GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנואל טרכטנברג: ומהעבר השני, אותה משפחה נורמטיבית, משכילה, עובדת, רואה שיש סגמנטים מסוימים בחברה בישראל שלא נושאים בנטל באותה מידה – בתעסוקה, במסים, בשירות לקהילה.
מנואל טרכטנברג: אז גם מכאן וגם מכאן, אותו מעמד ביניים – אם תרצו, אני לא אוהב את ההגדרות האלו, כולנו מעמד ביניים – אבל השדרה המרכזית של החברה בישראל חשה באי צדק.
מנואל טרכטנברג: המקור השלישי למחאה ולא פחות חשוב – זו תחושה של ניכור, של ריחוק.
מנואל טרכטנברג: האזרח חש שמוסדות המדינה, על כל הגוונים שבהם, לא באים לשרת את האזרח ולא קשובים לאזרח.
מנואל טרכטנברג: צר לי להגיד את זה גם כאן:
מנואל טרכטנברג: שגם המערכת הפוליטית התרחקה מהאזרח ולא קשובה לאזרח.
מנואל טרכטנברג: ויותר גרוע, בהקשר הזה, האזרח חש תחושה של חוסר אונים – שהוא לא יכול להשפיע על גורלו, וזה במדינה דמוקרטית.
מנואל טרכטנברג: אלה הם שלושת מקורות המחאה.
מנואל טרכטנברג: ואז אמרנו אמירה מאוד ברורה: כל עצה שלא תבוא לשולחן הוועדה – היא תידון, ואנחנו נעריך אותה לשבט או לחסד – לפי השאלה: באיזו מידה היא תורמת להפיג את מקורות המחאה, באיזו מידה היא מתמודדת עם מצוקה כלכלית, עם תחושה של אי צדק ועם תחושה של ניכור.
מנואל טרכטנברג: עשינו עבודת מיפוי של כל ההצעות וההמלצות שמובאות כאן – כיצד הן מתמודדות עם שלושת מקורות המחאה.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להתמקד במצוקה הכלכלית – כי אכן, רוב ההמלצות מתמודדות איתה.
מנואל טרכטנברג: בסופו של דבר האזרח מסתכל על רמת החיים שלו, המשפחה מסתכלת על רמת החיים שלה.
מנואל טרכטנברג: רמת החיים נקבעת על-פי שני זרמים של משאבים שמגיעים ומיתרגמים לרמת חיים.
מנואל טרכטנברג: קודם כל, המשאב הפרטי – אתה עובד, מקבל הכנסה, זו הכנסה ברוטו, יש מערכת מסים שהופכת את ההכנסה להכנסה לנטו, ומשם זה הולך לרמת חיים, אבל לא ישירות.
מנואל טרכטנברג: יש מסננת בין ההכנסה נטו לבין רמת החיים, וזו המסננת של המחירים, הזמינות, השירותים, והמוצרים שאתה צריך לקנות.
מנואל טרכטנברג: המסננת הזאת, תיכף אנחנו נעמיק בה, שיחקה תפקיד מכריע בתחושה של מצוקה שחש האזרח.
מנואל טרכטנברג: מהעבר השני יש את המשאב הציבורי שמגיע גם הוא לרמת החיים.
מנואל טרכטנברג: אלו השירותים שהממשלה צריכה לספק – התקציבים, המנגנונים, שאמורים לשרת את האזרח, ולהיות מתורגמים לרמת חיים יותר גבוהה.
מנואל טרכטנברג: שגם השירותים והתקציבים האלה, עוברים דרך מסננת אחרת – וזו המסננת של מידת הנגישות, מידת הזכאות, מידת היעילות, הבירוקרטיה, וכולי – שהופכים את אותם תקציבים, שאתם מקצים כאן בוועדת הכספים, למשהו אחר כשזה מגיע לרמת החיים.
מנואל טרכטנברג: מה קרה למשאבים האלה, הפרטיים, בעשור האחרון?
מנואל טרכטנברג: אז בואו ננתח את זה: אמרנו שזה מתחיל מהכנסה ברוטו – מה שקרה הוא שהשכר ברוטו עלה במדינת ישראל, אבל לא בהרבה.
מנואל טרכטנברג: והוא עלה, בצורה מובהקת, פחות משיעור הגידול בתוצר לנפש.
מנואל טרכטנברג: אז האזרח שומע שהמשק צמח יפה מאוד, ואכן המשק צמח יפה מאוד – ואנחנו צריכים לברך על כך.
מנואל טרכטנברג: אלא מה שמגיע אליו מאותה צמיחה זה רק חלק, וחלק קטן.
מנואל טרכטנברג: אז הוא שואל את עצמו: הי, מה קורה כאן?
מנואל טרכטנברג: למה עלי לשיר שיר הלל לצמיחה?
מנואל טרכטנברג: אם בסופו של דבר, מה שמגיע אלי הוא רק חלק קטן מזה?
מנואל טרכטנברג: מס ההכנסה ירד, וזה טוב לאזרח – הרי הנטו שלו עולה.
מנואל טרכטנברג: אלא שהוא ירד בצורה כזאת שמיטיבה עם חלקים מסוימים – החלקים היותר עשירים, ולאו דווקא עם האחרים.
אורית זוארץ: ומה עם אלה שלא מגיעים לדרגת מס בכלל?
מנואל טרכטנברג: גם, בהחלט.
אורית זוארץ: זו הבעיה.
מנואל טרכטנברג: ואז אותה שאלה חוזרת על עצמה: היתה צמיחה – אני לא מרגיש את זה בנטו.
מנואל טרכטנברג: אבל הסיפור הגדול מצוי במסננת של המחירים, ובזמינות של מוצרים ושירותים.
מנואל טרכטנברג: מה שקרה בעשור האחרון, ובדוח יש פירוט רב של הדבר הזה – שהיתה קפיצה גדולה במחירי הדיור, המזון, הבריאות, החינוך, תחזוקת משק הבית וכולי.
מנואל טרכטנברג: אם מנתחים את המרכיבים המרכזיים של סל הצריכה של משפחה ממוצעת במדינת ישראל, רואים מה קרה למחירים של כל אחד מהמרכיבים האלה – רואים את הקפיצה הגדולה.
מנואל טרכטנברג: ועל כן, אותה הכנסה נטו שעלתה, אבל לא הרבה, מיתרגמת בסוף לרמת חיים שלא עלתה או שעלתה מעט מאוד – בגלל אותה מסננת.
מנואל טרכטנברג: יתרה מזאת, חלק גדול – ופה צריך להגיד את הדברים כהווייתם, ואמרתי את זה באותה מידה של החלטיות גם אתמול בממשלה: חלק ניכר מעליות המחירים היה באחריות ממשלות ישראל בעשור האחרון.
מנואל טרכטנברג: זה צריך לתת חומר למחשבה לכולנו: מה קרה כאן שמחירים שהם בשליטת הממשלה, בשליטה ישירה או עקיפה, עלו בצורה כזאת על פני העשור האחרון?
מנואל טרכטנברג: יתרה מזאת, התפתח במדינת ישראל בעשור האחרון כוח מונופוליסטי רב וגובר – כוח מונופוליסטי בשווקים השונים, בשווקים הלוקאליים, בשווקים שבהם האזרח הישראלי קונה, לא בשווקים הבינלאומיים שלהם אנחנו מוכרים.
מנואל טרכטנברג: הכוח הזה, פירושו: מחירים יותר גבוהים בזמינות נמוכה יותר לאזרח בישראל.
מנואל טרכטנברג: גם על כך הרחבנו את הדיבור בפרק המתאים בדוח.
מנואל טרכטנברג: כמו כן, יש חסמי כניסה לתחרות בינלאומית בשווקים המקומיים – שגם הם תרמו את שלהם, כדי למנוע תחרות שמורידה מחירים.
מנואל טרכטנברג: בסופו של יום, רבותי, התמונה היא שההכנסה מיגיעה אישית של הפרט – השכר עלה מעט, והמסננת הזאת הפכה את המעט לעוד פחות.
מנואל טרכטנברג: זה אחד ממקורות המצוקה הכלכלית שכולנו חשים.
מנואל טרכטנברג: מה קרה למשאב הציבורי?
מנואל טרכטנברג: אמרנו: יש את התקציבים, יש את המנגנון הממשלתי – כמה מזה מגיע לאזרח?
מנואל טרכטנברג: אז לגבי השירותים הממשלתיים: מה שחשוב לאזרח, זה קודם כל ההוצאה האזרחית.
מנואל טרכטנברג: מה שקרה להוצאה האזרחית במדינת ישראל – היא עלתה אבסולוטית, אבל המשקל שלה בתוצר ירד מ-36% ל-33%.
מנואל טרכטנברג: לא צריך להתבלבל: היא עלתה אבסולוטית, אבל המשקל שלה ירד.
מנואל טרכטנברג: למה המשקל חשוב?
מנואל טרכטנברג: מכיוון שההוצאה האזרחית כוללת בתוכה גם בריאות, גם חינוך – שהם מוצרים ציבוריים שהאזרח רוצה לצרוך מהם יותר באופן פרופורציוני כשהכנסתו עולה.
מנואל טרכטנברג: יש לזה מונח בכלכלה – אני לא אייגע אתכם עם המונח הזה – "גמישות החלטה גדולה מיחידתית".
מנואל טרכטנברג: ולכן כשאתה רואה שהמשקל יורד, גם אם אבסולוטית זה עולה – זה לא מספק את הצרכים הגוברים של האזרח מן השורה.
מנואל טרכטנברג: יתרה מזאת, חלק מהשירותים שהממשלה נתנה הוצאו למיקור חוץ.
מנואל טרכטנברג: אני אמרתי, ואני לא מתבייש להגיד גם אם תוקפים אותי על כך: כן, יש מקום למיקור חוץ של חלק מהשירותים הממשלתיים.
מנואל טרכטנברג: אבל זה צריך להיעשות לפי קריטריונים ברורים של איכות ולא רק של עלות, וצריך להכות על חטא על כך שחלק מהשירותים ממשלתיים שהוצאו למיקור חוץ – הקריטריונים למכרזים היו צרים ביותר, והסתכלו בעיקר על העלות, על המחיר ולא על האיכות.
מנואל טרכטנברג: יתרה מזאת, כדי שתוכל להקפיד על האיכות צריך יכולת מדידה.
מנואל טרכטנברג: אם אין לך קריטריונים ברורים שלפיהם אתה מודד את השירות לא תוכל לפקח על זה, ובטח לא תוכל לאכוף את הפיקוח שאתה מטיל עליו.
מנואל טרכטנברג: ולכן כאשר האזרח רואה שחלק מוּצא למיקור חוץ, ללא אותו פיקוח וללא אותם קריטריונים, אז הוא נפגע.
מרינה סולודקין: למה אתה לא נותן דוגמאות?
מרינה סולודקין: כמו "ויסקונסין"?
משה גפני: לא, חברת הכנסת מרינה סולודקין, אל תפריעי.
מנואל טרכטנברג: יש את המסננת שציינתי קודם – של הנגישות, היעילות וכולי – ופה צריך להגיד את הדברים בלי כחל וסרק: יש כשלים חמורים בתפקוד של הסקטור הציבורי.
מנואל טרכטנברג: זה מתבטא בחוסר גמישות ניהולית, בחוסר יכולת תכנון, בריכוזיות יתר, בריבוי משרדים, בליקויים בעבודה רוחבית וכך הלאה.
מנואל טרכטנברג: מה שקורה הוא שאותם תקציבים שעליהם אתם מחליטים כאן, בסוף, מה שמגיע לצרכן זה רק חלק מזה, כי הוא נתקע במסננת הזאת, לאור הליקויים בתפקוד של הסקטור הציבורי.
מנואל טרכטנברג: אני מדגיש מאוד את הנקודה הזאת, רבותי, כי אין דבר קל יותר מלפתוח מלמעלה את הברז – שיזרום יותר כלפי מטה.
מנואל טרכטנברג: אבל אם לא מטפלים במסננת, אם לא מטפלים ביכולת התפקוד של הממשלה – מה שיגיע לאזרח הוא כאין וכאפס לעומת מה שהיה צריך להגיע.
מנואל טרכטנברג: זה בסופו של דבר מה שקרה, אם כן – מהמשאב הפרטי נתקלנו במסננת אחת; מהמשאב הציבורי נתקלנו במסננת שנייה – וכל זה פגע ברמת החיים של האזרח.
מנואל טרכטנברג: רבותי, בדוח הזה יש שלושה רבדים, ושלושת הרבדים האלה חשובים, בעינינו לפחות, באותה מידה.
מנואל טרכטנברג: יש רובד של השקפה כללית, ערכית – ולא צריך להתבייש להשתמש במונח "ערכי" במדינה הזאת.
מנואל טרכטנברג: יש רובד של עקרונות כלליים למדיניות, שלדעתנו צריכים להנחות את הממשלה ואת הכנסת בשנים הבאות.
מנואל טרכטנברג: ויש רובד רחב של המלצות נקודתיות.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להתחיל מהשקפה בסיסית, גם אם זה נשמע קצת לא פרקטי לוועדה הזאת – אבל אני חושב שהגיע הזמן להגיד גם את הדברים אלה.
משה גפני: ברשותך, אם אתה יכול, בדברים שלא נוגעים לוועדה הזאת לדבר בקצרה.
מנואל טרכטנברג: הכל בקצרה.
משה גפני: אנחנו הולכים לקיים דיון, אחרי שאתה מסיים, אנחנו נקיים דיון בסעיפים הבאים על - - -
מנואל טרכטנברג: אני מבטיח שהכל בקצרה.
מירי רגב: איך נקיים דיון אם החומר של הוועדה לא מונח לפנינו?
משה גפני: איזה חומר?
מירי רגב: של - - -
משה גפני: לא, יש הצעה שמונחת על שולחן הוועדה – היא - - -.
זבולון אורלב: לא, היא חוזרת להצעה שלי.
מנואל טרכטנברג: רבותי, תנו לי, אני אקצר.
משה גפני: רק סליחה, דקה, יש פה איזו בעיה פנימית של ועדת הכספים – אתה לא הולך להתערב בזה.
מירי רגב: - - - צריך לבוא ולהביא את ה - - - לפחות חברי הוועדה צריכים לדון על זה.
מירי רגב: נכון, כבוד היושב-ראש?
ראובן ריבלין: הוא לא רוצה לדון בהמלצות ועדת טרכטנברג.
אילן גילאון: אפשר להגיד לנו איזה מהחלקים לא היה ידוע לממשלה?
משה גפני: אחד מהסעיפים שהיום נמצאים על סדר היום הוא הרפורמה במס.
משה גפני: עם כל הכבוד שאני רוחש לפרופסור טרכטנברג, לוועדה ולכל מה שהוא אמר – את יכולה להגיד משהו שאנחנו לא קיימנו פה בוועדה?
מירי רגב: שום כלום, אפילו אימצו חלק מהדברים.
משה גפני: שום כלום, אפילו אימצו חלק מהדברים.
מירי רגב: הלוואי והם ייושמו דרך הוועדה, אם לא - - -
מגלי והבה: אבל כל הזמן האשימו אותנו שלא עשינו כלום.
משה גפני: לא, אף אחד לא האשים אותנו.
מגלי והבה: כל מי שיושב פה האשים את הכנסת שלא עשינו מספיק.
מגלי והבה: את זה צריך להגיד.
משה גפני: אף אחד לא האשים אותנו, ממש לא.
משה גפני: חבר הכנסת מגלי והבה, לא נכון.
משה גפני: פרופסור מנואל טרכטנברג ודאי שלא, הוא אדם עדין, הוא לא מאשים אף אחד – זה במאמר מוסגר.
מגלי והבה: מי מדבר עליו?
מירי רגב: סליחה, אנחנו לא מלאכים, בוודאי עשינו טעויות.
מגלי והבה: האשימו אותנו שלא עשינו דבר במשך שנתיים וחצי, ישבנו ולא עשינו כלום – ואת זה צריך לתקן ולהגיד: שכל מה שעשינו - - -
ציון פיניאן: עשינו הרבה, הרבה מאוד.
מגלי והבה: בוודאי, אז צריך להגיד את זה.
מרינה סולודקין: אבל הממשלה הפילה את כל הצעות החוק.
ראובן ריבלין: הנה, למשל, הכנסת ביטלה את חוק ויסקונסין.
זבולון אורלב: בניגוד לעמדת - - -
מירי רגב: אבל השאלה היא לא זאת.
מירי רגב: הבנתי מה אתה אומר.
משה גפני: אחר כך נדון על מה שמונח על שולחן הוועדה.
משה גפני: אגב, מה שאני רוצה להציע או מה שאנחנו דיברנו – תואם לחלוטין את מה - - -
מירי רגב: חבר הכנסת גפני, מצוין מה שאתה אומר.
מירי רגב: אתה עושה את ההבהרה הנכונה.
ציון פיניאן: רק הערה לחבר הכנסת והבה: כל מה שאתה אומר – אתה צודק, אבל כדי שיפרסמו את מה שעשינו צריך צדק תקשורתי.
נינו אבסדזה: תכנית ויסקונסין היתה ספינת הדגל של ראש הממשלה הנוכחי.
נינו אבסדזה: הוא הביא את זה ממדינת ויסקונסין, אבל הוא הביא את זה רע מאוד.
מירי רגב: לידיעתך, תאגידי המים היו ספינת הדגל של קדימה.
ציון פיניאן: מי הביא עלינו את תאגידי המים?
ציון פיניאן: מי הביא עלינו את הקוטג'?
רוברט טיבייב: אני מוחה על קיפוח חלקו של אולמרט.
רוברט טיבייב: מה זה פה?
משה גפני: החלק האומנותי הסתיים.
משה גפני: פרופסור טרכטנברג, בבקשה תמשיך.
נינו אבסדזה: אנשים ניסו להתאבד בגלל התוכנית הזאת.
משה גפני: די, בסדר, מה זה משנה מי אשם?
משה גפני: אנחנו עכשיו - - -
ראובן ריבלין: אבל הכנסת ביטלה אותה.
ראובן ריבלין: רק הכנסת ביטלה אותה.
משה גפני: עם כל הכבוד, אנחנו לא דנים עכשיו בעניין הזה.
משה גפני: בבקשה, אם תוכל להתמקד בפרטים של הרפורמה במס בכל מה שנוגע להמלצות הוועדה.
ניצן הורוביץ: דווקא בהשקפה הבסיסית הוא צודק.
ניצן הורוביץ: זה מפתיע, זה יהיה הדבר החשוב.
ניצן הורוביץ: הייתי רוצה לשמוע על ההשקפה הבסיסית ולא על המיסוי.
משה גפני: אני רוצה להגיד לך משהו: אני נמצא הרבה שנים בכנסת, אני תומך בהשקפה הבסיסית, אני בעד זה, אני רוצה שהוא יגיד את זה.
קריאה: זה המוקד.
קריאה: בהשקפה הבסיסית כולם בעד.
משה גפני: שנייה, אבל אפשר להגיד איזו מילה בוועדה הזאת?
משה גפני: אני למדתי שבסופו של דבר, אחרי ההשקפה הבסיסית, זה מה שמאוד מעניין – העבודה הסיזיפית הזאת של הרפורמה במס, בלהוריד את המסים העקיפים, בלטפל בעניין של מס החברות – זה הנושא האמיתי, בסוף זה המצב.
אורית זוארץ: זו שאלה של מדיניות.
מנואל טרכטנברג: רבותי, תרשו לי, בכל זאת, לפרוט בקצרה את ההשקפה הבסיסית.
ישראל אייכלר: השקפה בסיסית כותבים בעיתונים, השקפה בסיסית זה בתקשורת, השקפה בסיסית זה לא בוועדת כספים.
מרינה סולודקין: ואם לא כותבים, מה לעשות, אז כאן.
ישראל אייכלר: כותבים, כותבים.
מנואל טרכטנברג: חברים, אני חושב שלכבוד הכנסת, שגם נושאים שהם לכאורה ברומו של עולם, אבל הם לא ברומו של עולם, כי המחאה העלתה אותם על סדר היום – מן הראוי שנתייחס אליהם ברצינות.
משה גפני: בבקשה, כן.
מנואל טרכטנברג: האמירה הכי עוצמתית שעלתה מהמחאה היא אמירה של דרישה לצדק חברתי.
מנואל טרכטנברג: אני חושב שפעם אחת ב-63 שנה, מדינת ישראל יכולה לקחת פסק זמן של כמה דקות ולשאול את עצמה: מה פשר הדבר?
מנואל טרכטנברג: מהי המשמעות של צדק חברתי?
מנואל טרכטנברג: גם לחברה שכל הזמן במצור מותר לשאול את השאלה הזאת.
מנואל טרכטנברג: ואני מקווה שגם הכנסת תדע לשאול את השאלה הזאת ולהתווכח על מה שכתוב כאן.
מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, אני לא בטוח שמה שכתוב כאן הוא האמת לאמיתה שמתאימה למדינת ישראל.
קריאה: אבל אתמול רצו לאמת את זה.
מנואל טרכטנברג: אבל היינו חייבים להתייחס לזה ברצינות.
מנואל טרכטנברג: ואתה יודע מה?
מנואל טרכטנברג: הסתמכנו גם על הוגי דעות, כמו: ג'ון רולס - הפילוסוף הדגול, שכתב ספר על התיאוריה של צדק חברתי.
מנואל טרכטנברג: למה לא? למה לא?
מירי רגב: השאלה אם זה טוב רק לאקדמיה או גם לחיים.
מירי רגב: זאת השאלה, כי בזמן שהוועדה דנה במחירי - - -
משה גפני: לא, חברת הכנסת מירי רגב, אני לא מסכים.
משה גפני: בבקשה, הלאה.
מנואל טרכטנברג: יש שלושה היבטים של צדק חברתי שמונחים כאן לפניכם.
מנואל טרכטנברג: הראשון אומר שצריכה להיות הלימה בין התרומה והמאמץ של הפרט ובין התגמול שהפרט מקבל.
מנואל טרכטנברג: ותאמינו לי שכמה שזה נשמע אולי תלוש ואקדמי – ואני מצטער על כך שיש גם אמירות שהן אקדמיות כאן – חשבתי שבמדינת ישראל, זו אות הוקרה לחברה בישראל שיש גם אמירות אקדמיות ולא להיפך.
מנואל טרכטנברג: אז יש לזה גם השלכות מיידיות על המדיניות, רק תנו את הדעת, לשנייה, לאמירה הזאת ודעו שיש השלכות מיידיות.
מנואל טרכטנברג: אמירה שנייה היא שעלינו להעניק שוויון הזדמנויות בשלבים המקדמיים של החיים, ויש קו ישר שהולך משם לחוק חינוך חינם, וכדומה.
מנואל טרכטנברג: הפרקטיקה היא מעבר לפינה – רק תנו את הדעת על כך.
מנואל טרכטנברג: יש כללי העסקה ותחרות הוגנים בהמשך הדרך, ויש קו ישר שהולך משם לכוח מונופוליסטי – להתנגד לו, ולעובדי קבלן, וכדומה, וביטחון בסיסי לאחר הפרישה.
מנואל טרכטנברג: הפן השלישי הוא שאם הגורל מכה בפרט – והגורל מכה בכל אחד מאיתנו בצורה זו או אחרת – על החברה לסייע בהבטחת קיום בסיסי, נגישות וכבוד.
מנואל טרכטנברג: אז אני מצטער על כך שהרחבתי במשך 3 דקות.
משה גפני: מאוד חשוב.
ניצן הורוביץ: ההשקפה הזאת מקובלת על הממשלה?
משה גפני: מה אתה שואל אותו?
משה גפני: מה הוא הממשלה?
ניצן הורוביץ: לא, אז מה הטעם?
קריאה: הוא היה בדיון איתם.
משה גפני: השאלה היא אם היא מקובלת עלינו – עלינו היא מקובלת.
משה גפני: מאה אחוז, נרשם בפרוטוקול שאתם שאלתם במרצ: האם זה מקובל על הממשלה, וזו שאלה טובה.
משה גפני: אני אשאל את ראש הממשלה.
משה גפני: כאשר אני נפגש איתו, אני אשאל אותו.
אורית זוארץ: אבל הם אמרו את דברם אתמול, חבר הכנסת ניצן הורוביץ.
אורית זוארץ: הם אמרו את זה בצורה מאוד ברורה.
מנואל טרכטנברג: ואמירה אחרונה בהקשר הזה: הגישה שמנחה אותנו היא מימוש המושג "צדק חברתי" על שלושת ההיבטים שלו, ועוד טיפוח של מכנה משותף ערכי לחברה בישראל – דבר לא טריוויאלי.
מנואל טרכטנברג: אנחנו מציעים לחברה בישראל לגשת לשינוי המיוחל בדרכי נועם ובהחלטיות, ושני האלמנטים האלו קצת זרים לנו אבל אני מקווה שנהיה שם.
מנואל טרכטנברג: מפורטים כאן 10 עקרונות למדיניות, וכאן הדברים הם הרבה יותר בקרקע של המדיניות עצמה.
מנואל טרכטנברג: קודם כל, יש פה אמירה על הכללים הפיסקליים, יש כללים פיסקליים ואנחנו מציעים לדבוק בהם.
מנואל טרכטנברג: אבל יחד עם זאת, אנחנו אומרים: על הממשלה להגדיל את ההוצאה האזרחית – את משקלה בתקציב, ולחתור להגדיל את משקלה בתוצר כדי לשנות את מגמת הירידה עליה הצבעתי קודם.
מנואל טרכטנברג: שנית, אנחנו מציעים וממליצים לקבוע יעדים חברתיים לתקציב המדינה לצד היעדים של גירעון בהוצאה, ובפרט – יעדים כמותיים – להגדלת התעסוקה, להקטנת העוני, ולהקטנת אי השוויון.
מנואל טרכטנברג: שזה יהיה חלק מה-template כשמביאים הצעת תקציב יחד עם הכללים הפיסקליים – זה מה שצריך להיות.
מנואל טרכטנברג: שלישית, אנחנו אומרים: צמיחה כלכלית היא כמובן המפתח להתפתחות המשק.
מנואל טרכטנברג: וזה קריטי, אבל הצמיחה הכלכלית כפי שהיא נמדדת כיום, לא רק אצלנו – בעולם, ועל זה צריך לתת את הדעת –לא כוללת היבטים חשובים של איכות החיים.
מנואל טרכטנברג: ובפרט היא לא כוללת: בריאות, איכות הסביבה, ולא כוללת גם את אי השוויון כמרכיב באיכות החיים.
מנואל טרכטנברג: לכן אנחנו אומרים: צריך לתת את הדעת על חלוקה הוגנת של פירות הצמיחה כדי להקטין את מידת אי השוויון.
מנואל טרכטנברג: אמרתי את זה ברמיזה קודם:
מנואל טרכטנברג: הצמיחה שהיתה במדינת ישראל לא חלחלה לכל חלקי העם ואפילו לא לרובו.
מנואל טרכטנברג: ועל כן בצמיחה שאני מקווה שתהיה, ועוד תהיה, גם לנוכח הסכנות שאורבות לנו בכלכלה העולמית, צריך לדאוג לחלוקה יותר הוגנת.
מנואל טרכטנברג: צריך לפעול להשתלבות בתעסוקה של אותם מגזרים שכיום משתתפים מעט – גברים חרדים בעיקר ונשים ערביות.
מנואל טרכטנברג: ופה יש משפט שאני חוזר עליו בכל פעם:
מנואל טרכטנברג: תוך כיבוד אורח החיים שלהם.
מנואל טרכטנברג: ההשתלבות בתעסוקה היא האפשרות שאנחנו צריכים להעניק להם, ובלבד שנכבד כל מגזר ומגזר כמו שהוא.
מנואל טרכטנברג: האמירה הבאה היא שצריך להבטיח כללי משחק הוגנים לכלכלת השוק.
מנואל טרכטנברג: כיום, לאור כוח השוק והריכוזיות שהתפתחה במשק, אין כללי משחק הוגנים בשווקים השונים וצריך לפעול כדי שזה יקרה.
מנואל טרכטנברג: וכמו כן, לדאוג להעסקה הוגנת של כל העובדים, לכלל העובדים, וזה כולל כמובן את עובדי הקבלן.
מנואל טרכטנברג: יש להגביר את אחריות הממשלה לאספקת שירותים.
מנואל טרכטנברג: בחלק ממיקור החוץ שנעשה לשירותים מסוימים, נראה היה כאילו הממשלה נסוגה מאחריותה לאספקת אותם שירותים – ולא כך הוא.
מנואל טרכטנברג: הממשלה צריכה להכריז בריש גלי שהיא האחראית והיא הכתובת.
מנואל טרכטנברג: צורת האספקה של אותו שירות – זה תלוי ביעילות וכולי, ובלבד – ופה כתוב מפורשות – שהדגש הוא על איכות, זמינות, יכולת מדידה, מעקב ואכיפה של סטנדרטים.
קריאה: את זה אומרים כל הזמן.
מנואל טרכטנברג: יש לטפל בכשלי השירות הציבורי והם מפורטים כאן, וגם לטפח את האתוס של שירות בשליחות ציבורית.
מנואל טרכטנברג: רבותי, לא יכול להיות שאם אני אומר: זה כבר 5 שנים שאני בשירות הציבורי, מסתכלים עלי באיזה מין חיוך ציני ואומרים: what's wrong with you?
מנואל טרכטנברג: מה קרה לך?
מנואל טרכטנברג: נפלת על הראש?
מנואל טרכטנברג: משהו לא בסדר איתי.
מנואל טרכטנברג: מה, לא היתה לך קריירה מוצלחת בחוץ?
מנואל טרכטנברג: במדינת ישראל אני צריך להתבייש שאני משרת את הציבור?
מנואל טרכטנברג: אז גם על זה צריך לתת את הדעת – על האתוס של השליחות הציבורית.
מנואל טרכטנברג: ולבסוף אנחנו אומרים: צריך לאמץ הידברות במתכונת של דמוקרטיה השתתפותית.
מנואל טרכטנברג: ושוב פעם, ראינו בוועדה שאפשר אחרת בקשר עם האזרח וזה יתרום הרבה מאוד כדי להפחית את תחושת הניכור.
מנואל טרכטנברג: אוכלוסיית המיקוד של הוועדה: אנחנו החלטנו להתמקד – ואני אסביר מה זה להתמקד – במשפחות עובדות בדגש על הורים לילדים בגילאים הצעירים.
מנואל טרכטנברג: מיקוד זה לא אומר שההמלצות נוגעות אך ורק לאוכלוסייה הזו.
מנואל טרכטנברג: אבל המיקוד הוא שם, וזאת למה?
מנואל טרכטנברג: זו השדרה המרכזית של החברה בישראל, היא נושאת בעיקר הנטל – גם בפן הכלכלי, וגם בשירות: בשירות הצבאי, האזרחי, ההתנדבותי והאחר.
מנואל טרכטנברג: הורים צעירים, על-פי ההגדרה, הם בתחילת הקריירה שלהם.
מנואל טרכטנברג: הם מתפרנסים מעט, אבל כל אותן הוצאות שכרוכות בהקמת משפחה שזה הקמת משק בית, רכישת דירה או שכירת דירה, וכל ההוצאות שכרוכות בחינוך לגיל הרך – כל ההוצאות האלו נסקו, עלו מאוד.
מנואל טרכטנברג: ולכן זו השכבה שמצאה את עצמה בין הפטיש לסדן בשנים האחרונות, ולכן המיקוד בה.
מנואל טרכטנברג: אם כן, ההמלצות ממוקדות באוכלוסייה הזאת, אך תוך דאגה גם למצוקות הקשות של השכבות בשוליים – לא צריך לשכוח מהן כמובן.
מנואל טרכטנברג: וגם תוך נתינה מידתית לכלל הציבור: אם אתה מוריד מחירים זה מיטיב עם כולנו, אבל יש בהחלט מיקוד באוכלוסייה שציינתי.
מנואל טרכטנברג: היבטים תקציביים: אני יודע שכאן הדעות חלוקות, אני רק רוצה לציין את העובדות.
מנואל טרכטנברג: התקציב התוספתי למטרות האלו מסתכם ב-30 מיליארד שקל על פני 5 שנים.
מנואל טרכטנברג: כאשר כבר בשנת 2012, 4 מיליארד שקל יופנו לכך.
מנואל טרכטנברג: המקורות ידועים: כמחצית מהסכום הזה – בעצם ב-2012 יותר ממחצית – יגיע מקיצוץ בתקציב הביטחון, והשאר ממקורות אחרים בתוך התקציב.
מנואל טרכטנברג: כמו כן, יש עוד 30 מיליארד שקל שמיועדים להמלצות האלו, שבאים מצד המסים, וזה בא לידי ביטוי בהורדת מסים עקיפים, בנקודות זיכוי נוספות שאנחנו נותנים, בביטול של חלק מהמכסים: ביטול עליית הבלו וכדומה.
מנואל טרכטנברג: זה מגיע ישירות לכיס של הצרכן, ובמקרה הזה – חוץ מנקודות הזיכוי – לכלל הצרכנים.
מנואל טרכטנברג: בסך הכל התוכנית מייעדת 60 מיליארד שקל בחומש הקרוב למטרות האלו.
מנואל טרכטנברג: תראו רבותי, תמיד אפשר להגיד שזה לא מספיק – אכן, לא מספיק.
מנואל טרכטנברג: המצוקות יותר גדולות מזה.
מנואל טרכטנברג: אין משחק יותר קל מאשר: תגיד לי מספר, אני אגיד מספר יותר גבוה.
מנואל טרכטנברג: ומי שיודע אריתמטיקה יודע שמגיעים עד לאינסוף.
מנואל טרכטנברג: אנחנו העמדנו את הסכומים האלה לטובת התוכנית בתוך - - -
משה גפני: אבל אולי בבקשה, בחלק הזה תגיד מה אתה מציע.
מנואל טרכטנברג: זה מה שהצעתי.
מירי רגב: אבל דיברת על 4 מיליארד שקל לשנה, בוא תפרוט לנו את זה – מה זה אומר?
מירי רגב: אתה בוועדת כספים.
מירי רגב: דיברת על ביטול מסים עקיפים ומצד שני - - -
מנואל טרכטנברג: חברים, יש פרק - - -
מירי רגב: אבל אני לא רוצה לקרוא.
מירי רגב: אם הייתי רוצה לקרוא, הייתי קוראת את זה באינטרנט.
מירי רגב: אתה נמצא פה.
מירי רגב: תענה לי על שאלה מסודרת: על איזה מסים עקיפים אתה מדבר?
מנואל טרכטנברג: יש שקף על זה.
מנואל טרכטנברג: אני מגיע לזה, סבלנות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פרופסור טרכטנברג, באת וסוף סוף הסברת לנו - - - מה מרגיש הציבור – אנחנו מדברים על זה פה כל הזמן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פתאום בא אדם והבין מה מרגיש האזרח.
משה גפני: עבר ראש השנה, עם כל הכבוד עכשיו אנחנו לפני יום כיפור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני סוף סוף מבינה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד עכשיו לא הבנתי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד היום אני יושבת פה ופתאום נפקחו עיני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, עכשיו אני יודעת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד עכשיו לא ידעתי.
ראובן ריבלין: חברות הכנסת רגב ושמאלוב-ברקוביץ – אני יושב יותר קרוב אז הבנתי.
ראובן ריבלין: הוא אומר: זו העלות התקציבית.
ראובן ריבלין: איך עושים את זה?
ראובן ריבלין: תשאלו את האוצר.
ראובן ריבלין: הוא אומר לכם מהי העלות התקציבית.
ראובן ריבלין: אם אפשר מתוך התקציב עצמו, אם אפשר בלי לפרוץ, אם אפשר בלי למצוא איזושהי דרך לבוא.
ראובן ריבלין: הוא בא ואמר את המלצותיו.
ראובן ריבלין: אם זה אפשרי או לא אפשרי – את זה צריך לשאול את האוצר, זה הכל.
אורית זוארץ: בוא אני אגיד לך מה אומר האוצר.
אורית זוארץ: בכיר שיושב בוועדה, אני אצטט אותו, אומר: "לא יהיה שינוי בסדר גודל משמעותי, רק סוכריות להשתיק אותם".
אורית זוארץ: בכיר באוצר ישב בוועדה.
אורית זוארץ: אז אם זאת העמדה שלהם - - -
משה גפני: מה זה עכשיו?
אורית זוארץ: אני מצטטת, זה מה שנאמר.
משה גפני: חברת הכנסת זוארץ, מה מעניין אותי האלמוני באוצר?
ראובן ריבלין: אתם מתווכחים עם פרופסור מנואל טרכטנברג – הוא מהאוצר?
ראובן ריבלין: מה את רוצה ממנו?
ראובן ריבלין: הוא אומר לך מה עולה.
ראובן ריבלין: רבותי, הנייר – לא יכולים לשנות אותו אחרי שהגישו אותו.
אורית זוארץ: לא, אבל אנשים שישבו שם אומרים את זה.
ראובן ריבלין: אבל עכשיו אנחנו מדברים על פקידי האוצר?
אורית זוארץ: מה זה פקידי האוצר?
אורית זוארץ: אנחנו מדברים על אנשים שישבו בוועדה.
ראובן ריבלין: פרופסור טרכטנברג, כאדם שהתמנה, אומר לך את מסקנותיו.
ראובן ריבלין: הוא לא צריך לענות לך תשובות.
ראובן ריבלין: הוא אומר לך מה הוא אומר לממשלה, מה היא צריכה לעשות, זה הכול.
ראובן ריבלין: אם אפשר על-ידי הרמת יד לפתור את כל הבעיות – בסדר.
ראובן ריבלין: אם אי אפשר – צריך יהיה לבוא ולדון בצורה רצינית ביותר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - ואתה הגוף שקובע הכי הרבה - - -
ראובן ריבלין: אם לא היית חברת כנסת בוודאי היית יושבת בוועדה.
משה גפני: היות ואנחנו עוברים לחלק המעשי, חברי הוועדה ואני בתוכם מבקשים לדעת: מה אתה מציע לוועדה?
משה גפני: או מה אתה מציע לממשלה?
משה גפני: או מה אתה מציע לכל אחד?
משה גפני: מה אתה מציע לעשות עם מס החברות?
משה גפני: מה אתה מציע לעשות עם המסים הישירים?
משה גפני: ומה אתה מציע לעשות עם המסים העקיפים – לפחות בבלו על הדלק, על הפחם – מה אתה מציע?
משה גפני: תגיד באופן מעשי: להוריד את המסים?
משה גפני: להעלות את המסים?
מירי רגב: והמע"מ על המים.
משה גפני: אני אומר לך פרופסור טרכטנברג, מה שלא אמרו לך בשום מקום אחר: את עיקרי הדברים, מה שתגיד עכשיו, אנחנו בעוד שעה ניישם.
ראובן ריבלין: לא, לא צריך להגזים.
משה גפני: אז בוא נמתין להצבעות ונראה.
משה גפני: אני מכיר את עמדת חברי הוועדה.
קריאה: בעוד שעה וחצי.
משה גפני: שעה וחצי.
רוחמה אברהם-בלילא: אם תוציא את התקשורת מפה, תאמין לי, שני חברי כנסת יישארו פה – זה בטוח.
קריאה: חבר הכנסת גפני, אחרי החג.
משה גפני: מה יש לך עם החג?
משה גפני: למה אי אפשר היום?
משה גפני: אפשר היום.
קריאה: חבר הכנסת משה גפני, בהסתייגות של האופוזיציה.
משה גפני: לא, בחייך, האופוזיציה בעד זה עוד יותר מהקואליציה.
ראובן ריבלין: עוד מעט לא יבחרו בך ...
משה גפני: לא להוריד את הבלו על הדלק?
משה גפני: מה אתה רוצה באופוזיציה?
קריאה: מס על ירושות גדולות.
משה גפני: לא, זה לא הנושא עכשיו.
זאב אלקין: רק שנייה, אתה יכול לעשות סדר באופוזיציה?
זאב אלקין: אני בקואליציה לא מנסה אבל באופוזיציה לפחות תעשה סדר.
אורית זוארץ: ראינו את הסדר שלכם אתמול בערב.
אורית זוארץ: הסדר שלכם זה סדר של נתניהו, אל תתבלבל.
משה גפני: חברת הכנסת זוארץ, משהו נורא ואיום, באמת.
משה גפני: הוא לא בסדר, מה את עונה לו?
מרינה סולודקין: כמו בוועדת ששינסקי – אנחנו נעזור לכם.
מנואל טרכטנברג: רבותי, יש לי בקשה, אדוני היושב-ראש, השעה 11:10, אני מבקש 10 דקות או 7 דקות של חסד.
רוחמה אברהם-בלילא: של שקט.
קריאה: הבאתם אותו למצב שהוא מבקש חסד.
מנואל טרכטנברג: אני מבקש להמשיך ולהציג.
משה גפני: קיבלת 10 דקות, אף אחד לא יפריע לך.
משה גפני: מי שיפריע עכשיו, יוצא מן החדר.
ניצן הורוביץ: חסד פרלמנטרי.
מנואל טרכטנברג: עיקרי ההמלצות – טווח קצר ובינוני: אנחנו ניסינו לעשות סינתזה של העיקר.
מנואל טרכטנברג: רבותי, יש פה 267 עמודים, אי אפשר בדקה להשיג את הכול.