GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר שטרית: אם הוועדה רוצה להתייחס אל עצמה ברצינות, היא צריכה לדרוש לראות תוכנית ברורה שפותרת את הבעיה לאורך זמן של 4,5 שנים.
מאיר שטרית: זה תוואי שלפיו הולכים, אחרת זה דיבורים בעלמא.
יוסף יצחק פריצקי: מערכת הבריאות של בתי החולים הממשלתיים היא בעייתית, משום שאי אפשר לסגור אותה בפני הרפואה הפרטית.
יוסף יצחק פריצקי: בא רופא ואומר: רבותי, אם אתם רוצים שאני אעבוד בבית חולים ממשלתי נא לשלם לי X, כי אם לא אני אסע ללונדון, לפריז.
יוסף יצחק פריצקי: בית חולים משלם לאותו רופא טוב דרך קרנות המחקר.
יוסף יצחק פריצקי: לדעתי, הממשלה לא צריכה לתת שירותי בריאות אלא ביטוח.
יוסף יצחק פריצקי: צריך לתת לכל אחד ביטוח ממלכתי, כדי שהוא יוכל לבוא ולומר: אני רוצה את הרופא הזה, אני אלך לפה או אני אלך לשם.
יוסף יצחק פריצקי: את בתי החולים הממשלתיים הפריטו בצורה מסויימת בדלת האחורית.
יוסף יצחק פריצקי: מה כאן קורה?
יוסף יצחק פריצקי: אומרים: רבותי, בבוקר הציוד והתשתיות הן של המדינה, ואחר הצהריים הן של המשלמים.
יוסף יצחק פריצקי: ההצעה שלי היא לעשות את כל היום של המשלמים.
יוסף יצחק פריצקי: תוציאו את כל בתי החולים לתחרות, רק תנו לאזרח מספיק ביטוח כדי שהוא יוכל לבחור לו את התשתית.
יוסף יצחק פריצקי: אני לא מבין למה מדינה צריכה לתת תשתיות לשירותי בריאות.
יוסף יצחק פריצקי: בית חולים איכילוב לא עובד מחצות עד 6 בבוקר כי לא כדאי לו.
יוסף יצחק פריצקי: אם זה יהיה בית חולים פרטי אז יהיה שווה לעבוד בלילה.
נחום לנגנטל: יש 3 סוגי משרדים בין משרדי הממשלה: יש משרדים שיוצרים את התשתיות, שלהם בדרך כלל יש סימפטיות גדולה מהאוצר, יש משרדי ממשלה שכל תפקידם זה לקחת כסף מהעוגה התקציבית, ויש משרדים שבאופן תאורטי טוב להם שלא נבראו משנבראו.
נחום לנגנטל: כל חולה משלב מסויים טוב לו שימות מאשר שיחיה, כי כל הזמן הוא יושב על התקציבים הממשלתיים.
נחום לנגנטל: כתוצאה מהדבר הזה, ככל שאתה יותר עוזר לו לחיות ויותר מאריך את חייו זה מושך יותר תקציבים מתקציבי המדינה.
נחום לנגנטל: פה יש מצב של משבר אמון אמיתי עמוק מאוד.
נחום לנגנטל: אני מכיר את זה בכובע הקודם שלי, כשהיייתי יקירם של האוצר.
נחום לנגנטל: אני תמיד קיבלתי תקציבים, אבל ראיתי מנגד את המשרדים האחרים שלא קיבלו.
נחום לנגנטל: יש פה משבר אמון בסיסי גדול מאוד.
נחום לנגנטל: נקודות המחלוקת הן בין משרד האוצר למשרד הבריאות.
נחום לנגנטל: זאת הבעיה.
נחום לנגנטל: טבעם של דברים כאלה להפתר על ידי זה שתקום ועדת חקירה, או לחילופין שתהיה התמוטטות במאות מיליוני שקלים.
נחום לנגנטל: לדעתי, הממשלה צריכה לקבל החלטה מה היא רוצה, ומתוך הייעוד הזה היא צריכה לגזור על עצמה תוכנית עבודה.
נחום לנגנטל: כל עוד הדבר הזה לא יהיה, נעסוק פה בטלאים על גבי טלאים כאשר לכלליים יתנו תשתיות על פני 4 שנים ואת הממשלתיים ישכחו.
נחום לנגנטל: כדי לשים איזו שהיא סיכה בבלון, משרד האוצר לוקח את הדברים הכי שוליים בתפקודם של המשרדים ואת הדברים הכי שוליים בהתנהלות של בתי החולים הממשלתיים.
נחום לנגנטל: יכול להיות, גל, שאתה צודק בביקורת שלך שהתפוסה במחלקת עיניים היא רק 70.2%, אבל אין שום אינסנטיב לבית חולים ממשלתי להיות בסדר.
נחום לנגנטל: בשביל מה לו?
נחום לנגנטל: להיפך, הוא יוצר גרעון.
נחום לנגנטל: אתה הרי מתקצב את בית החולים הממשלתי פר מיטה.
נחום לנגנטל: רוני, אתה חייב להגיע למצב שבו הממשלה תקבל קונספציה איך היא רוצה לנהוג בעניין הזה ואיך תוכנית הבראה נגזרת מזה.
סופה לנדבר: אני חושבת שכל מערכת ביטוח הבריאות במדינת ישראל זה בלוף אחד גדול, וכל הביטוחים הנוספים זה בלוף עוד יותר גדול.
סופה לנדבר: אני מצטרפת לחבר הכנסת פריצקי ולחברי הכנסת שדיברו לפני.
סופה לנדבר: אני חושבת שרוני מילוא כן מסוגל להרים את הדגל.
סופה לנדבר: אני חושבת שצריכים לעשות רוויזיה כך שאזרח במדינת ישראל שמשלם את הביטוח יקבל את הפרופסור הכי טוב שהוא רוצה ואת המנתח הכי טוב שהוא רוצה.
סופה לנדבר: אף אחד לא יכול לתת לו הוראה ללכת לפרופסור כזה או לפרופסור אחר.
סופה לנדבר: לאזרח במדינת ישראל מגיע הכי טוב.
סופה לנדבר: התסכול שיש לאנשים הוא כל כך גדול וכל כך לא צודק שהגיע הזמן לשנות את הכל.
סופה לנדבר: כאשר חולה מגיע והוא צריך לקבל משהו, מגיע לו הכי טוב.
סופה לנדבר: הוא לא צריך שיגידו לו את מי הוא צריך לבחור.
סופה לנדבר: לא יתכן שיש ביטוחים, כמו הביטוח המשלים, שבאותיות גדולות אתה יכול לבחור הכל, אבל כשאתה צריך לשלם אתה משלם כמו בובה.
סופה לנדבר: אנחנו חייבים להקים ועדה שתעשה רוויזיה בכל הדברים.
סופה לנדבר: אזרח בינוני לא תמיד יכול ומסוגל להוסיף.
סופה לנדבר: הגיע הזמן לשנות הכל.
סופה לנדבר: למה בגרמניה ובאמריקה אזרח שמשלם – מקבל?
סופה לנדבר: אם אני משלמת אני רוצה לקבל.
סופה לנדבר: אם בן אדם צריך לקבל, שיקבל את מה שהוא בוחר ולא את מה שבוחרים בשבילו.
עופר חוגי: אנחנו רואים שלמנהלי בתי החולים יש כוח חזק מאוד.
עופר חוגי: כל שנה הם באים לפה ורוצים הרבה מיליונים.
עופר חוגי: בשנה שעברה הם קיבלו גידול של 200 מיליון וגם השנה הם רוצים.
עופר חוגי: בכל תקציב אתה רואה שיש התגייסות כללית של המשרד בשביל לעזור לבתי החולים.
עופר חוגי: אין לנו רק את בתי החולים הממשלתיים, יש גם את הציבוריים, יש גם את הפרטיים, שהם גם נותנים שירות.
עופר חוגי: בבאר-שבע יש את בית החולים של הכללית, שמצבו לא טוב.
עופר חוגי: אנחנו רואים שלא שיפרו אותו.
עופר חוגי: כמעט כל הבתי חולים בירושלים הם ציבוריים, והם כולם מחזיקים מעמד וממשיכים.
אלישע ברטוב: הם בתוכנית הבראה.
עופר חוגי: אין להם תקציב פיתוח של 400 מיליון שקל והם בכל זאת מחזיקים מעמד.
עופר חוגי: לפי מה שבדקתי, בתוך הבתי חולים הממשלתיים יש גם מי שיש לו תנאים מועדפים, יש לו קפינג אחר.
עופר חוגי: אם ניקח לדוגמה את בתי החולים של בריאות הנפש, נראה שאף אחד לא הגדיל את התקציב שלהם לא השנה ולא שנה שעברה.
עופר חוגי: אלה גם בתי חולים.
עופר חוגי: אנחנו רואים שמי שחזק ויש לו לובי ויש לו פרופסורים - מקבל.
עופר חוגי: אני חושב שבהסתכלות שלנו על התקציב העוגה היא לא מאוד גדולה.
עופר חוגי: לפי דעתי, חייבים לייעל את בתי החולים הממשלתיים.
עופר חוגי: אני חושב שחייבים להעמיד גוף שיקבע קריטריונים לתמחור שלהם.
עופר חוגי: יכול להיות שיש בתי חולים שצריך לסגור, שיש בתי חולים שצריך לפתוח.
עופר חוגי: היום צריך להסתכל בראייה כוללת.
עופר חוגי: כל שנה מגיע הלובי, שהוא מאוד חזק, ומביא לנו נתונים מוכחים שהעסק קורס ושניתן להם סכום X.
עופר חוגי: צריך להסתכל על התוכנית הכוללת.
עופר חוגי: אם תעשו תוכנית כללית זה שינוי רדיקלי בכל ההסתכלות.
עופר חוגי: לפי דעתי צריך שכל התקציב של קרנות המחקר יהיה בתוך תקציב בית החולים.
עופר חוגי: צריך להסתכל על זה בתור תקציב אחד.
עופר חוגי: לא יתכן שעד היום אין סמנכ"ל לקרנות המחקר במשרד הבריאות.
עופר חוגי: תקציב קרנות המחקר הוא כמעט מיליארד שקל, שזה לא דבר שבא ברגל.
עופר חוגי: יכול להיות שצריך להפריט חלק מבתי החולים הממשלתיים.
עופר חוגי: אם יש בית חולים, כמו נהריה, שעומד בכל הדברים, אפשר להפריט אותו.
עופר חוגי: לחלק מבתי החולים הממשלה יכולה להגיד: רבותי, תהפכו לתאגיד.
עופר חוגי: בתי החולים הממשלתיים לא חייבים להיות על הגב של מדינת ישראל.
עופר חוגי: בהסתכלות הזאת נוכל לפתור את הבעיה שכל שנה יושבים פה מנהלי בתי החולים ונלחמים על מנת שנוסיף להם כסף.
עופר חוגי: הכסף שנשאר כדי לחלק אותו בשביל טכנולוגיות, בשביל בריאות הנפש נחטף על ידי בתי החולים הממשלתיים.
עופר חוגי: צריך שתהיה פה חשיבה יותר מקצועית של כל המשרד כדי לראות מה לעשות.
רוני מילוא: אנחנו עוסקים בכל בתי החולים, לא רק בבתי החולים הממשלתיים.
רוני מילוא: סביב השולחן הזה יושבים אנשים שהם לא בהכרח אנשי בתי החולים הממשלתיים.
רוני מילוא: הם אצלינו נכללים בחשבון בכל הצרכים שאנחנו מבקשים עבור בתי החולים.
רוני מילוא: גם במו"מ שניהלנו עם האוצר זה נלקח בחשבון.
רוני מילוא: הבעיה היום של מערכת הבריאות היא בעיה קשה ביותר.
רוני מילוא: אני אומר את זה כאן במלוא הזהירות ובמלוא האחריות.
רוני מילוא: המזל שלנו במערכת הבריאות שיש לנו את ועדת הכספים של הכנסת ואת יושב-ראש הוועדה שהוא רגיש מאוד לנושא הבריאות.
רוני מילוא: זאת הסיבה שאנחנו מגיעים הנה גם עם נושא בתי החולים וגם עם נושא סל התרופות.
רוני מילוא: בתקציב שאישרו לנו, אין לנו את היכולת לתת את כל התרופות הדרושות לאנשים שהם בסכנת חיים.
רוני מילוא: זה לא רק איכות חיים, זה גם סכנת חיים ממש.
רוני מילוא: יש לנו בעיות קשות בנושא הפסיכיאטריה והטיפול הפסיכולוגי.
רוני מילוא: בוויכוח שהיה לנו עם האוצר במסגרת הדיונים על התקציב, סיכמתי עם שר האוצר, על דעת ראש הממשלה, שלמרות שאני לא הצבעתי נגד התקציב בממשלה, אני רשאי להביא לוועדת הכספים פניות כדי לשנות את התקציב שהוחלט עליו בממשלה.
רוני מילוא: אני עוד באותו יום פגשתי את יושב-ראש הוועדה, אלי גולדשמידט, ואמרתי לו שאני מתכוון להביא בפני הוועדה גם את נושא סל התרופות וגם את נושא בתי החולים הממשלתיים.
רוני מילוא: דובר פה על 400 מיליון לתשתיות.
רוני מילוא: רבותי, אין 400 מיליון לתשתיות.
רוני מילוא: רוב הכסף הזה משועבד, הוא לא קיים היום מבחינת המשך הדרך.
רוני מילוא: אנחנו צריכים להתייחס לחומרת הבעיות כפי שהן, מפני שבסופו של דבר אחר כך יתעוררו ויגידו למה זה קרה ולא אמרתם ולא התרעתם.
רוני מילוא: אני השבוע במשרד קיבלתי טלפון מחולה ברמב"ם בחיפה, שאומרת לי: אני יושבת במחלקה אורטופדית א' והביוב של הקומה מעלי יורד עלי כשאני נמצאת בשירותים.
רוני מילוא: היא התקשרה אלי בפלאפון כדי שאני אעזור.
רוני מילוא: בינתיים המנכ"ל דיבר עם מנכ"ל בית החולים והם מצאו איזו שהיא דרך לטפל בבעיות המיידיות.
רוני מילוא: אנשי האוצר מעלים שוב את הנושא של בית החולים בצפת.
רוני מילוא: אני אמרתי בממשלה: רבותי בית החולים בצפת לא קיים בגלל בעיה של מיטות אשפוז, הוא קיים בגלל אצבע הגליל, בגלל שצריך שם בית חולים.
רוני מילוא: אם הממשלה רוצה להחליט ציבורית, עם כל האחריות שיש בזה, לסגור את בית החולים בצפת, שיבואו ויגידו את זה.
רוני מילוא: לא יכול להיות שמצד אחד באים ואומרים אנחנו צריכים לדאוג לאצבע הגליל, ומצד שני באים הנה ואומרים שיש 70% תפוסה.
רוני מילוא: בתי חולים לא תמיד קיימים רק על פי מבחנים של תפוסה.
רוני מילוא: אותו דבר ביוספטל.
רוני מילוא: יש שם מצוקה קשה מאוד של 10 מיליון שקל שצריכים למצוא.
רוני מילוא: באתי ואמרתי שאנחנו לא יכולים להחזיק בית חולים עם 50 מיטות.
רוני מילוא: עכשיו אנחנו דנים עם האוצר איך לקבל את הסכום הדרוש כדי שבית החולים יוכל להיות מתופעל.
רוני מילוא: זה הולך דרך קופת החולים כמובן.
רוני מילוא: אני יודע שאנחנו במצוקה תקציבית ויש לנו בעיות גדולות והוצאות גדולות, אבל בנושא של בתי החולים ומשרד הבריאות יש את העניין של חיי אדם ממש.
רוני מילוא: אני מקווה שנושא הבריאות יקבל את המשקל הראוי לו במערכת בכלל.
רוני מילוא: שמעתי את חבר הכנסת פריצקי שאמר שכל אחד ישלם את מה שהוא צריך.
רוני מילוא: רבותי, אנחנו עכשיו הכנסנו לבתי החולים את השר"פ כך שרופאים טובים במקום שיברחו לבית חולים פרטי אחר הצהריים ישארו בבית החולים כל היום.
רוני מילוא: בבוקר הם יטפלו בחולים הרגילים ואחר הצהריים הם יוכלו לבצע שר"פ.
רוני מילוא: אנחנו הסכמנו עם האוצר שאנשים שהולכים לניתוח פרטי בשר"פ הקופה לא תשלם את החלק שלה בטופס 17, והכספים של טופס 17 יעברו לצורך סל התרופות.
רוני מילוא: 70 מיליון שקל נוכל להוסיף לסל התרופות מהאמצעים האלה.
אלי גולדשמידט: זה מופיע בחוק ההסדרים.
רוני מילוא: שמעתי את ההצעות מחבר הכנסת עופר חוגי ומאחרים, אבל אלה הצעות מרחיקות לכת.
רוני מילוא: אני שומע הפרטה ואני שומע תאגוד, אבל תנסו אתם לעשות תאגוד כאשר הוועדים הם כל כך חזקים.
רוני מילוא: אי אפשר לבצע את זה במצב הקיים בגלל כוחם של ועדי העובדים שלא יתנו לבצע את זה.
רוני מילוא: ברגע שזה יעלה, אני מבטיח לך שאותו נאום שנתת מכיוון אחד אתה תתן מהכיוון השני.
רוני מילוא: התהליך הוא תהליך מורכב מאוד.
רוני מילוא: אני מוכן בכל עת שתקום ועדה ממלכתית כדי שתבדוק את מערכת הבריאות מלמעלה עד למטה.
רוני מילוא: חברת הכנסת סופה לנדבר צודקת ב-100%.
רוני מילוא: לא יכול להיות שקופות החולים כדי להתייעל ולשפר את מצבן הכספי תתעללנה בחולים.
רוני מילוא: זה מה שקורה היום, ואני אומר את זה מתוך ידיעה ובדיקה, לא רק מתוך קריאת מכתבים של מתלוננים.
רוני מילוא: אני מבחינה זו מוכן מחר בבוקר לתמוך בתמיכה מלאה בהקמת ועדה שתבדוק את זה, כולל ועדת חקירה ממלכתית אם רוצים.
רוני מילוא: משרד הבריאות ישתף פעולה לאורך כל הדרך.
רוני מילוא: אני מוכן לקבל את האתגר הזה וללכת אליו, ואז אולי נוכל פעם אחת לטפל בהבראה האמיתית של מערכת הבריאות - כולל בתי החולים, כולל קופות החולים.
רוני מילוא: אנחנו לא מסתירים דבר ,אנחנו מוכנים לפרוס הכל.
רוני מילוא: מה שוועדה כזאת תקבע, מבחינתינו קביל לחלוטין.
רוני מילוא: אנחנו מוכנים ללכת על זה בלב חפץ.
אלי גולדשמידט: גם כשאני שומע ולוקח בחשבון כהנחת עבודה שכל מה שאתה, גל, הצגת פה נכון - דבר שהוא נמצא במחלוקת עם מנהלי בתי החולים הממשלתיים - עדיין אנחנו נמצאים בפער מהותי של מאות מיליוני שקלים בתחום התשתיות ובתחום הקניות.
אלי גולדשמידט: הפער הזה הוא פער שהתשלום עבורו יעשה על ידי החולים ולא על ידי מנהלי בתי החולים, הרופאים, פקידי הממשלה או חברי הכנסת.
אלי גולדשמידט: לזה אסור לתת יד.
אלי גולדשמידט: אני אומר לשר האוצר באמצעות
אלי גולדשמידט: כם שהנסיונות לגבש הסכמה לקראת התקציב עם הסיעות השונות, בהתאם לצרכים שלהן, הם מכובדים בעיני, אבל הוא יצטרך גם לקבל הסכמה שלנו, של חברי ועדת הכספים.
אלי גולדשמידט: לדעתי, כמו בשנה שעברה, העניין המרכזי יהיה עניין הבריאות.
אלי גולדשמידט: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו מצב שבו חולים מונשמים יהיו בסכנה בגלל הפסקת חשמל, או שתהיה חס וחלילה שריפה באיזה שהוא מקום ויוציאו חולים מחדר ניתוח בתוך עשן ובתוך להבות.
אלי גולדשמידט: את הדברים האלה אנחנו לא יכולים לאפשר.
אלי גולדשמידט: אני לא רוצה לדבר בדמגוגיה, אבל אני חושב שמערכת הבריאות לא מקבלת בתקציב הזה את מה שמגיע לה.
אלי גולדשמידט: מערכת החינוך מקבלת תוספת, התשתיות התחבורתיות מקבלות תוספת, אבל מערכת הבריאות, משום מה, לא מקבלת תוספת.
אלי גולדשמידט: אני חושב שבעניין הזה אנחנו נצטרך לסייע לשר הבריאות.
אלי גולדשמידט: אנחנו צריכים לשמוע על בעיות התשתית של בתי החולים של הכללית.
אלי גולדשמידט: יש לנו בעיה עם בתי החולים של קופת חולים, כמו עם יוספטל שהפסיקו להם את המימון של ה10 מיליון שקל.
אלי גולדשמידט: ראינו גם בעיות לא פשוטות בבית חולים העמק ובבית חולים קפלן.
אלי גולדשמידט: יש את בעיית המיטות בחדרי הלידה בבית החולים סורוקה בבאר שבע, ששם מחזיקים יולדת פחות זמן מהזמן התקני בגלל עומס הלידות ומיעוט האמצעים.
אלי גולדשמידט: אלה דברים שאם לא נצליח לפתור אותם במהלך השנה הקרובה, נצטרך לעשות אותם בפריסה של 3,4 שנים, כדי לתת איזו שהיא רמה של ביטחון למערכת בתי החולים.
אלי גולדשמידט: דבר נוסף זה נושא התשלום עבור ביקור אצל רופא מומחה והתשלום עבור תרופות.
אלי גולדשמידט: שמעתי פה ממישהי שלאביה שהיה מאושפז לאחרונה באחד מבתי החולים אמרו שהוא צריך להביא את התרופות מהבית.
אלי גולדשמידט: זה דבר שהדעת איננה סובלת.
אלי גולדשמידט: בעניין הזה אנחנו צריכים לעשות מעשה.
אלי גולדשמידט: אני מקבל את האתגר שוועדת הכספים תביא את הפתרון אם הממשלה לא תביא אותו.
סופה לנדבר: מה ההבדל בין בית חולים ממשלתי ובית חולים ציבורי?
סופה לנדבר: בית חולים ציבורי יכול להרוויח את הכספים לבד?
רוני מילוא: בין היתר.
רוני מילוא: גם בית חולים ממשלתי יכול לגייס תרומות.
רוני מילוא: בית חולים הדסה, למשל, הוא לא בבעלות ממשלתית, הוא בבעלות של הדסה.
עוזי סלנט: נכון אמרו חברי הכנסת והשר שצריך להסתכל על המערכת בראייה כוללת.
עוזי סלנט: אי אפשר לפתור בעיה חלקית בבתי החולים הממשלתיים או בכלל בתי החולים מבלי להתייחס לתקציב הבריאות באופן כולל.
עוזי סלנט: קופות החולים צריכות לממן את תקציב הפיתוח מתוך עלות הסל.
עוזי סלנט: זה נמצא בדיון בבג"ץ, אבל החלטה אין וכסף אין.
עוזי סלנט: מערכת הבריאות מתפתחת בצורה קיצונית בתחום הטכנולוגי, כאשר הטכנולוגיה הזאת מאפשרת לבצע חלק ניכר מהפעילויות המסורתיות שהיו מבוצעות בתחום בית החולים מחוץ לבתי החולים.
עוזי סלנט: אסור ליצור איזה שהוא מצב שאנחנו נטפח קונספציות שעבר זמנן.
עוזי סלנט: ההצעה שהוצעה כאן היא להקים ועדת חקירה ממלכתית, או איזו שהיא ועדה אחרת, שתבחון את המערכת.
עוזי סלנט: אולי היא תגיע למסקנה לבטל את חוק ביטוח בריאות ממלכתי בנוסח הקיים שלו.
עוזי סלנט: מאז הקמת החוק אנחנו נתקלים בהמון בעיות.
אלי גולדשמידט: האם הרפואה יותר טובה מאז החוק או פחות טובה?
עוזי סלנט: אם אתה שואל את האנשים, הדיעות הן חלוקות.
עוזי סלנט: מה אתה אומר?
עוזי סלנט: קופת חולים מאוחדת שינתה את מצבה באופן קיצוני לרעה.
עוזי סלנט: אם אנחנו רוצים לבצע את החוק כלשונו וכרוחו, צריך שיהיה אומץ לבטל כפילויות במערכת לכל רוחבה.
עוזי סלנט: ברגע שאנחנו נתייחס לעניין הזה ברצינות ובאומץ, אני משוכנע שנגיע למצב טוב יותר.
עוזי סלנט: בשנה שעברה לא הוסיפו 175 מיליון שקל למערכת הבריאות אלא הורידו.
עוזי סלנט: השאלה מאיזה כיוון מסתכלים.
רמי דיציאן: לא הייתי בדיון הקודם, אבל בתי החולים של הכללית נמצאים באותו סדר גודל של בעיה כמו בתי החולים הממשלתיים.
רמי דיציאן: בתי החולים של קופת חולים מתמודדים בדיוק עם אותו סוג של בעיות כמו בתי החולים הממשלתיים, כי כולם משרתים את כל האוכלוסייה.
רמי דיציאן: ההבדל כשבודקים בפנים הוא בפרופורציות.
רמי דיציאן: למשל, בית חולים כמו סורוקה הוא היחיד שמשרת את כל אוכלוסיית הנגב.
רמי דיציאן: אין שום משמעות מבחינת האוכלוסיה לבעלות הכללית עליו.
רמי דיציאן: אני רוצה להתחיל דווקא אם בית החולים הקטן ביותר של הכללית - בית חולים יוספטל.
רמי דיציאן: בית חולים יוספטל קיים כי אילת קיימת.
רמי דיציאן: בית חולים יוספטל לא קיים כדי לספק עוד 60 מיטות ל-15 אלף המיטות שקיימות במדינת ישראל.
רמי דיציאן: בגלל שאילת וסביבתה קיימות צריך בית חולים.
רמי דיציאן: אם יש מחלקה בארץ שיש לה מנהל מחלקה ו-10 רופאים לידו, באילת יש מנהל מחלקה ורופא אחד, כאשר שכרו של מנהל המחלקה מעוגן בהסכמי השכר.
משה גפני: האם אתה יכול להסביר לנו למה קופת חולים כללית הקימה את בית החולים באילת ולא הממשלה?
רמי דיציאן: אם אינני טועה, זה הוקם על ידי הממשלה ונמסר לניהולה של קופת חולים כללית.
צבי אפשטיין: המדינה החליטה להקים בית חולים באילת.
צבי אפשטיין: זה היה לפני מלחמת ששת הימים.
צבי אפשטיין: היות והמדינה התחרטה, סורוקה המשיכה את הבנייה והעבירה את הבית חולים לבעלות של קופת חולים כללית.
צבי אפשטיין: ד"ר ג'רבין וסורוקה חתמו על הסכם ש-50% מהוצאות התפעול של בית חולים יהיו ביחד עם המדינה.
צבי אפשטיין: זאת ההסטוריה.
צבי אפשטיין: בית החולים בזמנו כלל מיטות כלליות ויולדות.
צבי אפשטיין: לאט לאט זה השתנה, כאשר מספר המיטות לא השתנה.
משה גפני: והמדינה עומדת בסיכום הזה?
צבי אפשטיין: לא.
רמי דיציאן: המדינה, למרות ההסכם ההסטורי, הפסיקה בשנים האחרונות להשתתף.
אלי גולדשמידט: אני מבין שיש פער של 10 מיליון שקל.
רמי דיציאן: הפער יותר גדול.
רמי דיציאן: הגרעון שלנו בבית החולים הזה הוא לפחות 16 מיליון שקל, וזה מהנתונים שיש לנו כרגע.
רמי דיציאן: אני מעריך שבאיזור המספר הזה נסגור את שנת 2000.
רמי דיציאן: בתי החולים של קופת חולים יסיימו את השנה הזאת בגרעון תפעולי שוטף.
רמי דיציאן: שלא יהיה לאף אחד ספק, ישנם בתי חולים שיצאו מאוזנים, כמו שקיים במדינה, וישנם בתי חולים שיצאו בגרעון לא מבוטל.
רמי דיציאן: אני מעריך את המספר לסוף השנה במספר לא קטן של עשרות מיליוני שקלים בתוך המאזן הפנימי של הקופה .
אלי גולדשמידט: זה היה גם בשנה שעברה.
רמי דיציאן: זה פחות טוב מאשר בשנה שעברה.
רמי דיציאן: בתי החולים של הקופה נלחצו על ידי ההנהלה הנוכחית של קופת חולים בצורה מאוד קשה לעמוד ביעדי תקציב ולהוכיח את צורת הפעלת התקציב.
רמי דיציאן: יש הישגים מאוד גדולים.
רמי דיציאן: העובדה שיש גרעון זה מפני שכל הזמן מורידים את הסכום הבסיסי.
רמי דיציאן: מידי שנה בתי החולים מקבלים תקציב קטן יותר באופן ראלי מאשר בשנה שהיתה לפני כן, כדי להתקרב למציאות הקיימת.
רמי דיציאן: לא כל פעם אחרי שאני יושב עם בית חולים בדיוני תקציב רבעוני, אני מסיים את הדיון בתחושה טובה.
רמי דיציאן: לפעמים אני לא בטוח אם הלחץ שמופעל והקיצוצים לא עוברים איזה שהוא סף.
רמי דיציאן: אני מקווה שאני טועה, אבל אני לא תמיד בטוח בזה.
רמי דיציאן: הלחץ הוא מאוד גדול ללכת כלפי מטה בהוצאות.
רמי דיציאן: לבתי החולים יש את הדרכים לזה.
רמי דיציאן: לפעמים זה לחתוך בשוליים, אבל לפעמים זה לחתוך בלב.
רמי דיציאן: אני אתקוף דווקא את נושא התשתיות, כי זה מה שהכי מציק לנו כרגע.
רמי דיציאן: בתי החולים שלנו הוזנחו בצורה מאוד קשה במשך 17 שנה.
אלי גולדשמידט: כשהיינו בביקור בקפלן, ראינו את המכון האונוקולוגי שוכן בתוך קרוואן.
אלי גולדשמידט: זה פשוט בושה וחרפה.
רמי דיציאן: העברנו אותו לצריף.
רמי דיציאן: זה יותר טוב אבל רע.
רמי דיציאן: זה היה יכול להיות מצחיק אם היינו מדברים על ארץ נידחת, אבל זה מרכז מדינת ישראל.
רמי דיציאן: יש פיגור גדול מאוד בתשתיות.
אלי גולדשמידט: איך מתממנות התשתיות האלה?
אלי גולדשמידט: איך הטכניקה של המימון?
אלי גולדשמידט: האם זה מהכנסות הקופה?
ישראל חוממה: אנחנו מממנים את זה משני מקורות: 1.
ישראל חוממה: מאגף תקציבים אנחנו מקבלים 75 מיליון שקל בשנה.
ישראל חוממה: 2.
ישראל חוממה: בנוסף, לצערנו, בגלל המצוקה, אנחנו נאלצים לקחת כסף מהמקורות שלנו לשיקום אותן תשתיות.
ישראל חוממה: זה מופיע, דרך אגב, בדוחות ויטקובסקי, דוחות שמשרד הבריאות מוציא.
ישראל חוממה: ב-1998, לדוגמה, הוצאנו מעל 150 מיליון שקל מהמקורות שלנו.
ישראל חוממה: זה לא מצב טוב, זה לא מצב רצוי, אבל אין ברירה אחרת.
אלי גולדשמידט: אז למה הסכמתם על 75 מיליון שקל לשנה אם חשבתם שזה לא סביר?
אלי גולדשמידט: מה הפער?
רמי דיציאן: הכי טוב לראות כמה כסף היינו צריכים להביא מהמקורות שלנו.
רמי דיציאן: זה כמובן פוגע בנו בגרעון.
רמי דיציאן: כאשר אתה מגיע לשוקת שבורה, אתה עושה את זה.
רמי דיציאן: כמובן שזה בגדול לא מופיע באגף תקציבים, כי אני עושה את זה מתוך הבית שלי.
רוני מילוא: בדיון שקיימתי במשרדי בקשר לבית היולדות בסורוקה, סיכמנו שאנחנו הולכים להקים באופן מיידי בית יולדות בסורוקה כי המצב שם חמור.
רוני מילוא: ראש הממשלה אחרי שביקר בסורוקה אמר שהמצב קשה מאוד ושצריך להסדיר את זה מייד.
רוני מילוא: כאשר הגיע הזמן ליישם את זה, אמר לנו נציג האוצר שהוא מסתייג מזה.
רוני מילוא: רק בישיבת הממשלה, אחרי שעשיתי בעניין הזה מהומה קטנה, שר האוצר הודיע לי שהוא לא תוקע אותו והוא יבצע את זה.
רוני מילוא: יוסי קוצ'יק, מנכ"ל משרד ראש הממשלה כתב לי בפתק: "יש!!!! טוב שאמרת, כי עכשיו שר האוצר התחייב לבצע את זה וזה יבוצע".
רוני מילוא: עד עכשיו אני עוד לא בטוח אם זה הולך להתבצע.
אלי גולדשמידט: איך אתם עומדים בכל התקנים של כיבוי אש, אנרגיה, גנרציה?
רמי דיציאן: אני מעדיף לא להגיד.
רמי דיציאן: 300 מיליון שקל זה מה שאנחנו צריכים כדי לשקם את התשתיות הבטיחותיות בתוך בתי החולים, כאשר חלק גדול מזה זה נושא האש, החשמל ודומיו.
אלי גולדשמידט: אם מישהו יפגע, אני לא יודע איפה נעמוד.
אלי גולדשמידט: מה לגבי התופעה בחדרי הניתוח בבית חולים העמק?
רמי דיציאן: דיברו כולם על נושא חדרי הלידה בסורוקה.
רמי דיציאן: צריך להבין שבבית חולים סורוקה יש 11 אלף לידות בשנה.
ויצמן שירי: 12 אלף 150 לידות בשנה, כאשר 50% מזה זה לידות של הבדואים.
רמי דיציאן: אבל זה עולה אותו דבר לבית החולים וזה דורש את אותן תשתיות בדיוק.
ויצמן שירי: חוץ מהגיניקולוג שהוא אותו הגיניקולוג, מה שמסביב גורם למצב הרבה יותר קשה.
ויצמן שירי: כשאישה בדואית יולדת זה לא פשוט.
אלי גולדשמידט: אני הבנתי שיולדת צריכה להיות בבית חולים 48 שעות אחרי הלידה.
אלי גולדשמידט: פה היא 36 שעות בגלל המצוקה.
רמי דיציאן: את הנושא הזה אנחנו גוררים שנים.
אלי גולדשמידט: כמה תעלה הרחבת חדר הלידה בסורוקה?
ויצמן שירי: 24 מיליון דולר ל-24 חדרים.
ויצמן שירי: השנה זה יהיה בתקציב.
רמי דיציאן: בית חולים העמק הוא בית חולים שמשרת גוש של אוכלוסייה.
רמי דיציאן: זה בית חולים שהיה מוזנח תקופה מאוד ארוכה.
רמי דיציאן: רק לשני הנושאים הקריטיים של חדרי ניתוח, שהם מאוד מיושנים, וחדרי לידה אנחנו צריכים כ-150 מיליון שקל.
רמי דיציאן: אנחנו גומרים עכשיו תוכנית אב של בית החולים, כאשר אי אפשר להתקדם בלי זה.
אלי גולדשמידט: אתם עושים סידרי עדיפויות אצלכם?
רמי דיציאן: אנחנו עושים סידרי עדיפויות מאוד מאוד ברורים.
רמי דיציאן: תוכלו לקבל אותם.
רמי דיציאן: בית חולים קפלן, שהייתם בו, נראה נורא.
רמי דיציאן: התחילה איזו שהיא תזוזה, אבל היא שוב פעם נתקעה.
רמי דיציאן: להשלמת בניין הנשים והזזת אגף הילדים, שזה סדר העדיפויות שלנו, אנחנו מדברים על 160 מיליון שקל.
רמי דיציאן: כשאני מדבר על כל מה שמחכה לנו במסגרת התשתיות הבטיחותיות, השלמת בנייה ושיחלוף מתקנים שצריכים להעלם מהעולם, אנחנו מדברים על סדר גודל של מיליארד ו-400 מיליון.
רמי דיציאן: זה כמובן לא יכול להעשות בשנה אחת, אפילו אם יהיה הכסף.
אלי גולדשמידט: ולזה יש לכם 75 מיליון שקלים לשנה?
רמי דיציאן: כן.
אלי גולדשמידט: גל, הייתי רוצה שתתן תשובה לטענה הקונקרטית לגבי בית החולים יוספטל.
אלי גולדשמידט: למה הפסקתם את התקצוב של ה-10 מיליון שקל?
משה גפני: הממשלה היא זאת שהקימה את בית החולים יוספטל באילת.
משה גפני: אין לאף אחד אינטרס להקים בית חולים עם 60 מיטות.
משה גפני: המדינה צריכה לעשות את זה.
משה גפני: למה צריך להכנס לעניין של תמיכות ומוסדות ציבור?
משה גפני: זה נושא של המדינה.
משה גפני: למדינה יש אינטרס שיהיה בית חולים באילת, לא לקופה.
גל הרשקוביץ: במסגרת ההסכמים הקודמים של 98,99 היה תקצוב בנושא של יוספטל.
גל הרשקוביץ: ההסכמים האלה הסתיימו.
גל הרשקוביץ: בימים אלה עומדים להכנס למסלול של משא ומתן.
גל הרשקוביץ: אני מקווה שמשרד הבריאות יתחיל להזיז הילוך.
גל הרשקוביץ: מבחינתי זה היה יכול להיות אתמול.
אלי גולדשמידט: עם מי אתה צריך לשבת?
גל הרשקוביץ: לפני שאתה יושב עם קופות חולים, צריכים לשבת שני המשרדים.
אלי גולדשמידט: אז תשבו.
גל הרשקוביץ: ישבנו, אבל יש עדיין כמה דברים שהמשרד ביקש לבדוק בנושא של יוספטל.
גל הרשקוביץ: עדיין לא קיבלתי פנייה.
אלי גולדשמידט: אז יש לכם בקשה מוועדת הכספים.
אלי גולדשמידט: משרד הבריאות ישב איתכם.
אלי גולדשמידט: אני מקווה שעד סוף שנת התקציב ה10 מיליון שקל שהועברו עד עכשיו ליוספטל ימשיכו להיות מועברים.
אלי גולדשמידט: אני רוצה לשמוע מבתי החולים הציבוריים מה הם מצפים מתקציב המדינה, אם בכלל.
יהונתן הלוי: הבית חולים הוא ציבורי משתי סיבות: א.
יהונתן הלוי: הוא ללא כוונת רווח.
יהונתן הלוי: ב.
יהונתן הלוי: הוא מפתח את השירותים שלו לפי צורכי הקהילה, לא לפי שיקולים שמשרתים אותו.
יהונתן הלוי: מבין 23 בתי החולים הכלליים במדינת ישראל יש 4 שהם לא בבעלות הממשלה ולא בבעלות קופת חולים: 1.
יהונתן הלוי: הדסה 2.
יהונתן הלוי: שערי צדק 3.
יהונתן הלוי: לניאדו 4.
יהונתן הלוי: ביקור חולים.
אלי גולדשמידט: איך אתה מסביר ששלושה מתוכם בירושלים?
יהונתן הלוי: בתי החולים בנצרת לא עונים על הקריטריון של בית חולים כללי, אבל גם הם ציבוריים.
יהונתן הלוי: הם לא עונים במובן של חדר מיון 24 שעות ביממה.
יהונתן הלוי: ירושלים מאז ומתמיד משכה אירגונים וולונטרים.
יהונתן הלוי: כאשר המדינה הוכרזה ב1948, היא מצאה את עצמה במצב שבבתי החולים כל שירותי האשפוז סופקו על ידי אגודות בינלאומיות וולונטריות.
יהונתן הלוי: ההתפתחויות שחלו מאז - כל אחד בהתאם למצבו.
יהונתן הלוי: הדסה נמצאת כרגע בתוכנית הבראה.
יהונתן הלוי: אני עדיין לא נמצא בתוכנית הבראה, אבל אני דוהר אליה אם המצב לא ישתנה.
יהונתן הלוי: זה מן מצב פרדוקסלי ששערי צדק איננו מקבל גרוש אחד מהמדינה, הוא איננו מוסד נתמך בשום צורה שהיא.
יהונתן הלוי: הקניות שלי ממומנות מהתקציב השוטף.
יהונתן הלוי: השאלה שלא עלתה כאן לדיון היא למה אם בתגמול שמוכתב על ידי הממשלה והפעלת מדיניות הקפניג שעולה לבית חולים בינוני כשערי צדק כ33 מיליון שקל, שערי צדק מקבלת 18 מיליון שקל בלבד.
יהונתן הלוי: השאלה היא אם אנחנו מסוגלים לממן את הקניות.
יהונתן הלוי: בעניין הזה יש ציפייה.
יהונתן הלוי: הגרעון של בית החולים הוא גרעון שעומד על סדר גודל של 7,8 אחוז מתקציבו רק בגלל הנושא הזה.
אלי גולדשמידט: אתם מתוקצבים על ידי משרד הבריאות?
יהונתן הלוי: אנחנו לא מתוקצבים אפילו באגורה אחת.