GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי גולדשמידט: אני יכול לשמוע בסבלנות כל טיעון, אבל איזה מן טיעון זה שמגיע ליישוב החרדי להיכלל ברשימה, אבל בגלל שלא ידעתם להכריע בין שלושה או ארבעה יישובים חרדיים, לא הכרעתם.
אהוד כותן: לא, זה לא רק הטיעון הזה.
אלי גולדשמידט: אם זה לא רק הטיעון הזה, אז לא משמיעים כזה טיעון.
אלי גולדשמידט: איזה מן טיעון זה?
משה גפני: חבר הכנסת גולדשמידט, עם כל הכבוד, אנחנו יושבים בוועדה מכובדת כל הזמן.
משה גפני: אנחנו מעלים טיעון ברמה הלאומית.
משה גפני: בכלל לא מעניין אותי, שלא יהיה יישוב מועדף ושלא יהיה טיפול נקודתי.
משה גפני: אין שום בעיה עם העניין הזה.
משה גפני: אם מנכ"ל משרד ראש הממשלה שולח את העוזר שלו, שלא יודע לענות תשובות, לי אין מה לעשות בישיבה הזאת.
משה גפני: תעשה לי טובה, מספיק אנחנו סובלים מזה.
משה גפני: אם יוסי קוצ'יק חושב שאנחנו הכלבים שלו, שישכח מזה.
משה גפני: שיספר לי שהוא לא יודע להחליט בין היישובים.
משה גפני: איך ידעת להחליט בין אופקים לבין באר-שבע?
משה גפני: האם לא מדובר בתושבי מדינת ישראל?
משה גפני: מה, אני לא מבין, מה זה אומר שאתה לא יודע להחליט?
משה גפני: אני לא אשב בישיבה הזאת.
משה גפני: יושבים פה אנשים שבאו מכל קצוות הארץ.
משה גפני: יוסי קוצ'יק יכול להגיע לפה ממרחק של כמה מטרים.
אלי גולדשמידט: חבר הכנסת גפני, קודם כל, אם יוסי קוצ'יק לא מגיע לפה, הוא פוגע בי ולא בך.
אלי גולדשמידט: אנחנו רוצים לקבל פה החלטות.
משה גפני: אני לא רוצה שיוסי קוצ'יק יגיד: אני שלחתי מישהו, התקיימה ישיבה ואנחנו בודקים את העניין, אבל אני לא יודע להחליט מי יהיה היישוב שייכלל ברשימה.
משה גפני: איך הוא ידע להחליט בין דימונה לירוחם?
משה גפני: האם הוא לא יודע להחליט בין מודיעין עילית לבין נחל שורק?
אלי גולדשמידט: הוא הכניס את שניהם.
משה גפני: הוא חושב את עצמו מי יודע מה.
משה גפני: זאת אחת הסיבות שעוד מעט לא יהיה מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
משה גפני: כשאני מדבר אתו בטלפון, הוא אומר לי: בירוחם יש חרדים.
משה גפני: יש לי פה ניירת שמוכיחה, שבירוחם החרדים מחוץ לעניין.
משה גפני: הבן שלי באופקים לא זכאי לטיפול נקודתי.
אלי גולדשמידט: אל תלך.
משה גפני: חבר הכנסת גולדשמידט, תפסיק את הישיבה, תאמין לי שזה לא לכבודך.
משה גפני: אני חס על הכבוד שלך.
משה גפני: היו"ר אלי גולדשמידט: אני כבר מזמן לא חס על הכבוד שלי.
משה גפני: אני כן חס.
משה גפני: אלה סיפורי מעשיות, מה זה הדיבורים האלה בכלל?
משה גפני: הוא לא יודע להחליט... ואתה שואל אותו האם ראשי הערים מתאימים לתפקיד שלהם...
משה גפני: אומר לי שר האוצר שראשי הערים האלה יותר טובים מראשי ערים אחרים, והוא לא יודע להחליט...
אלי גולדשמידט: חבר הכנסת גפני, הבעת את מחאתך.
משה גפני: איזו מחאה!
משה גפני: אני מדבר עם ראש הממשלה בשבוע שעבר, והוא אומר לי: תאמין לי, אתה צודק, אנחנו מייד נטפל בעניין הזה.
משה גפני: כשהוא מגיע לפה, הוא אומר: אפילו אין תקציב.
משה גפני: עושים מאתנו צחוק.
יעקב ליצמן: אולי אפשר לבקש רבע שעה הפסקה, לצלצל ליוסי קוצ'יק ולבקש שיבוא?
אלי גולדשמידט: יוסי קוצ'יק לא יבוא היום, עזוב.
משה גפני: יספרו לך סיפורי מעשיות, ואחרי זה יגידו לך: צריכה להיות לך אחריות כלפי המדינה, איך במצב חירום לא תצביע בעד התקציב?
משה גפני: בשבוע הבא יעלה חוק להקדמת הבחירות - בואו נשלח את יוסי קוצ'יק הביתה.
משה גפני: בא אליי אתמול חבר הכנסת אופיר פינס-פז ואמר לי "אחריות לאומית.
משה גפני: "
אלי גולדשמידט: אני מכריז על הפסקה מתודית בישיבה.
אלי גולדשמידט: אני הולך לבדוק האם אפשר לדאוג שיוסי קוצ'יק יהיה פה ביום שני בשעה 9:00 בבוקר.
משה גפני: הישיבה נפסקה בשעה 9:45
אלי גולדשמידט: רבותיי, אנחנו לא מצליחים כרגע להשיג את המנכ"ל.
אלי גולדשמידט: אני מבקש מידידנו כותן לחזור למשרד ראש הממשלה ולהביא בפני משרד ראש הממשלה את רוח הדברים שהועלו כאן.
אלי גולדשמידט: אני חושב שזה ברור לאנשי משרד ראש הממשלה למה אני מצפה - שנקבל בתחילת שבוע הבא תשובה מספקת.
אלי גולדשמידט: אני אגיד את זה אחרת, אני חושב שאם רשימת היישובים לא הולכת רק לפי הקריטריון הסוציו-אקונומי, היא חייבת לשקף את פני החברה במדינת ישראל.
אלי גולדשמידט: לא יכול להיות שסקטור חברתי שלם יוצא מתוכה.
אלי גולדשמידט: את זה אני אומר כהנחיה של ועדת כספים, ואני משוכנע שכל חברי הוועדה כאיש אחד עומדים מאחוריה.
אלי גולדשמידט: אני חוזר ואומר שיש פה בעיה לא רק עם העניין החרדי, אלא גם עם הערבי והכפרי.
אלי גולדשמידט: יש טיעון של משרד ראש הממשלה, שייבדק על ידינו, שהמגזר הכפרי מטופל בנפרד ושהמגזר הערבי מטופל בנפרד, אבל אין טיעון כזה לגבי המגזר החרדי, ולכן אנחנו רוצים שהמסר הזה יעבור ליוסי קוצ'יק.
אלי גולדשמידט: נחדש את הדיון בשבוע הבא.
מאיר פרוש: קח את ביתר עילית, את מודיעין עלית, את נחל שורק ואת עמנואל, ואז אולי נגיע בסך הכל לשוויון עם נצרת עילית, אם לא יידעו באיזה יישוב לבחור.
מאיר פרוש: בסך הכל יש שם שלושים וכמה אלף נפש בכל ארבעת היישובים האלה.
אלי גולדשמידט: שלום לכולם, אני פותח את ישיבת ועדת הכספים, הנושא שעל סדר היום, הקצבת 11 מיליון שקל לשכונת גילה, שתי פניות תקציביות שמספרן 458 ו-465.
אלי גולדשמידט: ויתרנו הבוקר על פרק הזמן של 24 שעות.
יינון עמית: פניה 465, העברת 6 מיליון ₪ בתקציב משרד החינוך לצורך מיגון מבני חינוך בשכונת גילה, לאור האירועים האחרונים.
אמנון כהן: מאין זה יורד, ממינהל פדגוגי?
יינון עמית: ממינהל פדגוגי, מעודפי תקציב שאי אפשר יהיה לנצלם השנה, מנכ"לית משרד החינוך ביקשה להעביר משם למיגון מבני חינוך.
יוסף יצחק פריצקי: לאן הולך הכסף, כולו למיגון?
יוסף יצחק פריצקי: הכסף צבוע, כלומר, עיריית ירושלים לא תוכל לעשות בכסף כרצונה?
אלי גולדשמידט: הכסף יועבר לעיריית ירושלים?
יינון עמית: לא, הכסף עובר בתקציב משרד החינוך, למי חשב משרד החינוך יכול לשלם את זה מתוך התקנה הזו, זו שאלה שאני לא יודע לענות עליה, לדעתי, משרד החינוך לא מעביר את זה דרך הרשות אבל אני לא בטוח, זו שאלה שצריך לשאול את חשב משרד החינוך.
אלי גולדשמידט: האם 11 מיליון ₪ האלה - - -
יינון עמית: אני עונה על 6 מיליון שקל של משרד החינוך, 5 נוספים בפנייה נפרדת, על השאלות יענה רפרנט פנים.
אלי גולדשמידט: 6 מיליון ₪ של משרד החינוך עונים על כל הצרכים כפי שמוגדרים?
יינון עמית: 6 מיליון ₪ הוא הסכום שביקש משרד החינוך להעביר, מנכ"לית משרד החינוך הגדירה את הצרכים.
יעקב ליצמן: לאן הכסף יעבור, לבתי ספר יסודיים, על יסודיים?
יוסף יצחק פריצקי: כמה בתי ספר יש בגילה?
יינון עמית: שאלה שאני לא יודע לענות עליה.
יוסף יצחק פריצקי: האם הסכום סביר?
יינון עמית: הסכום סביר להערכת פיקוד העורף.
יוסף יצחק פריצקי: אני לא רוצה להיות במצב שנאשר 6 מיליון שקלים ובעוד שבועיים יבואו לכאן ויאמרו, 6 מיליון שקלים זה לא מספיק.
אלי גולדשמידט: נעבור להעברה תקציבית מספר 458 של משרד הפנים.
עמית לנג: מבוקשת העברה של 5 מיליון שקלים לעיריית ירושלים בגין המצב הביטחוני בשכונת גילה, הכסף עובר לתקציב מענק הבירה של העירייה.
אלי גולדשמידט: ומה היא עושה עם זה?
מאיר שטרית: איך מבטיחים שהכסף יגיע לשכונה?
אלי גולדשמידט: אני מבקש שתסביר לנו, איך אנחנו מוודאים שהכסף הזה מגיע מעיריית ירושלים ליעדים שלו, אתם בודקים שזה אכן מגיע?
יצחק כהן: זה נכון לגבי כל המענקים שעוברים לעירייה לא רק עם המענק הזה.
אלי גולדשמידט: אני לא רוצה שבעוד שבועיים תהיה כתבה בעיתון "כל העיר", שכסף שהיה אמור להגיע לגילה עבר למקום אחר, בלי לפגוע באף אחד ובלי לחשוד באף אחד.
יהודה גולן: אני רוצה לשאול שתי שאלות, ראשית, בגילה יש כמה בתי ספר, חלק גדול מהם לא נמצאים בקו האש, מי יקבע איזה בית ספר יקבל מיגון?
יהודה גולן: שנית, הגדלת מענק הבירה, מי אומר שזה יהיה צבוע באמת לשכונת גילה?
עמית לנג: זו הבטחה של ראש עיריית ירושלים, זה הסיכום שלו עם שר האוצר.
ויצמן שירי: אנחנו נעשה את שלנו, נאשר את הפניה, אם תתעורר בעיה, שראש העיר יעמוד מול התושבים.
אלי גולדשמידט: התשובה שאנחנו מקבלים, שהכסף יעבור לגילה על פי התחייבותו של ראש העיר כפי שניתנה לשר האוצר.
אלי גולדשמידט: אנחנו מכבדים התחייבויות של ראשי ערים בכלל ושל ראש עיריית ירושלים בפרט.
אלי גולדשמידט: אבל אני בכל זאת רוצה שיהיה איזשהו אלמנט של מעקב בוועדת הכספים, ולכן אני מבקש מכם לקבל בעוד 30 יום דיווח מפורט, מה נעשה במהלך 30 יום עם סך הסכום.
אלי גולדשמידט: רבותיי, אני רוצה להודות לחברי הוועדה, החברים הגיעו לכאן לישיבה שלא מן המניין, הגיעו בנוכחות מאוד גדולה מתוך הכרה בחשיבות הנושא.
סמדר אלחנני: סעיף שיפוצים והצטיידות בבתי ספר הוא 100 מיליון ₪, כמה מזה בוצע עד עכשיו?
סמדר אלחנני: אני לא אומרת שלא צריך להגדיל את התקציב, אבל ברור שמיידית יש אפשרות לפעול מ-100 מיליון ₪ קיימים.
סמדר אלחנני: יכול להיות שהתקציב עדיין לא נוצל.
יינון עמית: אני לא יודע לענות לך, אני מוכן לברר כמה נוצל מתוך התקציב.
אלי גולדשמידט: רבותיי, אני רוצה לאחל לכולנו, שבתי הספר יהיו ממוגנים, אבל שלעולם אף אחד לא יידרש למיגון הזה.
אלי גולדשמידט: אנחנו עוברים להצביע על שתי הבקשות, פנייה מס' 458 ו-465, מי בעד ירים את ידו.
אלי גולדשמידט: בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לאשר פניות מס' 458 ו-465 נתקבלה.
אלי גולדשמידט: שתי הבקשות אושרו פה אחד.
אלי גולדשמידט: הנושא הראשון שעל סדר היום – הצעת החוק של חבר הכנסת מאיר פרוש.
מאיר פרוש: סעיף 19 לחוק התכנון והבנייה אומר, בסעיף קטן (ג): "לא תחול חובת תשלום היטל בשל השבחה.
מאיר פרוש: .
מאיר פרוש: שהיא אחת מאלה..." ובפסקה (4) של סעיף קטן (ב) מונים מתי לא חלה חובת תשלום, כמו גם בהזדמנויות אחרות, עליהן יש פירוט.
מאיר פרוש: בפסקה (4) נאמר: "לא תחול חובת תשלום היטל בשל השבחה.
מאיר פרוש: .." על: השבחה במקרקעין של: "מוסד לחינוך, לתרבות, למדע, לדת, לצדקה, לסעד, לבריאות או לספורט".
מאיר פרוש: אני מבקש שיהיה כתוב גם: "הקדש ציבורי".
מאיר פרוש: במס הכנסה יש פטור להקדש ציבורי.
מאיר פרוש: בפקודת מס הכנסה כתוב: "מוסד ציבורי.
מאיר פרוש: ...
מאיר פרוש: או הקדש שמרבית נאמניו אינם קרובים זה לזה...".
מאיר פרוש: גם במס רכוש, מס שבח יש את ההסדר הזה, לגבי הקדש, בסעיף 39, סעיף קטן (6), המדבר על מוסד ציבורי, ומגדיר: דת, תרבות, חינוך, מדע, בריאות, סעד וספורט – וגם הקדש.
אלי גולדשמידט: למה מוסד שעניינו דת לנושא הקדש לא נכנס פה?
מאיר פרוש: הקדש, בהגדרה, הוא הרי דבר שנרשם בטאבו על שם ההקדש, ולא יימכר ולא ייגאל.
מאיר פרוש: המטרה שלו היא לצורכי דת ולצורכי צדקה.
מאיר פרוש: היו"ר אלי גולדשמידט: מבחינה משפטית – אם ההקדש הוא הקדש שהמטרה שלו היא דת, אז הוא כן נכנס למסגרת הזו.
מאיר פרוש: "הקדש" היא הגדרה משפטית, הגדרה של מעין תאגיד.
מאיר פרוש: להקדש יש סייג נוסף – שהוא לעולם לא יכול לשחרר את הנכס שלו.
אלי גולדשמידט: כן, זה האפיון שלו, כתאגיד, שהוא שונה מתאגידים אחרים.
אלי גולדשמידט: המבחן שלנו לגבי הפטור מהיטל השבחה הוא לא המבנה המשפטי של התאגיד אלא המטרה שלו.
אלי גולדשמידט: אם המטרה שלו היא ענייני דת – זה ישנו, זה קיים בחוק.
אלי גולדשמידט: איזה סוג של הקדש אתה רוצה להכניס לכאן?
מאיר פרוש: נניח שיש הקדש שהוא למגורים, ויש כאלה הקדשים.
מאיר פרוש: המטרה היא לא למכור את הנכס.
מאיר פרוש: בהקדש נאמר שייכנסו לתוך הדירות האלה עניים, אנשים שאין להם אפשרות לקנות דירה.
אלי גולדשמידט: אז זה נקרא מטרת סעד.
מאיר פרוש: אז אני לא בטוח שהדבר הזה פוטר, כאשר לא כתוב "הקדש".
גיורא רוזנטל: בהקדש הפטור הוא לנכס, ופה הפטור הוא לבעל הנכס, זה ההבדל.
גיורא רוזנטל: בהקדש, הנכס עצמו הוא ההקדש, והפטור הוא לנכס.
מאיר פרוש: זה התיקון הראשון.
מאיר פרוש: לכאורה, כל בר דעת מבין שאם היתה לי קרקע לבריאות, שהושבחה, ואני רוצה לבנות עליה – אני לא משלם היטל השבחה.
מאיר פרוש: לכאורה צריך להבין מזה שאם לקחתי את הקרקע הזו, ומכרתי אותה כדי לקנות עם התמורה נכס אחר לצורכי בריאות – אם החוק פוטר מוסד לבריאות מהיטל השבחה, גם התמורה – אם היא מיועדת לאותה מטרה – צריכה להיות פטורה.
אלי גולדשמידט: פטור מהיטל השבחה?
אלי גולדשמידט: הרי היטל השבחה אתה משלם רק כאשר אתה מוכר.
מאיר פרוש: או כשאני בונה.
מאיר פרוש: נניח שלבית החולים "הילל יפה" בחדרה יש קרקע ברחוב יוסף הנשיא, וכאשר עירית חדרה עשתה שם תב"ע, במקום 300 אחוז יש שם 400 אחוז – לא ישלמו היטל השבחה.
מאיר פרוש: כך כתוב בחוק.
מאיר פרוש: מה קורה אם בית החולים רוצה למכור את המגרש ברחוב יוסף הנשיא, כדי לבנות בכיכר צה"ל בחדרה בית חולים?
אלי גולדשמידט: והמגרש ברחוב יוסף הנשיא הוא לא לצרכי בריאות?
מאיר פרוש: מה שהוא מוכר רשום, נניח, על שם בית החולים, ואם הוא בונה שם חדר מיון הוא לא משלם היטל השבחה.
מאיר פרוש: מה קורה אם הוא מוכר את הקרקע הזו, לצורך רכישת קרקע אחרת, ששם כדאי לו יותר לבנות את חדר המיון?
מאיר פרוש: התמורה שהתקבלה מיועדת לאותה מטרה.
מאיר פרוש: על פני הדברים לא צריך לשלם היטל השבחה.
מאיר פרוש: ישנן רשויות מקומיות שסוברות אחרת.
מאיר פרוש: אני מבקש שייכנס תיקון שייאמר שגם התמורה פטורה מהיטל.
מאיר פרוש: זה התיקון השני שאני מציע: "או התמורה בעדם".
מאיר פרוש: כלומר, שבסעיף קטן (ב) בפסקה (4), לאחר המילים: "...
מאיר פרוש: בריאות או לספורט" יבוא: " או במקרקעין של הקדש ציבורי כמשמעותו בחוק הנאמנות", ואחרי "...
מאיר פרוש: מאותם מקרקעין" יבוא: "או התמורה בעדם".
מאיר פרוש: זה התיקון השני שאני מבקש.
מאיר פרוש: התיקון השלישי מדבר לא על קבלנים, לא על מי שרוצה לבנות מסה של דירות, אלא על אנשים שגרים בדירות של כ- 80 מ"ר או 90 מ"ר.
מאיר פרוש: משרד השיכון יוזם עבורם תב"ע, העיריה יוזמת עבורם תב"ע, או הם, כוועד בית יזמו תב"ע.
מאיר פרוש: החוק קובע, לאחר תיקון שנעשה לפני 15 שנים, שהפטור הוא עד 120 מטר.
מאיר פרוש: מאיפה זה נלקח?
מאיר פרוש: במינהל מקרקעי ישראל לא שילמו דמי הסכמה,אז, עד 120 מטר.
מאיר פרוש: המינהל היה בדעה שעד 120 מטר לא משלמים דמי הסכמה.
מאיר פרוש: לפחות שנה וחצי שבמינהל לא מבקשים דמי הסכמה עד 160 מטר, כי אם לאדם יש גג או חלק מהגינה – במינהל לא לוקחים דמי הסכמה.
מאיר פרוש: לכן אני מציע 160 מטר.
מאיר פרוש: ממשלת ישראל הנוכחית ביקשה לבטל את דמי ההסכמה עד 320 מטר, לפני שנה.
מוסי רז: אבל זה לא צריך להיות קשור בהכרח.
מאיר פרוש: אני אומר שהתיקון מ- 80 מטר ל- 120 מטר נעשה כאשר המינהל בא להכרה שאם לאדם יש קרקע בבנין, בגינה, ומקו הבנין יש 10 מטר, והבניין התאגד ורוצה לוותר על חלק מהגינה לצורך הרחבת דירה- בעבר נתנו פטור עד 80 מטר, ואחר כך זה הגיע ל- 120.
מאיר פרוש: אני אומר שלפחות עד 160 מטר צריך לתת פטור.
מוסי רז: אבל יש הגיון: 120 מ"ר זו דירה שגדולה ב- 20 אחוז מדירה ממוצעת שנבנית היום, ובכ- 30 אחוז מדירה ממוצעת שקיימת.
מוסי רז: בכוונה רצו לפטור פה את האנשים שגרים מתחת לממוצע, וחיים בתנאי מגורים ממוצעים, אבל לא לפטור את מי שגר בתנאי מחיה טובים.
מוסי רז: אני אישית יכול להרוויח מההצעה שלך, אך אני חושב שהיא לא במקומה.
מאיר פרוש: אני אומר שוב – אחד שלא צריך דירה של 160 מ"ר, לא עושה תב"ע לדירה של 160 מ"ר.
מאיר פרוש: מי שטורח או עיריה שמגיעה למסקנה שהיא הולכת לעזור לשכונה מסוימת, או שמשרד השיכון נכנס לעשות הרחבות, במסגרת שיקום שכונות, כי יש הבנה שיש מצוקה בשכונה – אם עושים תב"ע שהיא גדולה יותר מ- 120, אני מציע לפטור, עד 160 מ"ר.
מאיר פרוש: יש לי תיקון נוסף.
מאיר פרוש: נניח שעושים תב"ע כדי להרחיב דירה.
מאיר פרוש: המחוקק חשב, ובצדק, שלא עושים את התב"ע לצורכי רווח, כלומר – להרחיב ולמכור.
מאיר פרוש: המחוקק קבע פרק זמן של 4 שנים.
מאיר פרוש: היום, לפי החוק, אם אדם עושה תב"ע, ויש לו 80 מ"ר, ובגג שלו, או במרחב בין קו הבניין לקו המגרש ניתן לעשות תוספת , אך ההיתר לא מומש בפועל – לפי החוק, אחרי 4 שנים, עד 120 מ"ר יש פטור.
מאיר פרוש: מה אומרות הרשויות?
מאיר פרוש: – מאחר וכתוב: "העברת הבעלות או החזקה בדירה שנבנתה או שהורחבה כאמור בפסקה (1)..." שם כתוב – 120 מ"ר - "...
מאיר פרוש: לא ייראו כמימוש זכויות משך זמן שהינו פחות מ- 4 שנים".
מאיר פרוש: אבל מה קורה לגבי מי שלא מימש את הזכויות במשך 4 שנים?
אלי גולדשמידט: יש לנו פה ארבעה נושאים שונים זה מזה.
אלי גולדשמידט: מי מגיב מטעם הממשלה?
יהודה זמרת: אני מהלשכה המשפטית, במשרד הפנים.
יהודה זמרת: הממשלה החליטה להתנגד להצעת החוק - -
אלי גולדשמידט: לכל 4 הפריטים שבה?
יעקב ליצמן: לא קרה שהממשלה תתמוך בהצעת חוק פרטית.
יהודה זמרת: היטל השבחה נועד על מנת לאפשר לרשויות המקומיות ליישם, הלכה למעשה, את התכנון, ולבצע את כל אפשרויות הפיתוח הקשורות והנדרשות לצורך התכנון, ובעיקר בהקשר של בנייני הציבור.
יהודה זמרת: יש נושאים אחרים, כמו כבישים וביוב, שיש להם היטלים ייעודיים שיכולים להשלים את הנושא.
יהודה זמרת: הנושא של בנייני ציבור מבוסס, רובו ככולו, בכל הנוגע לחלק ההשתתפות של הרשות המקומית, להיטלי השבחה.
יהודה זמרת: המחוקק אמר שהוא פוטר השבחה על מקרקעין של מוסד לחינוך, תרבות, מדע, דת, צדקה, סעד, בריאות וספורט.
יהודה זמרת: אין טעם לחייב אותם.
יהודה זמרת: בסך הכל היטל השבחה נועד כדי לבנות בנייני ציבור.
יהודה זמרת: בית החולים משרת את צורכי הציבור, ואין טעם לגבות עליו פעמיים היטל השבחה.
יהודה זמרת: זו מטרתו, ויש לכך הצדקה.
יהודה זמרת: עם ההקדשות יש לנו נושא שונה.
יהודה זמרת: הקדש יכול לחול על חנויות, על דירות, על כל מיני שימושים שאינם בעלי אופי ציבורי, דווקא.
יהודה זמרת: הכנסות מהקדש שממוקדם בירושלים – יכולות להיות מועברות להקדש שנמצא בניו יורק.
יהודה זמרת: אין שום בעיה מבחינת החוק.
מאיר פרוש: חינוך בארץ וחינוך בחוץ לארץ לא יכול להיות?
יהודה זמרת: אני לא חולק על העניין, אני רק אומר שמבחינת היישום של היטל ההשבחה – אין מקום לפטור.
יהודה זמרת: יש בניין ריק שהיה של הקדש.
יהודה זמרת: מותר לבנות עליו 12 יחידות דיור למגורים היום, ואין חולק שכמות ההשבחה היא לא גבוהה.
אלי גולדשמידט: המבחן הוא מבחן המטרה, לא איזה תאגיד זה.
אלי גולדשמידט: אם המטרה היא בתחום המטרות המסוימות – אז אין בעיה.
אלי גולדשמידט: לדעתי נושא ההקדש הוא הכי ברור פה.
אלי גולדשמידט: אולי יש מחלוקת בינינו, אבל הוא ברור.
אלי גולדשמידט: נעבור לשלושת הנושאים האחרים.
יהודה זמרת: ברגע שמוסד כמו בית חולים מוכר קרקע שהיתה בבעלותו,
יהודה זמרת: לצורכי מגורים - -
מאיר פרוש: לא, אני אומר לצורכי אותה מטרה.
יהודה זמרת: אני מדבר על מצב שבית חולים מוכר קרקע שבבעלותו, לצורכי מגורים, בעיר אחרת בכלל.
יהודה זמרת: את הקרקע הוא מסר בעסקת קומבינציה, ובגלל שזה למטרה ציבורית- הרשות המקומית לא תגבה היטל השבחה.
יהודה זמרת: על הקרקע ייבנו יחידות דיור, ואותה רשות תצטרך לספק שירותים לדיירים שם.
יהודה זמרת: לא מדובר פה במס שמתחלק על כל תושבי המדינה, ושהמדינה יכולה להחליט משיקוליה, שהיא מוותרת, בראיה הכלל ארצית.
יהודה זמרת: פה אתה מבקש שרשות מקומית אחת תסבסד את צורכי המדינה כולה, כאשר היא עדיין צריכה להמשיך לספק את כל אותם צרכים.
מאיר פרוש: אבל אתה פוטר אותו, בבסיס.
יהודה זמרת: אם הוא מיישם באותו מגרש.
מאיר פרוש: ואם אין לו כל שימוש באותו מגרש, והוא צריך לבנות את החדר מיון בצמוד לבית החולים, לא במרחק של שלושה רחובות?
מאיר פרוש: מה הוא יעשה?
מאיר פרוש: בית החולים הוא במרחק של ארבעה רחובות, ויש לו שם מגרש קטן שהוא רוצה למכור כדי לבנות.
מאיר פרוש: האם הוא צריך לשלם?
אלי גולדשמידט: השאלה היא האם הוא בונה את חדר המיון על אותו מגרש.
מאיר פרוש: הוא לא יכול לבנות על אותו מגרש, כי הוא במרחק של ארבעה מקומות.
מאיר פרוש: הוא מוכר אותו, נניח, ואת התמורה הוא משקיע בבנייה.
אלי גולדשמידט: מה קורה אם זה מתרחש באותה רשות מקומית?
יחזקאל לביא: יש פה עניין של איזה שימוש אתה הולך לעשות במגרש הזה.
יחזקאל לביא: מה עניין ההשבחה כאן?
יחזקאל לביא: על אותה קרקע שהיא לכאורה בהתחלה קרקע פנויה, ואין שום תוכניות עליה, ועושים תוכנית להקים משהו, ועל ידי כך אתה משביח אותה, אבל לא לצורך אותה מטרה של אותו הקדש.
יחזקאל לביא: אז, כתוצאה מכך, אתה יוצר לקרקע יותר רווחים ממה שהיו לה, מלכתחילה, כקרקע תפוסה.
מאיר פרוש: זו העזרה של המדינה, לאותו הקדש.
יוסף יצחק פריצקי: סעיף 19 לתוספת השניה פוטר מהיטל השבחה – למטרות שמציינים שם.
אלי גולדשמידט: כשהוא מוכר את המגרש זה ברור שיש פטור.
אלי גולדשמידט: הוא רוצה להרחיב את הפטור.
אלי גולדשמידט: הוא אומר שאם הוא מוכר את המגרש לצורכי הקמת חדר מיון – הוא יקבל פטור.
אנה שניידר: קודם כל, התוספת השלישית לחוק התכנון והבניה, מגדירה את נושא היטל ההשבחה.
אנה שניידר: בסעיף 2 הוא אומר: "חלה השבחה במקרקעין, בין מחמת הרחבתן של זכויות הניצול בהן ובין בדרך אחרת, ישלם הבעלים היטל השבחה".
אנה שניידר: כלומר, משלמים היטל השבחה לא על זה שמכרת את המקרקעין, אלא יש לך מקרקעין ועכשיו אתה משביח אותה.
אנה שניידר: מה זו השבחה?
אנה שניידר: – יש לכך הגדרה: עליית שוויין של מקרקעין עקב אישור תוכנית, או מתן הקלה, או התרת שימוש חורג.
אנה שניידר: כל אחת מהסיבות האלה יכולה להעלות את שווי המקרקעין.
אנה שניידר: זאת בעצם ההשבחה, ועל זה משלמים את ההיטל.
אנה שניידר: עכשיו באים הפטורים.
אנה שניידר: בסעיף 19 יש רשימה של פטורים, וכתוב: "חל היטל על בעל מקרקעין עקב מתן הקלה או התרת שימוש חורג..." לא לעניין של שינוי תוכנית אלא שתי הסיבות האלה, שמניתי "..
אנה שניידר: רשאית הוועדה המקומית לפטור את בעל המקרקעין מחובת תשלום ההיטל, כולו או חלקו, בגלל מצבו החומרי..".
אנה שניידר: זה מצב אחד.
אנה שניידר: מצב שני הוא סעיף 19 (ב): "לא תחול חובת תשלום היטל בשל השבחה בכל אחד מהמקרים האלה".
אנה שניידר: ואז אנחנו באים לפסקה (4): "השבחה של מקרקעין במוסד לחינוך, תרבות, מדע, בריאות וכו'".
אנה שניידר: כלומר, יש מוסד, נניח לבריאות, ויש לו השבחה כתוצאה מהקלה או משימוש חורג, או מכל סיבה אחרת, ועכשיו על זה יש פטור.
אנה שניידר: מה אומר חבר הכנסת מאיר פרוש?
אנה שניידר: שאם יש בית חולים שהשביח את המקרקעין שלו, מוכר את המקרקעין ובתמורה שהתקבלה רוצים לבנות במקום אחר.
אנה שניידר: אין פטור.
אנה שניידר: אין עניין של היטל השבחה פה.
אנה שניידר: הוא רוצה להרחיב ולתת פטור גם על התמורה שמתקבלת.
אלי גולדשמידט: כלומר, יש כאן ארבעה תיקונים, שלא קשורים אחד לשני, אך כולם קשורים להיטל השבחה.
אלי גולדשמידט: בתיקון הראשון הוא רוצה, בנוסף לרשימה של תרבות, חינוך, מדע ספורט – להוסיף גם הקדש.
אלי גולדשמידט: התיקון השני – שאם מוסד לענייני דת, חינוך או בריאות מממש נכס במקום אחר, שלא משמש לצרכים האלה, אבל שהתמורה בעדו צריכה להיות לצורכי בריאות – גם שם יהיה פטור.
אלי גולדשמידט: שני הנושאים האחרים קשורים לדירות מגורים.
יהודה זמרת: הפטור שניתן למוסדות חינוך מארנונה, למשל, זה לא אם הם מחזיקים דירת מגורים.
יהודה זמרת: לפי השיטה הזו אפשר לומר שכמה שאקל אטיב את מצבם, אבל מטיבים את מצבם רק לגבי צרכים ציבוריים, רק הם, ולא לגבי צרכים שהם לא ציבוריים, שמנוהלים על ידי גוף ציבורי.
יהודה זמרת: מאותן סיבות, לא ראוי להטיל על הרשויות המקומיות לשפר את מצבם של מוסדות ציבור.
יהודה זמרת: זה עניין של רשות המדינה, והיא נתנה את ההקלות על ידי מתן הקלות במס הכנסה, את ההכרה במוסדות ללא כוונת רווח.
יהודה זמרת: לגבי התיקון השלישי – אנחנו מדברים על 120 מטר.
יהודה זמרת: דירות בהחלט גדולות.
יהודה זמרת: 160 מטר הן כבר באמת הרף העליון.
יהודה זמרת: משרד השיכון בונה דירות של 3 חדרים, של 70 או 80 מטר.
יהודה זמרת: קבעו שכל בניה של דירה למגורים, או הרחבה שלה, אם זה נעשה לא לצרכים מסחריים, אלא לצורכי שיפור התנאים, רק מעל 120 מ"ר כל מטר נוסף יחויב בעלות יחסית של ההרחבה.
ויצמן שירי: מה זה 120 מ"ר ויותר?
ויצמן שירי: יש נושא של שטחים משניים, שהם לא שטחים עיקריים.
ויצמן שירי: האם תתחילו לחקור על כל מדידה?
יהודה זמרת: יש שיטה מאד פשוטה בהיתרי בנייה.
יהודה זמרת: שטחים שנמדדו בתוך ההיתר הם השטחים שאתה מיישם לפיהם.
יהודה זמרת: הטכניקה עובדת, אין אתה בעיה.
יהודה זמרת: כרגע ההרחבה הזו נראית לנו לדירות יוקרה.
יהודה זמרת: צריך לזכור שלא על שכונות שיקום אנחנו מדברים.
יהודה זמרת: שכונת שיקום הרי פטורה לחלוטין, ממילא.
יהודה זמרת: מדובר על דירות יוקרה ששוות 300-400 אלף דולר, במרכז תל אביב, כאשר כל מ"ר שווה שם אלפי דולרים.
יהודה זמרת: מה הרעיון לפטור הרחבה כזו מהיטל?
מאיר פרוש: לא מדובר בקרקע של המדינה, אלא של בעל הנכס.
מאיר פרוש: ועד בית התארגן, ובמקום שמקו הבניין לקו המגרש יהיו 10 מ', הוא מסתפק ב- 7 מ'.
יהודה זמרת: התיקון בסעיף 2 קשור לתיקון בסעיף 1.
יהודה זמרת: אמרו שכל דירה שנבנתה על סמך אותו פטור של 120 מ', רוצים שהפטור יינתן רק לגבי אותו אדם.
יהודה זמרת: רוצים שאותו אדם יגור באותה רשות.
יהודה זמרת: הרשות מוותרת על היטל השבחה, על מנת שאותו אדם שבנה ימשיך לגור באותה רשות, ושזה לא יהיה עסק מסחרי, אלא באמת לצורכי איכות חיים.
יהודה זמרת: אמרו שכל מי שיגור 4 שנים באותה דירה, ויקבל עליה פטור, אחרי 4 שנים הוא יוכל למכור אותה.
יהודה זמרת: אמרו שבינתיים, כדי להוכיח שהוא אכן לא עשה את זה לצרכים מסחריים, אלא לצורכי איכות חיים - פוטרים אותו.
יהודה זמרת: בעצם, הפטור הזה מגביר את הבעיה עם ה- 160 מ', ומגדיל אותה עד אין סוף.
יהודה זמרת: בסעיף ייאמר כך: "העברת הבעלות או החזקה בדירה שנבנתה או שהורחבה - - או שניתן להרחיבה לפי תוכנית לא ייראו כמימוש זכויות".
יהודה זמרת: זה בעצם אומר: כל הרחבה, של כל דירה, ללא שום הגבלה, ומבטל, בעצם, את כל התוספת - -
ויצמן שירי: אם הוא מדבר על ההפרש של ה- 40 מ' האלה, אני, כרשות מקומית, הייתי מוותר על היטל ההשבחה, והמינהל, לצורך העניין, כי ברגע שהוא הופך את זה לשטחים עיקריים, מחיר הארנונה פר מטר בתל אביב, כפול מספר החודשים בשנה – ניתן לראות שזו ההשקעה המניבה הטובה ביותר שיכולה להיות לרשות המקומית.
ויצמן שירי: אם אומרים שעל 40 המטרים הנוספים האלה הרשות תגבה היטל – זה במקרה הטוב 40 דולר למטר, כלומר- 1,500 או 1,600 דולר.
ויצמן שירי: אני מנסה לשכנע שלמדינה לא רק שלא ייגרם נזק, אלא תהיה תוצאה טובה, שהרשות תרוויח מכך, דרך הארנונה.
ויצמן שירי: לרשות המקומית תהיה הכנסה.
ויצמן שירי: – נניח 1,500 דולר.
ויצמן שירי: מה הוא היטל השבחה?
ויצמן שירי: – בכל מקרה הוא לא יותר מ- 50 אחוז מהערך הריאלי של הקרקע.
ויצמן שירי: הבעיה של הרשויות המקומיות במדינת ישראל היא שאף אחת מהן לא מסתכלת על הדברים לטווח הארוך.
ויצמן שירי: בכל מקום בעולם יש נכסים מניבים.
ויצמן שירי: מה שמחזיק את ירושלים זה כל המשרדים הממשלתיים ובתי המלון.
ויצמן שירי: הוא מדבר על אזור המרכז?
ויצמן שירי: גם כאשר האדם ימכור את הנכס, הקונה ישלם על זה במס הרכישה, ותהיה לרשות הכנסה, ממילא.
גיורא רוזנטל: קודם כל – הערה כללית.
גיורא רוזנטל: אני רוצה להתייחס למשפט האחרון שמופיע כאן בדברי ההסבר: "להצעת החוק אין עלות תקציבית למדינה".
גיורא רוזנטל: זה משפט שחוזר על עצמו והוא מטעה.
גיורא רוזנטל: יש פה עלות כבדה לרשויות המקומיות.
גיורא רוזנטל: אתייחס למה שאמר חבר הכנסת ויצמן שירי – נכון שעל המטראז' הנוסף משלמים ארנונה, אבל אם זה כל כך נמוך, אף אחד לא יכניס את זה לשיקול של בניה או אי בניה.
גיורא רוזנטל: אם מדובר על משפחה שבונה, ואין לה שום בעיה עם זה, אז מדובר בדירות יוקרה.
גיורא רוזנטל: 160 מ"ר זה בפירוש דירת יוקרה, ואני לא רואה למה צריך לתת הקלות נוספות.
גיורא רוזנטל: אלה שבאמת זקוקים לזה, ולא יכולים לשלם את הארנונה – זה סיפור אחר.
גיורא רוזנטל: לגבי ההקדש הציבורי – קיים רשם ההקדשים, ואני יודע שעמדתו שלילית לגבי החוק הזה.
גיורא רוזנטל: הוא היה מסביר את עמדתו לו הוא היה כאן.
יצחק כהן: מי זה הרשם?
אנה שניידר: הוא ממשרד המשפטים.
אנה שניידר: הוא רשם מיוחד, שלפי החוק כתוב: "נאמן כנאמנות שמטרתה, או אחת ממטרותיה היא קידומו של עניין ציבורי (להלן- "הקדש ציבורי") חייב תוך שלושה חודשים מהיום שהיה לנאמן להודיע לרשם ההקדשות..." כמו עמותה.
אנה שניידר: אני לא יודעת בדיוק מי הוא הרשם.
יוסף יצחק פריצקי: היום זה האפוטרופוס הכללי.
יחזקאל לביא: שמו הוא אברהם קפלן.
גיורא רוזנטל: עיקר הנקודה מבחינתנו הוא הפסד ההכנסות שלנו, הרשויות המקומיות.
ויצמן שירי: אני מוכן להוכיח לך שאתה טועה.
גיורא רוזנטל: אם ההנחה היא שאם אני לא פוטר אותו מדמי השבחה נוספים הוא לא יבנה בכלל – אז אתה צודק, אבל אני אומר לך שזה לא יהיה השיקול שבגללו לא יבנו.
ויצמן שירי: גם אם זה לא ב- 100 אחוז, אלא רק ב- 50 אחוז זה נכון.
ויצמן שירי: במקום בו יש בנייה יוקרתית זה מחזק את המקום.
גיורא רוזנטל: אנשים מחפשים לקבל עוד שטחים לבנות, ומוכנים לעבור את כל הויאה דולורוזה, לכן אני לא חושב שמישהו יימנע מבניה רק בגלל היטל השבחה.
מירית דובר: יש כמה דברים שאני רוצה לחדד.