגם יצביעו אותם אלה שישתתפו.
ראובן ריבלין: אדוני נשיא התאחדות התעשיינים בישראל, וכל באי הבית, וכל האורחים, תודה רבה אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.
ראובן ריבלין: אני מבקש לאפשר את היכולת של הכנסת לקיים דיונים סוערים, ממצים, בעלי מחלוקת, אבל מכובדים.
משה גפני: תודה רבה, אדוני יושב-ראש הכנסת.
משה גפני: חברת הכנסת רוחמה אברהם, את רכזת האופוזיציה בוועדה.
משה גפני: בוועדת הכספים, ברוב המקרים אין קואליציה ואופוזיציה – ההצבעות, אני חייב לציין, על-פי רוב הן פה אחד.
משה גפני: להוציא דיוני התקציב.
קריאה: עד עכשיו.
משה גפני: בסדר, מה?
משה גפני: אני יודע?
משה גפני: אני נביא?
משה גפני: אני מדבר על מה שאני יודע, והשתדלנו להגיע להסכמות, ואני משבח את האופוזיציה בוועדת הכספים שהיא באמת עושה את עבודתה, וכאן העבודה היא עבודה מקצועית.
משה גפני: חברת הכנסת רוחמה אברהם בלילא, אמרת שאת רוצה הצעה לסדר?
רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, כן, יש לי הצעה לסדר, אדוני היושב-ראש.
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו מכירים שנים רבות, ואנחנו יודעים שהוועדה הזו – כמי שאמונה על תקציב המדינה – היא ועדה מאוד מעשית וציינת את זה לא אחת בדבריך.
רוחמה אברהם-בלילא: אין ספק שזהו זמן מאוד חשוב, זמן של חשבון נפש, של כולנו.
רוחמה אברהם-בלילא: ולכן אני מציעה אדוני היושב-ראש, שנאזין לכולם קשב רב, ובניגוד לפארסה הגדולה שהיתה אתמול בממשלה – עם חוסר היכולת להכריע, אני מציעה - - -
משה גפני: אני לא רואה את זה כך, אבל לא חשוב.
רוחמה אברהם-בלילא: תשמע, אני קראתי את הדוח, את כולו, ואתה תשמע גם הצעות אופרטיביות.
משה גפני: כן, חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, זה לא דיאלוג.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מסכימה, ולכן אני מציעה, מכיוון שיש הרבה מאוד דברים טובים, בוא נוציא את ה"עז", את הדברים הטובים, את המתוק מהדוח הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: בוא נחליט שכבר עכשיו נקיים את הדיון, נוציא את הדברים הטובים שיש בדוח הזה, נצביע עליהם כמי שמאמצים את הדוח הזה – בניגוד לממשלה, ומפה נתקדם.
רוחמה אברהם-בלילא: אולי אפילו נחליט שהוועדה הזו תהיה הוועדה המוסמכת, להמשיך ולדון בעיקרי הדוח ובכל מהלך החקיקה.
זהבה גלאון: אין קואליציה באופוזיציה.
רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אפשר הצעה לסדר?
רונית תירוש: מר טמיר כהן, אני מבקשת הצעה לסדר, אבל באמת הצעה.
רוחמה אברהם-בלילא: אמרת שאתה רוצה להביא להצבעה – אז אולי נחליט על כך כבר עכשיו.
זהבה גלאון: אדוני, האופוזיציה איננה מקשה אחת.
זהבה גלאון: אני מכבדת מאוד את חברתי, חברת הכנסת רוחמה אברהם – אין קואליציה באופוזיציה.
משה גפני: אני לא אמרתי סיעה מסוימת.
משה גפני: אמרתי: האופוזיציה בוועדת הכספים.
משה גפני: חבר הכנסת זבולון אורלב, אני אאפשר לך הצעה קצרה, אבל דקה לפני זה - - -
רונית תירוש: וגם אני מבקשת הצעה לסדר, הצעה לסדר עניינית, לא יותר מחצי משפט.
משה גפני: חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, אמרת משהו?
משה גפני: אמרת את זה רק בשביל להגיד?
רוחמה אברהם-בלילא: חס וחלילה.
מגלי והבה: זה חשבונות בתוך האופוזיציה אדוני, שהיא יושבת על חשבוננו ועוד באה בטענות.
זהבה גלאון: סלח לי, אתה ממלא מקום בוועדה.
מגלי והבה: אני חבר בוועדה הזו.
מגלי והבה: את ממלאת מקום.
זהבה גלאון: אני חברה בוועדה.
משה גפני: גבירותי ורבותי, חברות הכנסת רוחמה אברהם בלילא וזהבה גלאון, תקשיבי, מעניין אותך הנושאים הענייניים ולא הדברים האחרים.
משה גפני: האם את רואה בעיה בהצעה לסדר או בסדר היום שקיבלת בשבוע שעבר, לפני ראש השנה?
משה גפני: פרופסור טרכטנברג יציג עכשיו את הדוח באופן כללי, ואני אבקש ממנו להתמקד בנושא הרפורמה במס.
משה גפני: מייד אחרי זה, אני אולי אקדים את זה עוד לפני הדיווח שעל-פי החוק צריך להגיש לוועדת הכספים בגלל התקציב הדו שנתי, שלא אהבתי.
משה גפני: בעניין הזה הסכמתי עם האופוזיציה שלא צריך תקציב דו שנתי.
משה גפני: במליאת הכנסת הצבעתי נגדו, אחרי זה הצבעתי בעדו, אבל הכנסתי הרבה שינויים בחוק כאן, ואחד הדברים הוא שממלא מקום מנכ"ל משרד האוצר צריך להופיע פה, ושר האוצר אמור להופיע בישיבה אחרי כן ולדווח על התקציב הדו שנתי.
משה גפני: אמרתי שאנחנו נמצאים במדינה מזרח תיכונית, שבה בכל שנה הולכים להיות שינויים.
משה גפני: אגב, זה כך בכל העולם, וגם ביהדות זה ככה – בכל ראש שנה אנחנו עושים חשבון נפש, לא כל שנתיים.
משה גפני: היום, אחרי שפרופסור טרכטנברג יציג את עיקרי הדוח שלו, אביא לדיון את הרפורמה במס – שזה חלק מאוד מרכזי בדוח שלו, ויתכן אפילו - - -
רוחמה אברהם-בלילא: כן, אבל שלא תיווצר תחושה שיש כאן איזשהו רצון גם למוסס את כל ההישגים של - - -
משה גפני: אבל חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, עוד לפני שאמרת כבר שמתי את זה בסדר היום.
רונית תירוש: אפשר הצעה לסדר, אדוני היושב-ראש?
זבולון אורלב: ההצעה שלי היא בחצי משפט: האל"ף-בי"ת של כזה דיון הוא שיהיה לפני חברי הכנסת הדוח.
זבולון אורלב: אני גם פניתי ליושב-ראש לפני שבוע.
זבולון אורלב: אם אפשר - - -
ראובן ריבלין: טרכטנברג הגיע על מנת להגיש את הדוח.
זבולון אורלב: לא, הכוונה לחברי הכנסת.
זבולון אורלב: אני רואה שיש כאן רק שלושה עותקים.
זבולון אורלב: אני כבר שבוע ימים עורך מרדף - - -
משה גפני: אוקיי חבר הכנסת אורלב, בסדר, תודה.
משה גפני: אני לא יודע, אנחנו ננסה להתארגן.
משה גפני: חברת הכנסת רונית תירוש, רצית הצעה לסדר?
רונית תירוש: כן, מאחר והרבה מאוד אנשים נותרו בחוץ – הם באו לישיבת ועדת הכלכלה שבוטלה – הם אנשים שיש להם עניין לשמוע ולהשמיע, אני מציעה להפסיק את הדיון ל-10 דקות, לחפש אולם גדול יותר ולאפשר לכולם לשבת בצורה מכובדת ורצינית.
רונית תירוש: אבל יש אנשים שרוצים לשמוע ולהשמיע, זה המינימום של הדמוקרטיה.
משה גפני: זו ישיבת ועדת כספים.
משה גפני: עם כל הכבוד, זאת לא ישיבה חגיגית.
רונית תירוש: היא לא חגיגית בכלל, אבל הסביבה מאוד חשובה.
משה גפני: לא, עשיתי את זה אצל ששינסקי, מבחינתי זה לא חגיגי.
משה גפני: אני מדבר על ישיבה מעשית.
משה גפני: חבר הכנסת שי חרמש, מה רצית להגיד?
משה גפני: חוץ מה"מו" של הפרה ששלחת לי.
שי חרמש: קיבלת?
משה גפני: קיבלתי, מה אני אגיד לך?
משה גפני: אני עד עכשיו מסתכל על זה – לא הבנתי, מה ה"מו" הזה?
שי חרמש: לא הבנת?
שי חרמש: אני אסביר לך אחרי זה.
משה גפני: לא, אתה יכול להסביר כבר עכשיו.
שי חרמש: אתה רוצה שנת תנובה, נכון?
משה גפני: כן, הלאה.
שי חרמש: הצעה לסדר: היות ולפנינו, לפני הציבור לפחות, שני דוחות במעמד שווה – דוח ועדת טרכטנברג שלא קיבלה אותו עדיין במלואו – לא האופוזיציה, לא הממשלה, ולא תנועת המחאה, ודוח ספיבק-יונה - - - אני מציע לקבל את ההצעה של חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא שוועדת הכספים - - -
ראובן ריבלין: מי הציע את זה?
שי חרמש: רק רגע, חבר הכנסת רובי ריבלין.
שי חרמש: אני מציע שוועדת הכספים תזמן לפה גם את פרופסור ספיבק - - -
משה גפני: פרופסור ספיבק כאן.
זהבה גלאון: איפה פרופסור יונה?
משה גפני: הוא כאן.
שי חרמש: אביה, אתה פה?
שי חרמש: יפה.
שי חרמש: אני רוצה שנקיים דיון שווה - -
רונית תירוש: אם יהיה אולם גדול, יידעו איפה הוא.
שי חרמש: - - ומתוכם נפיק את המיטב, במעמד שווה בין שני הדוחות.
שי חרמש: איפה אביה?
שי חרמש: איפה הוא?
משה גפני: תגיד לי, מה זה פה?
משה גפני: אתה מנהל פה תכנית חיים שכאלה?
שי חרמש: לא ראיתי אותו, זה הכול.
משה גפני: לא ראית?
משה גפני: אני אערוך לך פגישה איתו.
משה גפני: אני נפגשתי איתו בבוקר.
שי חרמש: הבאתי 100 איש, לא ראיתי אותו, נו.
אורי אורבך: באיזו שעה הדיון מתחיל?
ראובן ריבלין: חברים, העם צופה ביכולת של הכנסת לקיים דיון, לא ליצנות.
שי חרמש: זה רציני לגמרי.
שי חרמש: זה אותו דוח כרגע, זה באותו מעמד.
ראובן ריבלין: שמעתי.
ראובן ריבלין: הוזמן יושב-ראש הוועדה – פרופסור טרכטנברג, לומר את דברו.
שי חרמש: אני מכבד את זה.
ראובן ריבלין: אחרי זה נשב פה עד הלילה ונמשיך בדיונים.
ראובן ריבלין: ודאי התקשורת תהיה מעוניינת מאוד לשמוע מה כל אחד ואחד מכם, וגם אני, אומרים.
ראובן ריבלין: אבל עכשיו הזמנו אורח, בואו נראה לאנשים - - -
משה גפני: צודק יושב-ראש הכנסת, הסתיים החלק של ההצעות לסדר.
משה גפני: פרופסור טרכטנברג, הבמה לרשותך.
מנואל טרכטנברג: בוקר טוב, אדוני יושב-ראש הכנסת – ראובן ריבלין, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים – משה גפני, וחברי כנסת.
מנואל טרכטנברג: אני חייב להגיד שאני נרגש להגיע לרגע הזה, ואולי היינו צריכים להגיד ברכת "שהחיינו".
משה גפני: "שהחיינו" נעשה בסוף, אחרי שנראה מה מתקבל.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להסביר למה התכוונתי.
מנואל טרכטנברג: אחרי 7 שבועות של עבודה מאומצת, הוועדה הזו הגיעה לידי כך שיש דוח.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיש לך – אדוני יושב-ראש הכנסת, את הדוח.
מנואל טרכטנברג: וגם לך – אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, ויש פה עותק גם ליושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת.
אילן גילאון: אנחנו נקבל בסטימצקי.
אילן גילאון: יש את זה בסטימצקי.
ניצן הורוביץ: יש ארבעה ב-100.
מנואל טרכטנברג: רבותי, הוועדה סיימה תפקידה, וכיאה לדמוקרטיה היא מעבירה את המקל לזירת הכנסת והממשלה – היכן שצריך להתקיים הדיון.
מנואל טרכטנברג: לכן אני נמצא כאן היום, בתור אזרח מן השורה שסיים תפקיד שהוטל עליו, ואני עכשיו מעביר את זה אליכם – לנבחרי העם, לדיון.
מנואל טרכטנברג: כמה מילים על מהלך העבודה של הוועדה: זו לא היתה ועדה רגילה.
מנואל טרכטנברג: אני חושב שבכמה ממדים, אין תקדים למה שקרה.
מנואל טרכטנברג: קודם כל, מבחינת הזמן.
מנואל טרכטנברג: אם כן, תוך בדיוק 50 יום מיום הקמתה הגשנו את הדוח.
מנואל טרכטנברג: אפשר לחלוק עליו כמובן, אבל אני חושב שאף אחד לא יטען שזה דוח קליל וחסר ערך.
מנואל טרכטנברג: הושקעה כאן עבודה עצומה, היו מעורבים בעבודה כ-60 מומחים, הוועדה עצמה מנתה 15 חברים.
מנואל טרכטנברג: ודרך אגב, כנגד כל השמועות שפוזרו אז על כך שהוועדה מנתה כ-20 ומשהו חברים – לא כך העניין, הרשימה נמצאת לפניכם: 15 חברים, מומחים כולם.
מנואל טרכטנברג: הקמנו ארבעה צוותים מקצועיים – מתחום המיסוי, התחרותיות, ויוקר המחיה, הדיור והמסים.
מנואל טרכטנברג: בסך הכל, האנשים שהיו מעורבים מנו כ-60, פלוס עוד עשרות מתנדבים שעבדו במטה, בלוגיסטיקה, וכדומה.
מנואל טרכטנברג: עוד נושא שהיה יוצא דופן בפעולת הוועדה, היה כל מהלך ההידברות עם הציבור.
מנואל טרכטנברג: הוועדה הזאת קמה לאור מחאה רחבה ביותר, שלדעתי אין לה תקדים בהיסטוריה של מדינת ישראל.
מנואל טרכטנברג: לכן התבקש מהלך רחב של הידברות אמיתית עם הציבור.
מנואל טרכטנברג: ההידברות הזאת קרתה בכמה וכמה ערוצים, אני לא יודע אם ערים לכך.
מנואל טרכטנברג: ערוץ אחד היה הערוץ הישיר של מפגשים פנים אל פנים, של חברי ועדה שבאו למאהלים וניהלו שיח.
מנואל טרכטנברג: ערוץ שני היה במפגשי ציבור מובנים.
מנואל טרכטנברג: הזמנו אנשים להגיש בקשות, קיבלנו אלפי בקשות וניירות עבודה.
מנואל טרכטנברג: בסך הכל כ-5,000 בקשות וניירות כאלו.
רוחמה אברהם-בלילא: האם יש בקשה אחת שהתקבלה מתוך אותן פניות, בדוח הזה?
רוחמה אברהם-בלילא: כי אם היה שימוע, אז זה רק שימוע.
רוחמה אברהם-בלילא: בלי לאמץ, זה גם בסדר.
משה גפני: תציג את זה ברצף.
משה גפני: אחרי זה, חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, תוכלי לשאול ולהעיר.
מנואל טרכטנברג: לשאלה – הכל כתוב כאן.
מנואל טרכטנברג: גם את הסטטיסטיקות על הבקשות שהתקבלו וההצעות, באילו נושאים, לאן הם הופנו.
מנואל טרכטנברג: כל פנייה זכתה לתשומת לב, גם במסגרת הזמן המועט שעמד לרשותנו.
מנואל טרכטנברג: כמו כן, קיימנו - - -
אילן גילאון: יהיה אפשר לשמוע כאן?
אילן גילאון: זה מלחיץ.
אילן גילאון: כשמפלגת מרצ עורכת כנס ב"צוותא", אני מבין – כי היא רוצה שיהיה מלא.
אילן גילאון: אבל תסת
אילן גילאון: כל מה קורה פה – אני לא מצליח לקלוט שום דבר - - - כי אני לא שומע.
אילן גילאון: מה הלחץ הזה?
אילן גילאון: אדוני היושב-ראש?
אילן גילאון: אני לא מצליח לשמוע, יש כאן רעש.
קריאה: יש אגף מפואר של הכנסת כדי שיהיה לרווחת חברי כנסת ולדיונים.
קריאה: אז מדוע לא - - -?
קריאה: מה ההיגיון בדבר?
קריאה: יש הרבה אולמות מפוארים, מכובדים.
קריאה: גם המומחים שמייצגים את המחאה, חשוב מאוד שיישבו כאן.
קריאה: מה ההיגיון לערוך את הדיון דווקא כאן?
משה גפני: רבותי, אני מבקש מהעיתונאים לאפשר לחברי הכנסת לשבת.
משה גפני: לא נקיים דיאלוג בגלל שאני רוצה לאפשר גם לחברי הכנסת ולאורחים לדבר.
ראובן ריבלין: מי שמדבר יוצא מייד.
ראובן ריבלין: נא לצאת.
מנואל טרכטנברג: קיימנו ערוץ הידברות גם דרך הרשתות החברתיות, שהפכו בימינו אנו לערוץ מרכזי של קשר.
מנואל טרכטנברג: אני חושב שהנורמה שנקבעה על-ידי הוועדה, של הידברות ישירה עם הציבור – הידברות אמיתית, נרחבת – היא נורמה שאני מאוד מקווה שהממשלה ומוסדות המדינה יאמצו ושתהפוך, מכאן ואילך, לסטנדרט בפעילות הממשלה, הכנסת ומוסדות המדינה.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד שזה תרם לנו הרבה מאוד.
מנואל טרכטנברג: ההקשבה הזאת היתה הכרחית, לא רק בפן של המחאה שרצתה להגיד את דברה, אלא בפן שלנו, שניזונו הרבה מאוד מהמפגשים האלה.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להתחיל מהמקום בו אנחנו התחלנו בוועדה.
מנואל טרכטנברג: אנחנו לא התחלנו משורה של המלצות שחיכו לנו במגירות המאובקות במקומות אלו ואחרים.
מנואל טרכטנברג: התחלנו מניסיון להבין את שורשי המחאה.
מנואל טרכטנברג: הרי אם אתה רוצה לטפל באיזושהי תופעה כאובה, אתה צריך, קודם כל, לשאול את השאלה – מאיפה זה בא?
מנואל טרכטנברג: איפה זה כואב?
מנואל טרכטנברג: ולא היה קשה לזהות את אותם שורשים או מקורות המחאה.
מנואל טרכטנברג: יש שלושה מרכזיים.
מנואל טרכטנברג: המקור הראשון למחאה נעוץ במצוקה כלכלית שחשה משפחה נורמטיבית במדינת ישראל, שעובדת, שיש לה ילדים קטנים, ושלא מגיעה לסוף החודש.
מנואל טרכטנברג: ויתרה מזאת, וזה אולי הדבר החמור ביותר – שהיא לא רואה אופק כלכלי ברור לפניה.
מנואל טרכטנברג: כל אחד מאיתנו עובר בחיים עליות ומורדות כלכליים, אבל אם אתה רואה שיש לך אופק, אז אתה יכול לחלוף על פניהם בקלות יתרה.
מנואל טרכטנברג: לא כך כיום במדינת ישראל.
מנואל טרכטנברג: החרדה לעתיד – שהיא נחלתם של הרבה מאוד שכבות משכילות, עובדות – היא אחת משורשי המחאה.
מנואל טרכטנברג: המקור השני הוא בתחושת אי צדק – תחושה עמוקה של אי צדק, שחשים חלקים ניכרים מהציבור, של השדרה המרכזית של החברה בישראל.
מנואל טרכטנברג: וזאת למה?
מנואל טרכטנברג: אל"ף, בגלל שאי השיוויון גדל.
מנואל טרכטנברג: כשמשפחה נורמטיבית מסתכלת מימינה, אל עבר ההכנסות הגבוהות יותר, היא רואה שם שכבה דקה של מתעשרים, שהתעשרו לאו דווקא בשל יוזמה ופעולה תקינה של כלכלת שוק הוגנת, אלא בגלל סיבות אחרות.
מנואל טרכטנברג: התחושה הזאת, גם לנוכח ראוותנות – נורמות של ראוותנות, שלא ראינו כמותן בזמן האחרון – הדבר הזה גורם לתחושה של אי צדק.