GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרים גרייבר: אני יושבת ראש עמותת "יש", ירושלים ואני גם חברה בוועדה הפרלמנטרית.
מרים גרייבר: אני רוצה לומר כמה דברים על הפרוטות שאנחנו מדברים עליהן.
מרים גרייבר: יש לי כאן מכתב מגברת שקיבלה תוספת אחוזי נכות קטנים, וקיבלה תוספת של 400 שקל.
מרים גרייבר: ביטוח לאומי מוריד לה את השלמת ההכנסה.
מרים גרייבר: הוא מקזז לה משם את 400 השקלים שהיא מקבלת מכאן.
מרים גרייבר: היא קיבלה את אחוזי הנכות בגלל הנכות שיש לה.
מרים גרייבר: לביטוח הלאומי אסור להוריד שום דבר ממה שניצולי השואה מקבלים ממשרד האוצר.
מרים גרייבר: אנחנו גם מקבלים כל כך מעט כסף – אנחנו מדברים על 400 שקל – אבל בשבילה זה עולם ומלואו.
משה גפני: אני מבקש רק משפט.
מרדכי ויזל: אני רוצה להוסיף מה ההבדל בין נצרך לבין נזקק – נזקק מקבל רק אם יש לו 40% נכות, ונצרך שיש לו מעל 50% נכות.
משה גפני: נכון, זה כתוב בחוק.
משה גפני: תודה, אנחנו יודעים את זה.
משה גפני: יש כאן כמה דברים שאני רוצה לברר בכל הנושאים שעלו פה – מה מקזזים ומה לא מקזזים.
משה גפני: יש לי רוב להצביע בעד.
משה גפני: אני גם יכול להעביר את זה במליאה כי הקואליציה תומכת בזה, בניגוד לעמדת הממשלה.
ציון פיניאן: וגם האופוזיציה.
מרינה סולודקין: גם האופוזיציה.
משה גפני: גם האופוזיציה, סליחה.
משה גפני: תקריאי לו מה כתוב בדוח דורנר, תראי איך הוא עובד עלינו.
משה גפני: אני יכול להעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני: אני מוכן לא להצביע היום; לברר את מה שהעלו פה החברים, ובתנאי שאתם מנהלים איתי משא ומתן כדי להבהיר חלק מהחוק לפחות.
משה גפני: תגיד כן או לא.
משה גפני: אם לא – אני מצביע.
דב בארי: נקבעו עם היושב ראש מספר פגישות, האחרונה שבהן נדחתה - -
משה גפני: תעשה לי טובה, אני הרי דחיתי את זה כי נקבעו פגישות ונדחו.
משה גפני: אני בעד משא ומתן.
משה גפני: אני נגד הכרזות במועצת הביטחון – לא במועצת הביטחון, בכנסת.
משה גפני: אני בעד דיאלוג, משא ומתן.
משה גפני: אני קבעתי איתכם הרבה פעמים ישיבות, וקיבלתי התקפות קשות, בצדק, למה אני לא מביא את זה.
משה גפני: אבל אמרתי, אתה יודע מה, אנחנו מנהלים דיאלוג עם משרד האוצר.
משה גפני: אתם לא באתם לישיבות מסיבותיכם אתם.
משה גפני: התוצאה שלא באתם היא שאנחנו דנים בזה כבר לקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני: ואני אומר לך, אנחנו יכולים להעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית בעזרת השם ובלי נדר.
משה גפני: זאת המחצית השנייה של הקדנציה והולכים לעבור עכשיו הרבה חוקים.
משה גפני: אתם רוצים לנהל משא ומתן על זה - אני לא מצביע; אתם לא רוצים לנהל משא ומתן על זה – אני מצביע.
דב בארי: בסופו של דבר כמו שכבוד היושב ראש יודע ומכיר, לשבת איתנו תמיד אפשר ותמיד רצוי.
דב בארי: אתה ישבת עמי ועם סגן הממונה על התקציבים לא פעם ולא פעמיים.
דב בארי: בסופו של דבר זאת החלטה שלך.
משה גפני: תקריאי, בבקשה, את מה שכותבת דורנר.
שגית אפיק: דורנר לא כותבת שהיא חושבת שההסדר בחוק הוא הסדר ראוי, היא בסך הכול אומרת שהסדר זה נקבע על-ידי המחוקק שבחר להגשים כך את רצונו להבטיח הכנסה מיוחדת בשיעורה לניצולי השואה.
שגית אפיק: היא לא אומרת שזה ההסדר הראוי בעיניה.
שגית אפיק: יש לי שאלה נוספת: החוק קובע שאחרי ההפחתות הקצבה של נכה נצרך ונכה נזקק לא תפחת מהקצבה של נכה רדיפות רגיל.
שגית אפיק: השאלה היא אם מגיעים למצבים האלה בפועל, אחרי שמנכים את קצבת הזקנה לנכה נזקק ולנכה נצרך ששיעורי הנכות שלהם גבוהים יותר, האם הם מגיעים לשיעור קצבה של הנכה הרגיל?
שגית אפיק: זה קורה בפועל?
שגית אפיק: כי אז באמת יש פה משהו בעייתי.
גליה מאיר: אני אבדוק את זה.
שגית אפיק: יופי.
משה גפני: מה התשובה שקיבלתי?
גליה מאיר: היא תבדוק, אבל יש מקרים - -
משה גפני: תקריאי, בבקשה, את הצעת החוק.
שגית אפיק: הקראה: הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 17) (כפל קצבה), התשע"א-2011 תיקון סעיף 1 1.
שגית אפיק: בחוק נכי רדיפות הנאצים, התשי"ז-1957 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 1 בהגדרה "הכנסה נוספת", בסופה יבוא "ומקצבאות המשתלמות לפי פרק י"א לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה-1995.
שגית אפיק: ביטול סעיף 4ב 2.
שגית אפיק: סעיף 4ב לחוק העיקרי – בטל תיקון סעיף 4ג1 3.
שגית אפיק: בסעיף 4ג1(ג) לחוק העיקרי, במקום "סעיפים 4ב ו-4ג" יבוא "סעיף 4ג".
משה גפני: מי בעד אישור הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית?
משה גפני: הצבעה בעד הצעת החוק – רוב נגד – אין נמנעים – אין הצעת החוק אושרה
משה גפני: אין מתנגדים, אין נמנעים.
ציון פיניאן: אנחנו מגישים הסתייגות.
זהבה גלאון: לנו יש הסתייגות.
משה גפני: לכם יש הסתייגות על הבירור של הרנטות.
ליה שמטוב: יש לי גם הסתייגות.
משה גפני: בסדר, אפשר להוסיף את זה.
משה גפני: אבל אני מגיש רביזיה כדי לברר את כל הנושאים שעלו כאן
משה גפני: גם על-ידי המשרד לענייני גמלאים וגם על-ידי ניצולי השואה לפני שמגישים הסתייגויות.
משה גפני: צריך לברר באותה הזדמנות את כל הנושא של הקיזוזים.
משה גפני: אני עדיין מאפשר לאגף התקציבים במשרד האוצר לנהל איתי דיון עד שיסתיים הבירור הזה.
משה גפני: תקצוב הקרן לנפגעי השואה בישראל (ח"כ זהבה גלאון)
משה גפני: אני עובר לנושא השני שעל סדר היום: תקצוב הקרן לנפגעי השואה בישראל של חברת הכנסת זהבה גלאון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא רואה את ההסתייגות שלי.
משה גפני: את יכולה להגיש את ההסתייגות, אבל בינתיים יש רביזיה.
משה גפני: קודם כול לברר את זה.
זהבה גלאון: יש זמן.
משה גפני: ההסתייגות שלך תוגש בקריאה השנייה והשלישית בכל מקרה, אבל בינתיים אנחנו בבירורים לגבי העניין הזה, ולי יש רביזיה.
זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, אני רוצה להודות לך על קיום הדיון.
זהבה גלאון: הכי טוב שהדברים ייאמרו מפיהם של הנציגים של הקרן.
זהבה גלאון: יושב כאן יושב ראש הקרן אלעזר שטרן, והכי טוב שנשמע את הדברים ממנו.
זהבה גלאון: יושבים כאן נציגי הקרן.
זהבה גלאון: זה מעניין לעניין באותו עניין וחשוב שזה עולה עכשיו.
משה גפני: האלוף במילואים אלעזר שטרן, יושב ראש הקרן לרווחת ניצולי השואה בישראל.
משה גפני: כשנבחרת אני אפילו קיבלתי שי שם.
אלעזר שטרן: אתה קיבלת שי כשפקטור קודמי עזב.
אלעזר שטרן: במקרה גם אני נבחרתי שם.
משה גפני: אבל אתה נבחרת שם.
אלעזר שטרן: כן, נבחרתי קודם, אבל האירוע היה פרידה מפקטור.
מרדכי ויזל: קיבלת מדליה.
משה גפני: נכון, ואני שומר אותה.
מרדכי ויזל: נהנית מזה מאוד.
משה גפני: אלעזר שטרן, בבקשה.
אלעזר שטרן: הקרן לרווחת נפגעי השואה מטפלת בכ-60 אלף נפגעי שואה בישראל.
משה גפני: אתה יכול, בבקשה, לעשות לנו סדר על הארגונים?
משה גפני: יש מקבילים שלכם?
אלעזר שטרן: בסדר הגודל הזה אין דומים.
אלעזר שטרן: אם יש ארגון בולט אולי הייתי אומר שזה "עמך" שאיתו אנחנו מנסים לשפר את שיתוף הפעולה.
אלעזר שטרן: הוא מתעסק יותר בקטע הנפשי.
אלעזר שטרן: אנחנו מטפלים בכ-60 אלף ניצולי שואה מתוך קהל של 220 אלף ניצולים, לפי ההגדרות הרחבות של ניצולי שואה.
אלעזר שטרן: הקריטריון שלנו הוא שסך כול התקבולים של ניצול שואה צריך להיות מתחת ל-7,600 שקל בחודש כדי שהקרן תתחיל לטפל בו, ומדברים על הורדה לכ-6,000 שקל בחודש.
אלעזר שטרן: אני לא נכנסתי לדיון הקודם, אבל אני אגיד כפתיחה לאמירה הזאת שיש הכרה בשואה מחוץ לתפיסה שלנו כבני אדם וגם לנזקים שהיו לניצולי השואה, כמשהו שהוא מחוץ למערכת הרגילה.
אלעזר שטרן: גם אני לא מתחשבן עם המדינה כמה היא קיבלה וכמה היא מחזירה לנפגעים ביחס לאחרים, אבל צריך להבין שיש פה משהו אחר.
אלעזר שטרן: לכן ההתחשבנות על כל דבר כזה והורדה ממה אתה מקבל היא לא הוגנת.
אלעזר שטרן: ואני לא מתעלם מכך שיש עוד זקנים ועוד נצרכים במדינת ישראל, אבל כל פעם אפשר להפיל אותנו בדבר הזה.
אלעזר שטרן: התקציב של הקרן בשנת 2010 עמד על כ-430 מיליון שקל כשעיקר הכסף מגיע מוועדת התביעות – כ-260; כמעט כל השאר ממשרד האוצר, ממשלת ישראל בסוג של שיתוף פעולה שיש לנו עם משרד הרווחה, משרד האוצר ומשרדי ממשלה אחרים.
אלעזר שטרן: על מה אנחנו נותנים כסף?
אלעזר שטרן: אם אדם הוא ניצול שואה, והביטוח הלאומי נותן לו 15 שעות שבועיות, אנחנו מוסיפים עוד תשע שעות.
אלעזר שטרן: ההוצאות של הקרן על עצמה הן פחות מ-3%.
אלעזר שטרן: כלומר בכל קנה מידה מדובר פה על הצעות נמוכות מאוד, הרבה יותר נמוכות ממה שמותר לעמותה.
אלעזר שטרן: נכון שהסכום הוא גדול, אבל גם ככה ההוצאות והתקורות נמוכות, ואנחנו נמצאים בכל הפיקוחים למיניהם.
אלעזר שטרן: הדבר השני שהקרן נותנת הוא שניצול שואה שהתקבולים שלו הם מתחת לסכום שדיברתי עליו, יכול פעם בשנתיים – ואם יורשה לי הייתי אומר, רק פעם בשנתיים – להגיש בקשה שהיא עד 4,000 שקל על שיניים, על מכשירי שמיעה, על משקפיים, על תרופות שהן מחוץ לזה, ואם הוא עומד בכל הקריטריונים אנחנו מאשרים לו פעם בשנתיים עד 4,000 שקל.
אלעזר שטרן: בממוצע אנחנו מאשרים הרבה פחות או בממוצע אנחנו נותנים הרבה פחות.
אלעזר שטרן: מה הבעיה המרכזית שלנו?
אלעזר שטרן: אני אומר את זה בכאב גדול עם שיתוף הפעולה הטוב בדרך כלל שיש לנו – אי הוודאות.
אלעזר שטרן: ניצולי שואה הם כל החיים שלהם באי ודאות שאנחנו לא יכולים לתפוס אותה.
אלעזר שטרן: אני לא יודע מה התקציב שלי.
אלעזר שטרן: ב-2007 סל השירותים היה 200 מיליון, כשהממשלה התעוררה, והוא נשאר 200 מיליון.
אלעזר שטרן: זה נכון שמצד אחד, לצערנו הרב, האוכלוסייה הזאת מתמעטת, אבל מצד שני הצרכים שלה גדלים כי הגיל עולה.
אלעזר שטרן: אנחנו יודעים להגיד היום שעד 2014 סך-הכול התקציב שנצטרך לתת, לפי הקריטריונים האלה, יהיה יותר גבוה ולא יותר נמוך.
אלעזר שטרן: אי הוודאות היא גם שלי כיושב ראש הקרן ולא רק של ניצול השואה; או שאגיד את זה הפוך:
אלעזר שטרן: אי הוודאות היא של ניצול השואה בקצה, אבל גם שלי כיושב ראש הקרן.
אלעזר שטרן: כשמגיע אליי מישהו ומידפק על דלתי אני אומר את המילים האלה.
אלעזר שטרן: ככה אני מנסה לצמצם את זה כי התורים האלה לא נעימים לי.
אלעזר שטרן: אבל כשהוא בא אליי אני אומר לו, אוקיי, נעזור לך – כשהיו לך שיניים לא היה לך מה לאכול, ועכשיו כשיש לך מה לאכול אין לך שיניים ונעזור לך – אני לא יכול להבטיח לו את זה כי אני לא יודע מה התקציב שלי.
אלעזר שטרן: ואם הייתי יודע מה התקציב שלי אז חצי מהם הייתי שולח הביתה ואומר להם שאני מצטער, לא יכול לעזור להם.
אלעזר שטרן: למעלה מחצי שנה הקרן הייתה סגורה לבקשות כי לא הצלחנו לשלם את הבקשות של השנה הקודמת.
ציון פיניאן: איך אתם לא יודעים?
זהבה גלאון: שואל חבר הכנסת פיניאן, למה אתם לא יודעים מה התקציב שלכם.
אלעזר שטרן: כי זאת השיטה שהאוצר עובד איתנו.
ציון פיניאן: איך אתה יכול לעבוד בתחילת השנה כשאתה לא יודע מה יש לך?
אלעזר שטרן: זאת בדיוק השאלה.
אלעזר שטרן: לכן סגרתי את המשרד.
אלעזר שטרן: אני אומר את זה בכאב גדול.
משה גפני: מה זה "סגרת את המשרד"?
אלעזר שטרן: במשך שמונה חודשים אמרנו לאנשים לא להגיש בקשות.
אלעזר שטרן: לפני שבועיים חידשנו את האישורים לתת שוב בקשות.
משה גפני: אלעזר, תמתין בבקשה, אני רוצה לאפשר לחברי הכנסת.
ליה שמטוב: אדוני היושב ראש, מה שקורה בקרן לרווחת ניצולי השואה הוא מצב בלתי נסבל.
ליה שמטוב: הקרן לרווחת ניצולי השואה הוא עמותה כמו כל העמותות.
ליה שמטוב: עמותה שמטפלת יש לה תקנון, והיא מטפלת בניצולי שואה; עמותה אחרת מטפלת בילדים וכן הלאה.
ליה שמטוב: איך עמותה עובדת?
ליה שמטוב: כמו שמר שטרן אמר, מקבלים את התקציבים מוועידת התביעות ומהממשלה.
ליה שמטוב: אבל איפה הקרן לרווחת ניצולי השואה?
ליה שמטוב: אלה כל התקציבים?
ליה שמטוב: איפה התקציבים שהעמותה צריכה להביא מגורמים אחרים?
ליה שמטוב: לא יכול להיות שעמותה מתקיימת מתקציבים של ועידת התביעות ושל הממשלה.
ליה שמטוב: אז למה אנחנו בכלל צריכים את העמותה אם הממשלה יכולה לשלם ישירות לנזקקים, ובזה נגמר העניין?
ליה שמטוב: למה המצב הזה גורם?
ליה שמטוב: לכך שב-2008 הקרן לרווחת הניצולים יצאה בפרסום בכל השפות שניצול שואה יכול להגיש בקשה ולקבל את הסיוע בסך 4,000 שקל על קניית משקפיים, על טיפולי שיניים וכולי.
ליה שמטוב: כשניצולי שואה קוראים את הדברים האלה הם אוספים את כל הקבלות ושולחים לקרן לרווחה.
ליה שמטוב: הבקשות האלה היו רבות יותר מהתקציב ונגרם נזק לניצולי שואה כי מהכסף שהם אספו לאחר שלקחו הלוואה, לקחו מהקרובים ומהמעסיקים – כי יש כאלה שעדיין עובדים – הם רכשו את המשקפיים, טיפלו בשיניים וביקשו את ההחזר, אבל עד היום לא קיבלו החזר.
ליה שמטוב: זאת אומרת התקציב שהממשלה צריכה לתת להם עבור 2011 הולך לכל הבקשות שעדיין לא שילמו ב-2010.
ליה שמטוב: אנשים שאספו במשך שנתיים את כל הקבלות ורוצים להגיש ב-2011 לא זכאים לקבל ב-2011 את ההחזר כי לא שילמו על כל הבקשות של 2010.
ליה שמטוב: האנשים האלה מבוגרים, ואין להם זמן לחכות.
ליה שמטוב: מה צריך לעשות?
ליה שמטוב: אתם אומרים שאתם מקטינים מ-7,000 ל-6,000 אז תעשו חישובים, תראו מה התקציב שיש לכם.
ליה שמטוב: אם יש לכם תקציב שאתם רק בונים על התקציב שהאוצר נותן תעשו את החשבון – עד 4,500 וזהו.
ליה שמטוב: לא יכול להיות שאנשים שהגישו בקשה יקבלו 40% מהבקשה או 30% מהבקשה, כמו שאתם עושים עכשיו.
מרינה סולודקין: 44%.
ליה שמטוב: - - אז יותר טוב שלא יהיו לאנשים ציפיות.
ליה שמטוב: נניח, ניצול שואה מקבל 7,000 שקל קצבה, אז שלא תהיה לו ציפייה בכלל.
ליה שמטוב: יותר טוב לא לאסוף את החשבונות ולהגיש, מאשר לא לקבל בכלל.
זהבה גלאון: מה הטענה?
ליה שמטוב: הטענה לקרן.
ליה שמטוב: הקריטריונים - -
אלעזר שטרן: אין להם כלום.
ליה שמטוב: מה זה "אין להם כלום"?
אלעזר שטרן: אין להם תקציב, הם באים בתחילת שנה.
משה גפני: לעזר שטרן תכף יסביר את זה כי הסיפור - -
ציון פיניאן: אלעזר שטרן אומר שהוא לא יכול לבנות שנת תקציב, אז מה רוצים ממנו?
ליה שמטוב: הוא לא צריך להביא את התקציבים מגורמים אחרים?
ציון פיניאן: לא, הוא לא יכול.
משה גפני: הוא מביא.
ליה שמטוב: הוא לא מביא גרוש.
ליה שמטוב: תסתכלו על הדוח שלהם.
ליה שמטוב: אני בדקתי – הוא לא מביא.
אלעזר שטרן: חשבתי שיש ממשלה בירושלים – מה זה "תרומות לניצולי שואה"?
ליה שמטוב: איזה תרומות אתם מביאים?
זהבה גלאון: קודם כול המדינה צריכה לקחת אחריות.
ליה שמטוב: המדינה נתנה.
זהבה גלאון: הרגע הוא הסביר.
ליה שמטוב: אז למה צריכים קרן אם מדינה נותנת את הכסף?
ליה שמטוב: הוא צריך לחלק את הכסף.
משה גפני: חברת הכנסת ליה שמטוב, דברייך נשמעו על הצד המדויק.
ציון פיניאן: את צודקת, והוא צודק, ואני צודק.
מרינה סולודקין: אני מאוד מבינה את הכסף של חברתי ליה שמטוב.
ליה שמטוב: זה בגלל הפניות שמקבלים.
מרינה סולודקין: זה מאוד חשוב לשבת היום ולנסות להבין שוב מה קרה.
מרינה סולודקין: לפני שנה היו אליי אלפי פניות למה הקרן לא עובדת.
מרינה סולודקין: עכשיו שוב אלף פניות מכיוון שמשלמים 44% מסכום של 4,000.
מרינה סולודקין: יש שם אנשים טובים שמסבירים טוב מאוד.
מרינה סולודקין: כך אני מסבירה ללקוחות שפונים אליי.
מרינה סולודקין: מה שאני לא מבינה – בארץ יש הרבה דברים היסטוריים: עמותה כזאת, עמותה אחרת.
מרינה סולודקין: אני לא נכנסת לזה, ככה נבנית הארץ.
מרינה סולודקין: אבל אנחנו כאן יושבים, לוחצים, יש תקציבים.
מרינה סולודקין: המדינה אומרת כל הזמן, מ-2008, שעכשיו זה מאות מיליונים שקלים לניצולי שואה.
מרינה סולודקין: בסופו של דבר מה מקבלים?
מרינה סולודקין: 44% מהסכום שנכתב, וזה ל-2010.
מרינה סולודקין: זה לא שטרן, הוא חדש, הוא לא יודע לאיזה מקום - -
אלעזר שטרן: הוא יודע.
משה גפני: הוא כבר לא חדש, והוא יודע, ותכף נשמע אותו גם.
משה גפני: אבל בסדר, נברר את זה.
מרינה סולודקין: אבל אם הוא אומר שהוא לא יודע מה התקציב שלו זה חטא של המדינה.
מרים גרייבר: נכון, זה החטא של המדינה.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים להפסיק את החטא הזה.
ליה שמטוב: הם לא מגייסים, אני בדקתי את זה.
ליה שמטוב: גרוש הם לא מגייסים.
משה גפני: ליה, אני צריך זמן לברר את מה שאמרת.
ליה שמטוב: אני ביררתי את זה ובדקתי את זה טוב מאוד, והייתי שם.
ליה שמטוב: אלעזר שטרן לא היה, אבל הייתי אצלם ודיברתי איתם.
ליה שמטוב: הם צריכים - -
משה גפני: את רוצה לייאש אותנו שלא נברר את זה ונישאר עם הבעיה?
ליה שמטוב: לשנות קריטריונים.
משה גפני: משרד הרווחה, בבקשה, בקצרה.
תמי מרוז: אני תמי מרוז, מפקחת בתחום ניצולי שואה במשרד הרווחה.
תמי מרוז: מנכ"ל משרד הרווחה הוא יושב ראש ועדת סל השיפוטים הממשלתית שמחלקת את התקציב שהוא בבסיס תקציב המדינה.
משה גפני: אגב, את משרד הרווחה, יש לכם עמדה לגבי החוק הקודם?
תמי מרוז: בוודאי, אנחנו בעד.
תמי מרוז: אנחנו מקבלים פניות אין סופיות על הצהרות.
שרה זילברשטיין: דב, אתה יכול להוציא נזיפה גם למשרד הרווחה.
משה גפני: לא, הוא לא מוציא נזיפות.
שרה זילברשטיין: הוא כבר הוציא.
משה גפני: הוא לא מוציא נזיפות.
משה גפני: אם הם יתחילו להוציא נזיפות הם לא יבואו לוועדה.
משה גפני: בוועדה כאן מדברים הכול.
שרה זילברשטיין: - - -
תמי מרוז: כאילו שאין לי מספיק נזיפות.
משה גפני: לא, אין נזיפות.
משה גפני: דב, אתה לא נוזף באף אחד.
שרה זילברשטיין: הוא כבר נזף בי.
משה גפני: לא עלה בדעתו אפילו.
שרה זילברשטיין: כן, ברור.
תמי מרוז: בוועדת סל השירותים לרווחת ניצולי השואה אנחנו מחלקים בוועדה בין-משרדית את תקציב המדינה לרווחת נפגעי השואה.
תמי מרוז: זה כמובן לא כולל גמלאות משום סוג, אלא תקציב של 200 מיליון שקלים בשנה מאז 2009 שמחולק לצרכים כמו אלה שהקרן מספקת.
תמי מרוז: הסל הזה מחולק לכמה תחומים, כולל הסדרי התרופות, שאתה, מר גפני, היית מעורב בזה, גם לניצולי שואה שמקבלים גמלה מ-BEG וגם שמקבלים ממשרד האוצר.
תמי מרוז: רק הסעיף הזה מגיע לכ-60 מיליון שקל בשנה לפעילויות חברתיות וטיפוליות שמשרד הרווחה מקיים ברשויות המקומיות.
תמי מרוז: עד כה זה גם מימן את מוקד הזכויות שמשרד האזרחים הוותיקים הקים ועוד שירותים שונים.
תמי מרוז: חלק מהתקציב הזה – כ-70 מיליון שקל בשנה – עובר לקרן הרווחה כתוספת לכסף שהם מקבלים מוועדת התביעות לסיעוד ארוך טווח שזה תוספת סיעוד בבית לאנשים שמקבלים גמלה גבוהה מביטוח לאומי, ומאפשר להם להישאר בבית עד 120, אנחנו מקווים, או להעסיק עובד 24 שעות ביממה.
תמי מרוז: זה התקציב הבסיסי.
משה גפני: 70 מיליון שקל שאתם מעבירים.
תמי מרוז: רק לסיעוד.
תמי מרוז: עוד אפיקים שיש זה לחצני מצוקה ועוד דברים שמסופקים דרך הקרן.
משה גפני: כמה כסף מעביר משרד הרווחה לקרן הרווחה?
תמי מרוז: זה משתנה משנה לשנה.
תמי מרוז: לפני שנה וחצי עוד לא היה הסבסוד הזה לתרופות – זה 60 מיליון שקל נוספים.
דב בארי: יש לי פה הסכומים המדויקים.
משה גפני: תכף נגיע אליך.
תמי מרוז: הסל הזה הוא די צעיר, והוא מתגמש עם הצרכים שעולים, עם ההחלטות ועם הגיל המתבגר של הניצולים.
תמי מרוז: לכן כל שנה הוא מתגבש קצת אחרת.
תמי מרוז: גם בהכנסה של הסבסוד של התרופות שהוא מאוד יקר, אבל הייתה אי ודאות גדולה לגבי הסכומים למרות כל ההערכות שקיימנו.
תמי מרוז: בסופו של יום כשהכנסנו לפני שנתיים את עניין התרופות הסכום שנגזר למענקים מהקרן – שנקרא מענקים מסיבה היסטורית, אבל זה בעצם החזרים על הוצאות רפואיות של ניצולי שואה עד הכנסה מסוימת – משתנה ומשלים את הסכום כולו ל-200 מיליון.
תמי מרוז: אם היה סכום יותר גבוה היה יותר כסף למענקים.
תמי מרוז: אנחנו לא יכולים לפגוע בטיפול המשכי כמו תרופות וכמו סיעוד בבית על חשבון מענקים חד-פעמיים.
תמי מרוז: בכל שנה נגזר הסכום מן השארית שנותרה מסל השירותים.
משה גפני: אתם במשרד הרווחה מרוצים מההתנהלות של כל הנושא הזה?
תמי מרוז: לדעתי, יכולנו לשפר - -
משה גפני: כל אחד יכול לשפר.
משה גפני: אתם מרוצים או לא מרוצים?
תמי מרוז: מה זה "מרוצים"?
משה גפני: שזה מתנהל נורמלי, והתלונות שיש לאנשים לא חורגות מתלונות רגילות שיש נגד כל משרד ממשלתי.
תמי מרוז: אתם מתנהלים מול הקרן, אבל הקרן בעצם מביאה - -
משה גפני: אני לא מתנהל מול הקרן, אני מתנהל מול ניצולי השואה.
משה גפני: אני רוצה לשפר את מצבם.
תמי מרוז: אנחנו גם מסכימים עם גברת שמטוב, שהיה מאוד רצוי שהקרן תגייס כספים מתורמים.
תמי מרוז: חשוב להגיד שסכום המענקים הכולל שממנו נגזרים הקריטריונים מוכתב משאר השירותים שניתנים שהם סל סגור, וזה הסכום שלו.
משה גפני: משרד הגמלאים, בבקשה.
שרה זילברשטיין: אני רוצה להוסיף שהיום מתוך 220 אלף ניצולי שואה, 90 אלף מקבלים קצבה ממשרד האוצר ומוועידת התביעות.
שרה זילברשטיין: כתוצאה מזה כל השאר לא מקבלים שום דבר, והדבר היחיד שהם עשויים לקבל זה קרן הרווחה.
שרה זילברשטיין: מהמוקד שלנו – 8840* העברנו בשנה שעברה 40 אלף פניות, ומתוכן אין כסף בשביל רוב האנשים.
שרה זילברשטיין: שהעברנו אליהם.
שרה זילברשטיין: השנה הפסקנו את ההפניות.
שרה זילברשטיין: עכשיו כשיצאה הוראה חדשה אנחנו מצלצלים לאנשים, ואנחנו יודעים בוודאות שלחלק גדול מהאנשים לא יענו כי אין כסף.
שרה זילברשטיין: אני לא מתייחסת לשאלה למה זה קרה או איך זה קרה.
משה גפני: אבל שרה, עכשיו אנחנו בתהליך לברר למה אין כסף.
משה גפני: זה שיש בעיה אנחנו כבר יודעים.
שרה זילברשטיין: מה שהיושב ראש לא ציין הוא שרוב הפניות הן של אנשים שההכנסה שלהם היא 3,500 שקל; החציון של ההכנסות הוא 3,500 לא 7,000.
שרה זילברשטיין: אז בכל מקרה יש פה בעיה מאוד רצינית של תקציב.
שרה זילברשטיין: לגבי מה שאמרתי קודם, המסמך בדרך.
שרה זילברשטיין: הטעות שלי הייתה שאמרתי שביטוח לאומי לא משלם במקום להגיד שמשרד האוצר מקזז את מה שהמוסד לביטוח לאומי משלם כביטוח סוציאלי לניצולי שואה.
משה גפני: אז אני מבקש את הפרטים האלה.
משה פולנסקי: שמי משה פולנסקי, ואני חבר הוועד המנהל של קרן הרווחה.
משה פולנסקי: ראשית כול, רציתי לענות לחברת הכנסת ליה שמטוב.
משה גפני: אלעזר שטרן אמור לענות.
משה פולנסקי: אבל יש לי להגיד מעבר לנושא הזה.
משה פולנסקי: זה בקצרה.
משה פולנסקי: גברת שמטוב, לא עומדים אצלנו בתור למתן תרומות, מה לעשות?
ליה שמטוב: אבל אתם עמותה.
ליה שמטוב: העמותה תלויה בזה.
משה פולנסקי: נחזר אחרי פתחים?
משה פולנסקי: עשינו את זה.
ליה שמטוב: צריכים אנשים שייסעו לחו"ל, שיביאו את התרומות.
משה פולנסקי: אה, שייסעו לחו"ל, בסדר.
ליה שמטוב: לא יכול להיות שהעמותה מחכה לאוצר שיביא כסף.
ליה שמטוב: משרד האוצר יכול לתת ישירות לנזקקים.
משה פולנסקי: יש לנו רק פתרון אחד: אולי להדפיס כסף.
משה פולנסקי: כן, יכול להיות.
ליה שמטוב: אני גם רוצה לשבת בזה, ושיביאו כסף, ואני אחלק.
משה פולנסקי: אני רוצה קצת לרענן את הזיכרון.
משה פולנסקי: ציבור ניצולי השואה או נרדפי שואה איננו הומוגני.
משה פולנסקי: מותר לי להגיד שאני מייצג את הציבור שפעם קראו לו "המעגל הראשון", ואני אגיע למטרה שאני רוצה לומר.
משה פולנסקי: כמה יש לי?
משה גפני: שתי דקות.
משה פולנסקי: בסדר.
משה פולנסקי: אני רוצה להתייחס לדוח דורנר.
משה גפני: אבל אין לנו דיון על דוח דורנר.
משה גפני: יש לנו דיון על דבר אחד – על הנושא שהעלתה חברת הכנסת זהבה גלאון, ומתברר שאין כסף.
משה גפני: אנחנו רוצים לברר למה.
משה גפני: לא אידיאולוגיה, רק כסף.
משה פולנסקי: האוצר מתנהג איתנו, במקרה של קרן הרווחה, באי ידיעת ההיסטוריה.
משה פולנסקי: יש סעיף אחד של חוק נכי רדיפות הנאצים שקודם הזכרת.
משה פולנסקי: פה נאמר במפורש: "אילולא הנאמר בהסכם בין מדינת ישראל לבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ביום 10 בספטמבר 1952 ובמכתב - - - היה זכאי בגלל נכותו לתגמול קצבה ופיצוי מאת הרפובליקה".
משה פולנסקי: ההסכם הזה הציל את מדינת ישראל כיוון שלא היו לה אמצעים.
משה פולנסקי: אני אחד הנפגעים מהתוספת הזאת, אבל אני יודע שבן-גוריון נהג כשורה.
משה פולנסקי: זאת הייתה תקופת העליות הגדולות עם המעברות ותקופת הצנע.
משה פולנסקי: אני זוכר את זה.
משה גפני: אתה בעד השילומים מגרמניה.
משה פולנסקי: אני בעד השילומים, אלא מה?
משה גפני: אני לא אמרתי "אלא", אני רק סיכמתי את הדברים שלך.
משה פולנסקי: יש מישהו שהוא נגד?
משה פולנסקי: אני לא התנגדתי לשילומים, אני התנגדתי לסעיף הזה ששלל מאיתנו את זכות הקניין.
משה גפני: למה אין כסף בקרן, זאת השאלה.
משה פולנסקי: גברת שמטוב, אני השתחררתי במאי 45' מדכאו, וביוני 46' הייתי כבר בספינת המעפילים פה בארץ, ולא הייתה לנו פרנסה.
ליה שמטוב: להגיד פה מה שאמרת לי כשאני ביקרתי בקרן?
ליה שמטוב: שאם אלה שהגיעו לארץ ומקבלים היום השלמת הכנסה היו יודעים שיקבלו כל כך מעט כסף, לא היו מגיעים לארץ?
משה פולנסקי: לא אמרתי את זה.
ליה שמטוב: אה, לא אמרת את זה.
משה פולנסקי: לא אמרתי.
משה פולנסקי: למה הביאו אותם.
משה פולנסקי: אני לא מסכים.
משה פולנסקי: פעם ביובל אני מגיע לכנסת ומגיעה לי רשות הדיבור.
משה גפני: בסדר, עוד דקה.
משה גפני: מר פולנסקי, אני רוצה להגיד לך משהו.
משה גפני: אני לא הייתי בתקופת בן-גוריון, ואני גם לא יודע לדבר אידיאולוגית על העניין הזה – אני יודע, אבל זה לא נושא הדיון.
משה גפני: ועדת כספים זאת ועדה לא אידיאולוגית – היא ועדה שמדברת על כסף.
משה פולנסקי: כסף.
משה גפני: רגע, תקשיב לי.
משה גפני: אני איש יותר צעיר ממך, אבל תשמע לי, תאמין לי.
משה גפני: התבררה לנו הבעיה שאין כסף לניצולי שואה שנזקקים לקרן הרווחה.
משה גפני: אני רוצה לברר עכשיו למה.
משה פולנסקי: הנה, אני אסביר לך למה.
משה פולנסקי: אני רוצה להגיע לזה.
משה גפני: תגיד, כי אני הולך למשרד האוצר עכשיו.
משה פולנסקי: דוח דורנר הוא מצוין, אין מה לדבר, רק שבחים מגיעים לו.
משה פולנסקי: אבל נוהגים לדבר רק על ההבדלים בין הרנטה הישראלית לבין הרנטה הגרמנית, וכמובן, זה היה עוול גדול מאוד כי במשך שנים לא רצו לשמוע ולא רצו לראות – אף שר אוצר לא רצה להתערב.
משה פולנסקי: אבל דוח דורנר מדבר על משהו נוסף, וזה מקור הכסף שמגיע לקרן הזאת: דוח דורנר אומר שיהודים כמוני מהסכם השילומים; שאלמלא נחתם הסכם השילומים הם היו זכאים להגיש תביעות והיינו מקבלים רנטות כפולות ומשולשות, וכעת לכל אחד נגרם נזק של בין מיליון למיליון וחצי שקל – כך היא כותבת.
משה פולנסקי: איפה הכסף הזה?
משה פולנסקי: זה הכסף שמגיע עכשיו - - -
משה גפני: הבנתי, אני הולך לחפש את הכסף עכשיו.
משה גפני: דב בארי, למה אין הכסף הזה?
משה פולנסקי: המדינה צריכה לתת את הכסף.
משה גפני: אז עכשיו אני מדבר עם המדינה.
דב בארי: אין ספק שהפעילות של קרן הרווחה היא מאוד חשובה ובאמת מסייעת לניצולי שואה בתחומים שלפעמים הממשלה אינה - - -
משה גפני: אתה גם מתחיל לדבר איתי אידיאולוגיה.
משה גפני: פעולה חשובה או לא חשובה – אתה מעביר כסף, כן או לא?
דב בארי: הבעיה שמציג פה יושב ראש הקרן היא בעיה רוחבית שכולנו מכירים.
דב בארי: כבוד היושב ראש בוודאי מכיר את הבעיה של כספי התמיכות בממשלה שהרבה פעמים מאושרים עד סוף שנה.
דב בארי: אבל – וצריך להדגיש את זה – ועדת סל השירותים ברשות מנכ"ל משרד הרווחה - -
משה גפני: לא הבנתי, עכשיו הכנסת אותי לעניין?
דב בארי: לא הכנסתי אותך.
דב בארי: הצבעתי על בעיה.
משה גפני: הרבה פעמים אני יושב עם משרד האוצר, ואחרי זה הם אומרים – כן, ישבנו גם עם גפני.
משה גפני: אני יודע שמחלקים כספי תמיכות בסוף שנה.
משה גפני: זה מצדיק את המבנה הזה?
דב בארי: תרשה לי לסיים, אני רק מצביע על בעיה.
משה גפני: רק אל תכניס אותי, עוד יבינו שאני מסכים עם זה.
דב בארי: לא אמרתי שאתה מסכים, אני רק אומר שזאת בעיה רוחבית מוכרת, ויושב ראש הקרן הוא לא הבן אדם הראשון שמצביע על הבעיה הזאת.
משה גפני: נבהלתי כבר.
דב בארי: אבל חשוב לציין שוועדת סל השירותים בראשות מנכ"ל משרד הרווחה עשתה הרבה מאוד עבודה כדי לתקן את הדברים האלה ולנסות לתת תמונה בהירה עד כמה שאפשר של התקציב שעמד לרשות קרן הרווחה.
דב בארי: ב-2008 וב-2009 סכומים ניכרים אושרו ברגע האחרון, וב-2011-2010 רוב התקציב אושר מראש.
דב בארי: אני אומר רוב ולא הכול כי לפעמים יש צרכים אחרים - -
מרים גרייבר: אבל לא העבירו אותו.
משה גפני: סליחה, לא, אין לנו זמן.
דב בארי: רוב הצרכים כבר ניסו להגיד לקרן הרווחה עד כמה שאפשר מה התקציבים שעמדו לרשותם.
דב בארי: צריך להבין שמדובר על סכומים גדולים מאוד; למעלה מ-95% מהכספים שממשלת ישראל מוציאה בתמיכות עבור ארגונים שעושים פעילות כזאת או אחרת ומסייעים לניצולי שואה, מופנים לקרן הרווחה.
דב בארי: אנחנו מדברים על 159 מיליון ב-2009, 170 מיליון ב-2010, וב-2011 בערך 135 מיליון שקלים.
זהבה גלאון: הכסף הזה עבר?
משה גפני: ב-2010 – 170 מיליון, וב-2011 135 מיליון?
ליה שמטוב: בגלל התרופות.
דב בארי: כי צריך לציין שיש פה קצת יותר מ-200 מיליון שקל שממשלת ישראל הקצתה לטובת שירותים לניצולי שואה.
דב בארי: מפעם לפעם יש שינויים בשירותים, והיתרה מופנית לכיוון שירותים של קרן הרווחה.
משה גפני: למה זה ירד?
משה גפני: זה ירד מכיוון שהממשלה נותנת במישרין לניצולים – מה?
קריאה: תרופות.
ליה שמטוב: הם לקחו מפה, ונתנו לתרופות.
ליה שמטוב: בכל המקומות אומרים שאנחנו - - - לקחו מהם ונתנו - - -
דב בארי: - - -
משה גפני: אני לא יכול ככה לנהל ישיבה, עם כל הכבוד.
משה גפני: אני לא מבין כלום ממה שהוא אומר.
משה גפני: גם ככה אני לא מבין, גם כששותקים.