GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ויצמן שירי: ההסכם הזה הוא לעולמי עד, אין שום בעיה.
ויצמן שירי: ביום שמפסיקים את ההשקעה בתשתיות או בתמורות לקרן הזו, ההתייקרות חוזרת להיות אחורנית.
שלום שמחון: זה היה ההסכם, ובלעדיו אין לך את ה- 7.5 אחוז הבאים, לא רק את מה שאתה מתכנן.
ויצמן שירי: בינואר אתה לא יכול להעלות את המחיר, אם אנחנו לא מאשרים.
זוהר ינון: אז לא תהיה התייקרות.
שלום שמחון: עשיתם הסכם, תעמדו בו.
יעקב ליצמן: אני לא זוכר את הדברים.
יעקב ליצמן: אנחנו סומכים על הפרוטוקול של הוועדה.
יוסי ישי: יש פרוטוקול.
יוסי ישי: אני ניסחתי את ההחלטה, ואפשר לקרוא אותה.
עופר חוגי: אם כך, הכסף שגבו בבריאות, שהיה עודף, גם את ה- 900 מיליון אנחנו נתן את זה לבריאות.
עופר חוגי: אנחנו עכשיו נתנה את העודף של ה- 900 מיליון בבריאות, אין בעיה.
שלום שמחון: אני אומר שאם יש הסכם, יש לכבד אותו.
מאיר שטרית: ההצעה שלי היא לקיים דיון כולל בכל העניין הזה.
ויצמן שירי: כבר דנו.
מאיר שטרית: זו הפעם הראשונה שאני רואה את התוכנית.
מאיר שטרית: יש לי הערות לגבי התוכנית.
ויצמן שירי: התוכנית הזו היא חלק מהסכמה עקרונית שהיתה, כתוצאה מההסכמה העקרונית - -
מאיר שטרית: זו התקנה, וזה מה שקובע, מבחינת החוק.
מאיר שטרית: אני קורא בסעיף ב' : "תחילתה של תקנה 2 ביום ו' בטבת ..." "...
מאיר שטרית: מה- 1 לינואר, 2001 או ביום אישור התוכנית, לפי המאוחר, ועד אותו מועד יחולו היטלי הפקה אלה".
מאיר שטרית: זאת אומרת שהיטלי הפקה אלה פירושם היתה העלאה של 7.5 אחוז.
מאיר שטרית: זאת אומרת שהתקנה אומרת שביום שתאושר התוכנית שהאוצר יגיש, אז יעלו - - בסעיף ב' כתוב: "בתקנה זו, אישור התוכנית.
מאיר שטרית: ." זאת אומרת – אישור ועדת הכספים של הכנסת – "...
מאיר שטרית: לתקצוב תוכנית של משרדי החקלאות והאוצר לייעד תמורות הנובעות מייקור המים, לתמיכה והשקעה בחקלאות".
מאיר שטרית: עכשיו הוגשה לנו תוכנית, לכאורה – נספח לנלווה הזה.
מאיר שטרית: לא קיימנו בה שום דיון.
מאיר שטרית: אני מבקש לקיים דיון, עם כל הנוגעים בדבר, לפני הפניה הזו.
שלום שמחון: אבל אתה מסכים אתי שזה לא לשנה אחת בלבד.
ויצמן שירי: עד שלא דנים ועד שלא מחליטים – אי אפשר להעלות את מחיר המים ב- 7.5 אחוז.
מאיר שטרית: זה מה שכתוב בנייר הזה.
אנה שניידר: אני רק רוצה להזכיר לכם שבעת הדיון בתקנות, כאשר ישבנו בחדרו של יושב ראש הוועדה, נאמר במפורש, ואושר על ידי – שאתם בטוחים בכך שיש לכם מנגנון לעצור את ההעלאה על ידי דיון ואישור של התוכנית.
יעקב ליצמן: את מאשרת שכל מה שדובר כאן היה בפרוטוקול בישיבה האחרונה?
אנה שניידר: כן, אני מאשרת, אבל לא קיימתם דיון בתוכנית.
ויצמן שירי: יזומן דיון עם כל הנוגעים בדבר, נשחזר את זכרונם, ויובאו הפרוטוקולים של הסיכום.
ויצמן שירי: האם יש לנו עוד בקשה?
דן זייצ'יק: לא, זה הכל קשור לעניין.
דן זייצ'יק: הכל יהיה בדיון אחד.
שלום שמחון: הייצוא החקלאי קשור לעניין הזה?
דן זייצ'יק: כן.
שלום שמחון: מה זה קשור?
שלום שמחון: זה לא קשור.
שלום שמחון: שר האוצר העביר בשבוע שעבר 25 מיליון שקל לייצוא החקלאי.
שלום שמחון: ראש אגף התקציבים באוצר התחייב שהשבוע הוא מעביר את הסכום הזה, והתחייב להסביר למה כתבתם "שלשה וחצי חודשים" ולא "שלשה חודשים".
ויצמן שירי: אנחנו חוזרים שוב לאותו סיפור שהיה עם ה – 160 מיליון ₪ של הפיצוי, שהתנתם את זה באישור של ההעלאה.
ויצמן שירי: אל תקשרו סעיפים אחרים לעניין.
דן זייצ'יק: חלק מהמקור של הייצוא - -
ויצמן שירי: מה קשור אותו חקלאי שצריך לקבל את זה, שאתה מחזיק אותו כבן ערובה, אם נעלה את מחיר המים או לא.
ויצמן שירי: הבקשה הזו שחבר הכנסת שלום שמחון מדבר עליה נמצאת?
שלום שמחון: הוא צירף את זה יחד, הם פועלים כמו חברת גבייה.
יוסי ישי: אני חושב שמה שעושים פה בעייתי.
יוסי ישי: אני מבקש זמן לדיון.
מאיר שטרית: אם יגישו בקשה נפרדת אני אתמוך.
מאיר שטרית: היו צריכים להגיש בקשה נפרדת.
דן זייצ'יק: שלחו אותי לכאן עם כל הפניות יחד.
אנה שניידר: כותבים פה, בבקשה 432 ו- 433 כותבים באופן מפורש: "פניה זו נועדה להשלים את פניות מספר 429 ו- 431..." משמע, שאם אתם לא דנים ב- 429 וב- 431 אתם לא יכולים לאשר את זה בנפרד.
מאיר שטרית: הם היו צריכים להביא בקשה נפרדת.
ויצמן שירי: אני רוצה להעיר שהדרך הזו, שרוצים להעביר כספים לרשות מסוימת קושרים את הדבר לבקשות אחרות – זה דבר פסול.
ויצמן שירי: הפקידים באוצר לא יכולים לעשות זאת.
ויצמן שירי: אני פונה לאוצר, שביום שני תובא הבקשה בנפרד.
ויצמן שירי: במידה ולא תעשו זאת – אין שום בעיה.
ויצמן שירי: אנחנו ננהג בהתאם.
יוסי ישי: אני מיד אסביר לכם מה העניין.
יוסי ישי: כל הייצוא תקוע.
ויצמן שירי: אני מודה לכולכם, הישיבה נעולה.
אלי גולדשמידט: אני מקדם בברכה את מנכ"ל משרד ראש הממשלה, אני מעריך את זה שהוא הגיע הבוקר, בימים כל כך קשים ומסובכים, והוא כמובן נמצא בעין הסערה.
אלי גולדשמידט: אנחנו ממשיכים בעצם דיון שהתחלנו על פי בקשתו של חבר כנסת פרוש, במסגרת הפרוצדורה של "דיון מהיר" בוועדת הכספים שאושרה במליאת הכנסת בסוגייה של הטיפול הנקודתי.
אלי גולדשמידט: הטענה – אני מתמצת את הדברים כפי שהם עלו בישיבה הקודמת – היתה: הגיעה לידינו הרשימה של היישובים שלגביהם ניתן טיפול נקודתי, או הממשלה מציעה לתת להם טיפול נקודתי.
אלי גולדשמידט: הרשימה הזו הוסברה על ידי נציג מטעם משרד ראש הממשלה, כאשר השאלה המרכזית שנשאלה – האם לא היה מקום, במסגרת השיקולים לגבי הטיפול הנקודתי, לתת ביטוי למאוויים או לצרכים של המגוון הכולל של אזרחי מדינת ישראל.
אלי גולדשמידט: במלים אחרות, יותר ברורות וחדות – אין ברשימה ביטוי למגזר החרדי.
אלי גולדשמידט: יש ברשימה ביטוי למגזר הערבי בצורת תל-שבע – אני לא עושה הבחנה בין בדואים לערבים, אבל הערבים במובן לא בדואים, אלא ערבים - גם כן לא ניתן לכך ביטוי, בכל זאת מיליון אזרחים במדינת ישראל.
אלי גולדשמידט: במגזר ההתיישבותי – גם שם לא בא העניין לידי ביטוי, לא מושבים ולא קיבוצים, מועצות איזוריות שמייצגות את הסקטור הזה.
אלי גולדשמידט: זאת אומרת, ארבעת הסקטורים האלה לא באו לידי ביטוי ברשימה.
אלי גולדשמידט: ניתנו לנו הסברים.
אלי גולדשמידט: לגבי הערבים נאמר לנו שהפתרון בתחום הערבי הוא במסגרת התוכנית הכוללת של המסגרת הערבית.
אלי גולדשמידט: לגבי הנושא ההתיישבותי לא ניתן הסבר.
אלי גולדשמידט: לגבי הנושא של החרדים, ההסבר היה שבני-ברק היא אכן עונה על הקריטריונים של העוני ושל המצב הסוציו-אקונומי, אבל היא גדולה מדי מבחינת היכולת לטפל בה בהקשר של טיפול נקודתי.
אלי גולדשמידט: אנחנו גם בדקנו – אוכלוסייה של 140,000 איש מול 40,000 איש למשל בנצרת עילית, ביישובים אחרים לא נכללו, גם בין הייתר מהטעם שלא הצליחו להכריע מי מהם.
אלי גולדשמידט: הוזכרו כאן שמות: רכסים, מודיעין עילית, ביתר, עמנואל.
אלי גולדשמידט: היתה איזו תחושה שנעשה כאן משפט שלמה, שלא לי יהיה ולא לך יהיה, זאת אומרת לאף אחד לא יהיה.
אלי גולדשמידט: היתה עוד איזושהי תחושה בתשובות, שחלק מהיישובים שאושרו, יש בהם ציבור חרדי – גם באופקים, גם בדימונה ובמקומות אחרים – העיר כוללת בתוכה גם אנשים חרדים.
אלי גולדשמידט: זה להערכתי לא השביע את רצון הפונים בעניין הזה.
אלי גולדשמידט: כאן עצרנו וביקשנו להזמין אותך לישיבה, מתוך רצון ותחושה לראות כיצד כלל המגזרים במדינת ישראל מקבלים ביטוי בשאלת הטיפול הנקודתי.
אלי גולדשמידט: כיוון שחבר כנסת מאיר פרוש הוא זה שהעלה את הנושא, אני אבקש שהוא יציג את דבריו, אחרי כן אני מבקש מחבר כנסת מוחמד ברכה – שאני יכול להניח למה הוא נמצא כאן, בשם איזה נושא.
אלי גולדשמידט: אחרי כן אם עוד מישהו ירצה להתבטא, ואם תוכל אדוני המנכ"ל, תציג את עמדתך.
מאיר פרוש: אלי פחות או יותר הציג תמצית ממה שנשמע כאן ביום רביעי.
מאיר פרוש: לא שאני רוצה חלילה לשלול כהוא זה מזכויותיהם של ערביי ישראל, אבל ההזדעקות שלי באה בעקבות החלטת ממשלה שהיתה, והיא התייחסה ספציפית לגבי ישוב חרדי שהוא גם ייכלל במסגרת אותם ישובים.
מאיר פרוש: ומאחר שהתחילו ליישם את החלטות הממשלה, ביקשתי את ה"דיון המהיר" כאן, וכולנו יודעים שהתוכנית יוצאת לדרך בלי ישוב חרדי.
מאיר פרוש: הזכרתי גם שבאותה החלטת ממשלה היתה גם החלטה על מגזר כפרי פריפריאלי וגם לגבי העניין הזה כמעט שהגעתם למסקנות.
מאיר פרוש: לא נוח לנו לחשוב שגם במקרה הזה וגם במקרה של ישובים חרדיים, לא התקבלה החלטה מכיוון שמדובר במגזר החרדי.
מאיר פרוש: אפילו אם לא זו היתה הכוונה – ואני אומר:
מאיר פרוש: לא זו היתה הכוונה – אבל כך זה בהחלט יכול להצטייר למי שירצה לנגח ולומר:
מאיר פרוש: אתה יודע מדוע לגבי שניהם לא העבירו את זה?
מאיר פרוש: – מכיוון שמדובר בדתיים.
מאיר פרוש: וזה לא טוב למדינה, אתה יודע כמנכ"ל משרד ראש הממשלה.
מאיר פרוש: יבוא מישהו ויטען – אני מתאר לעצמי שזה נשמע במשרדך – אז לא החלטנו על ישוב חרדי "פרופר", אבל באופקים יש גם מגזר חרדי, בירוחם יש חרדים, וגם שם הם ייהנו.
מאיר פרוש: אני רוצה לומר לך שלא כך יהיה, כי לא כך נוהגים היום.
מאיר פרוש: סיפרתי בשבוע שעבר ואני יכול גם לומר לך – אנחנו כסיעה נפגשנו עם מנכ"לית משרד החינוך לגבי יום לימודים ארוך, הפעלת קרן רש"י וכדומה, ואמרה המנכ"לית שהיא תפעיל זאת רק בממלכתי ובממלכתי דתי, לא במגזר החרדי.
מאיר פרוש: דהיינו, ילדים של החינוך העצמאי או של מעיין החינוך התורני לא ייהנו אפילו באותם ישובים ואם אנחנו לוקחים את אופקים או את ירוחם ששם יש חרדים ואולי משם ייהנו אותם החרדים ולכך היתה כוונת החלטת ראש הממשלה, לא כך זה הוצג.
מאיר פרוש: שאלת השאלות שלי היא האם אנחנו לא מדברים על אתרוגים אחרי סוכות, כי אני חושש מאד, לא ראיתי שאתם אישרתם בכלל כסף.
מאיר פרוש: יוסי, השאלה שלי אם אתם אישרתם בכלל כסף, האם יש על מה לדבר או שאנחנו כבר אחרי החלוקה ואין מה לדבר בעניין הזה.
מאיר פרוש: אני מתאר לעצמי שאתה או אנשיך מכירים את כל אחת מהרשויות המדוברות, חלק גדול מהנציגים נמצא כאן:
מאיר פרוש: אם זה עמנואל, ביתר עילית, מודיעין עילית, רכסים, נחל שורק.
מאיר פרוש: אנחנו מצפים לשינוי בהחלטה או לתוספת בהחלטה וליישם את שתי ההחלטות שהממשלה החליטה לפני כשנה, גם לגבי ישוב חרדי וגם לגבי המגזר הכפרי פריפריאלי.
מאיר פרוש: היו"ר אלי גולדשמידט: תודה רבה.
מאיר פרוש: חבר הכנסת מוחמד ברכה.
מאיר פרוש: מוחמד ברכה: אני לא מציע לממשלה לקשור בין התוכנית לבין הנושא של טיפול נקודתי, מהטעם הפשוט שלגבי התוכנית, המגמה או מה שהוצע הוא על מנת לגשר על פערים.
מאיר פרוש: אני חושב שבמידה זו או אחרת היא גם באה כדי לעקוף את האפשרות של הכללת ישובים ערביים באיזורי פיתוח, דבר שלדעתי הוא מתבקש, ועל אף בקשות חוזרות ונשנות לכלול את המרכיב הסוציו-אקונומי בנושא של קביעת איזורי פיתוח, זה עדיין לא הוכנס וזה נשאר שרירותי ועל פי שיקולים פוליטיים לרוב.
מאיר פרוש: לכן אני חושב שהנושא של טיפול נקודתי לא נוגע ולא ממן העניין.
מאיר פרוש: אני לא רוצה להיכנס לדיון על הנושא של תוכנית הארבעה מיליארד, שבסופו של דבר אני לא יודע כמה יישאר מזה נטו.
מאיר פרוש: אני חושב שמר קוצ'יק מודע לכך שחלקים לא מעטים – קרוב למיליארד, שש מאות מיליון – הם סעיפים שקיימים בתקציב הקודם שהועברו לתוכנית ויש דברים שאמורים לעשות להם סיעוף חדש בכל מיני משרדים – כאילו מסקטור יהודי לסקטור ערבי – דבר שאני לא מאמין שיתבצע.
מאיר פרוש: לכן, אני לא רוצה להיכנס לתוכנית של הארבעה מיליארד, בזמן כלשהו אנחנו נגיע לכך.
מאיר פרוש: לכן, אני לא מציע שזה יהיה תירוץ לשלול את האפשרות של יישובים ערביים – כשאני אומר ערבי, אני מתכוון ערבים ודרוזים כמובן – מהתוכנית הזו.
מאיר פרוש: על פי המתכונת הקודמת, נדמה לי – מר קוצ'יק, תקן אותי אם אני טועה – היו שם כפר מנדא ודיר-חנא, והוצאו מהטיפול הנקודתי.
מאיר פרוש: אני חושב שיש מקום להתייחס ליישובים הערביים בשני קריטריונים: אחד, שעומד עכשיו על הפרק בטיפול הנקודתי, והדבר השני – לפני סוף דצמבר, בנושא של הקלות במס.
מאיר פרוש: למשל יושב כאן ראש מועצת כסראסמיה, כשפקיעין ופקיעין החדשה זה לידו, וכפר הוורדים זה לידו – כולם נושקים לכפר הזה, והוא תקוע באמצע ללא שום הטבה מיוחדת.
מאיר פרוש: חבר הכנסת שלום שמחון ממלא את מקומו של היושב-ראש אלי גולדשמידט.
מוחמד ברכה: אם מדובר בטיפול הנקודתי על נצרת עילית, אני תמה איך אפשר לכלול למשל את נצרת עילית ולא לכלול את נצרת, זה פשוט דבר שזועק לשמיים.
מוחמד ברכה: לכן, אני חושב שהממשלה צריכה לקחת בחשבון בנושא של רשימת היישובים שאמורים לזכות לטיפול נקודתי גם את היישובים הערביים, וגם בנושא של הקלות במס להפסיק עם הנוהג הזה שקיים כבר שנים על גבי שנים – כשרק בשנה האחרונה הצלחנו להכניס את פקיעין לתוך הרשימה הזו.
מוחמד ברכה: מ"מ היו"ר שלום שמחון: תודה.
מוחמד ברכה: חבר הכנסת טריף.
מוחמד ברכה: סאלח טריף: בוקר טוב.
מוחמד ברכה: אדוני המנכ"ל, יוסי, אני מתבייש בכם.
מוחמד ברכה: אני, כמי שתומך בכם, בממשלה הזאת- מתבייש בכם.
מוחמד ברכה: אתה מביא לאהוד ברק – אני לא יודע אם הוא קרא את התוכנית אבל דיברנו אתו – ואתה כותב לו לגבי ועדת המנכ"לים לטיפול נקודתי ביישובים בהם קיים שיעור אבטלה חריג וקיימת מצוקה חברתית כלכלית.
מוחמד ברכה: נוח לי שאני מתחיל מהחרדים.
מוחמד ברכה: פשוט ביקרתי בכמה שכונות חרדיות בבני-ברק, אתה שכחת אותם.
מוחמד ברכה: אתה שכחת שברשימה של האבטלה, מתוך 20 היישובים הראשונים, 12 הם ערביים.
מוחמד ברכה: מוחמד ברכה: מתוך 23, 18 ערביים.
מוחמד ברכה: סאלח טריף: סליחה אדוני, כל פעם יש תוספת.
מוחמד ברכה: אתה שכחת שהיית בכסרא פעם והבטחת משהו.
מוחמד ברכה: אני פשוט מתבייש, אני לא יודע מה להגיד לך.
מוחמד ברכה: אני רוצה לשאול אותך: האם יש איזשהו יסוד מסוים להחלטה שלכם לא לכלול את היישובים האלה, איזשהו יסוד שקשור בגזענות?
מוחמד ברכה: אני לא מבין את זה.
מוחמד ברכה: אני אומר את הדברים בצורה הכי חריפה מכולם.
מוחמד ברכה: יוסי קוצ'יק: אתה לא מתבייש.
מוחמד ברכה: סאלח טריף: אתה לא מתבייש.
מוחמד ברכה: אתה לא מתבייש כלל וכלל.
מוחמד ברכה: יוסי קוצ'יק: תתבייש לך שאתה מדבר כך, שאתה מדבר אלי כגזען.
מוחמד ברכה: מ"מ היו"ר שלום שמחון: גם אתה וגם הוא – מספיק.
מוחמד ברכה: יוסי קוצ'יק: תתבייש לך.
מוחמד ברכה: סאלח טריף: אתה תתבייש ותשתוק.
מוחמד ברכה: .. יוסי קוצ'יק: אל תגיד לי גזען.
סאלח טריף: ...
סאלח טריף: כי תתבייש זה עוד מילה פרלמנטרית.
סאלח טריף: מ"מ היו"ר שלום שמחון: סאלח, בבקשה.
סאלח טריף: סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, מנכ"ל משרד ראש הממשלה בא לכאן בידיים לא נקיות.
סאלח טריף: הוא מביא ישובים כמו נצרת עילית, עם כל הכבוד, כשהוא מסתכל מה יש סביב נצרת עילית, איך הוא יכול לא להתבייש, תגיד לי.
סאלח טריף: איך הוא יכול לא להתבייש?
סאלח טריף: לפסוח על רשימת מוכי האבטלה ולהביא לנו תוכנית לוועדת הכספים?
סאלח טריף: אני שואל אותך שאלה: אני מנסה לחשוב מה הסיבות שהביאו אותך לרשימה כזאת.
סאלח טריף: אני אומר לכם ואני אומר לך: עם כל הכבוד לך, לי יש את הזכות המוסרית, אולי יותר מכולם, כי אני נמצא עוד כמי שעדיין תומך בקואליציה הזאת, לומר לך: תשנה מהר את התוכנית הזאת שאתה מביא, את היישובים האלה.
סאלח טריף: תהיה הגון, פשוט קצת הגינות כי זה בלתי אפשרי.
סאלח טריף: יש ישובים אחרים, יש תושבים אחרים במדינה – אני מדבר על התוכנית הרב-שנתית, אני לא רוצה להגיד מה שאני יודע יותר ממנו, אבל מספיק עם המשחקים האלה.
סאלח טריף: קצת הגינות, כי אנחנו בכל זאת מנהלים מדינה שיש בה תושבים שמצוקתם קשה מאד, ולמה אנחנו לא מסייעים?
סאלח טריף: אם מסייעים לכולם – יופי, אז לא לפסוח על כולם.
סאלח טריף: אני יודע שאי אפשר לתת לכל היישובים הערביים, אבל להוריד ממה שהיה אפילו עוד בממשלה הקודמת ולא להתבייש לא להכניס אף ישוב דרוזי אחד?
סאלח טריף: כסרא הוא אחד היישובים שסובל ממצב הכי קשה, כשיש מסביבו את כפר ורדים ואחרים, וכסרא סמיה לא זכה לשום דבר.
סאלח טריף: הבאתם כאן תוכנית של נושא של הנחות במס.
סאלח טריף: כללתם ישובים חזקים ומבוססים, ולא התביישתם לא להכליל ישובים כאלה.
סאלח טריף: אני אומר את כל הדברים האלה ואני מאד מצטער שפקיד ממשלתי הכי בכיר עוד משיב בצורה כזאת לא עניינית.
סאלח טריף: מ"מ היו"ר שלום שמחון: אני מבקש רק שאת המילה הזאת תיקח בחזרה – את העניין של הגזענות.
סאלח טריף: סאלח טריף: אני לא אמרתי, אני שאלתי שאלה.
סאלח טריף: לא סתם ניסחתי את הדרך שבה הבעתי את התחושה שלי האם היה יסוד גזעני סביר להחלטה הזאת.
סאלח טריף: מוחמד ברכה: יסוד גזעני הוא אף פעם לא סביר.
סאלח טריף: מ"מ היו"ר שלום שמחון: תודה.
סאלח טריף: חבר הכנסת ליצמן, בבקשה.
סאלח טריף: יעקב ליצמן: אני לא רוצה לחזור על מה שנאמר כאן שבכל תוכנית שישנה, אנחנו בחוץ.
סאלח טריף: נניח שהחרדים בתוכנית א' הם למעלה, אז אומרים שצריך להתחיל מלמטה, והפוך לגבי כל מצב: זה בטיפול נקודתי, זה בשכר דירה ובעוד כל מיני נושאים.
סאלח טריף: אני רוצה להגיד מילה לחבר הכנסת סאלח טריף – שאנחנו אפילו הבטחה על ארבעה מיליארד לא קיבלנו.
סאלח טריף: אני לא יודע אם יקיימו לגביכם את ההבטחה על ארבעה מיליארד, אבל אנחנו אפילו הבטחה לא קיבלנו.
סאלח טריף: סאלח טריף: בדרך כלל אתם מקבלים בלי הבטחות.
סאלח טריף: יעקב ליצמן: אנחנו בציבור החרדי היום בצום – חצי יום.
סאלח טריף: הרבנים גזרו עלינו צום בגלל המצב.
סאלח טריף: המצב נגרם בגלל המהפכה החילונית.
סאלח טריף: מ"מ היו"ר שלום שמחון: לא היתה מהפכה חילונית.
סאלח טריף: נחום לנגנטל: ההכרזה גרמה לכך.
סאלח טריף: יעקב ליצמן: אני אומר לך: אם לא ישנו דברים כאן – אני מדבר על המצב הכללי, אני מדבר על מצב המהפכה שהוא לא חוזר בו: הקפיא, לא הקפיא, אני לא מבין בהקפאה – אז המצב ידרדר ויילך.
סאלח טריף: אני רוצה מאד לבקש שמה שנאמר כאן – מה שסאלח אולי הגדיר בחריפות, אבל אחרים חושבים זאת בצורה אחרת – שהמצב יילקח בחשבון.
סאלח טריף: חבר הכנסת נחום לנגנטל.
סאלח טריף: נחום לנגנטל: אני רוצה לדבר לגבי נקודה אחת שאותה אני קצת יותר מכיר, והיא שאני את ילדותי עברתי בעיר בני-ברק שידעה ימים טובים יותר, כשהיו בה יותר אנשים שעבדו.
סאלח טריף: בגלל השינוי הדמוגרפי שחל בעיר בני-ברק ושהיא היום כולה – לא כולה אבל רובה הגדול – ציבור חרדי שרובו הגדול איננו מתפרנס – אי אפשר להתכחש לעובדה הזאת.
סאלח טריף: כשאני רואה את נופי ילדותי ואני משווה עם מה שקיים היום – בכל הארץ חלה קידמה ושם חלה הרעה מאד גדולה, כלומר צריך לדעת את המציאות הקיימת בבני-ברק.
סאלח טריף: אני תמיד מספר שכשאני למדתי בבית-ספר – קוצ'יק, זה אפרופו ועדת טל – איתי בכיתה למדו עוד שישה תלמידים שההורים שלהם לא עבדו, שלמדו בכולל.
סאלח טריף: כל שאר הכיתה, ההורים שלהם עבדו: אבא שלי היה עורך-דין, אחד היה בנקאי, אחד היה ירקן, עבדו.
סאלח טריף: מהכיתה שלי, כשסיימנו, אני חושב שאני מהבודדים שעובדים, זאת אומרת כמעט כל הכיתה היום לומדת תורה.
סאלח טריף: צריך להבין מה קרה בעיר, דמוגרפית, וכשאני היום רואה שהיא עומדת על מקומה כמעט בכל דבר, זה דבר שהוא נורא, ואני אומר מהיכרות שצריך לבדוק את העניין הזה.
סאלח טריף: היו"ר אלי גולדשמידט חוזר לנהל את הישיבה.
נחום לנגנטל: ואני אומר – חזקה עליך, יוסי, גם סאלח אני מניח מסכים לכך – לא היתה אני מניח עבודה גזענית או משהו במכוון, אבל התוצאה היא כזאת.
נחום לנגנטל: היום במדינת ישראל אתה רואה שציבור ערבי וציבור חרדי משלמים מחירים מאד קשים על הפער שבו הם נמצאים.
נחום לנגנטל: כשאני רואה מה הכנסתם לרשימה, אני רוצה לדבר על עוד מועצה איזורית אחת שאני מכיר: נחל שורק, כשאני מבין את הבעיה הגדולה מבחינתך לקחת מועצה אחת שבעצם מה קרה לה?
נחום לנגנטל: פתאום יש עליה פגזים, יש עליה קטיושות?
נחום לנגנטל: מה פתאום לקחת אותה?
נחום לנגנטל: מאיר פרוש: באופקים גם אין קטיושות.
נחום לנגנטל: קילומטר משם זה קרית מלאכי.
נחום לנגנטל: צריך להבין – אתה מכניס לרשימה עיר ליד והמועצה האיזורית הצמודה לה לא נמצאת ברשימה.
נחום לנגנטל: אילו לא היית נותן שם באיזור לאף אחד – אני מבין, אבל ברגע שאתה אומר:
נחום לנגנטל: העיר קרית מלאכי שלידם מקבלת, והם לא מקבלים, מה הם אשמים שהם פנו לדרך ההתיישבות של מושבים?
נחום לנגנטל: באותה מעברה, הרי זו מעברת באר-טוביה: אחת התפתחה להיות למעברת קסטינה והפכה להיות עיר, אלה שבאו למושבים וחשבו לעבוד בזיעת אפם ולהוציא קצת כסף – גם בכך הם נפלו.
נחום לנגנטל: כל מה שעבר על המשק החקלאי בימים הקשים – גם הוריד אותם לאבדון, והם בחוץ.
נחום לנגנטל: יוסי, הבעיה הכי גדולה תמיד: לך תפתח את הרשימה, אז אני אגיד את ההסברים למה לא.
נחום לנגנטל: מאיר פרוש: לא.
נחום לנגנטל: בצמוד להחלטת ממשלה הוא צריך לכלול ישוב כפרי פריפריאלי ויישוב ...
נחום לנגנטל: נחום לנגנטל: אם היום אנחנו נשכנע – נניח באופן תיאורטי – פקיד הכי בכיר בממשלה, הוא אומר כך: אפילו שאני השתכנעתי שיש ישוב אחד שצריך להכניס אותו לרשימה, אתה יודע מה יקרה מיד?
נחום לנגנטל: למה אותו ולא אחרים?
נחום לנגנטל: כפי שלמדנו, זה יוצר בעיית רוחב, זה יוצר בעיית עומק, וגם אין לי – כלומר אלה שלושת הסיבות שהיינו תמיד מסבירים למה אי אפשר לעשות שום דבר.
נחום לנגנטל: לכן, למרות הכל, תחשוב כאן על הבעיות.
נחום לנגנטל: היו"ר אלי גולדשמידט: עוד מישהו מחברי הכנסת?
נחום לנגנטל: למעשה כולם דיברו.
נחום לנגנטל: יוסי קוצ'יק, בבקשה.
נחום לנגנטל: יוסי קוצ'יק: תודה רבה.
נחום לנגנטל: אני רוצה להתחיל מהמקרו ולרדת בסוף לרמת המיקרו של הטיפול הנקודתי.
נחום לנגנטל: טיפול נקודתי יכול להיות דבר אפקטיבי אם הוא באמת טיפול נקודתי למספר מאד מצומצם של ישובים.
נחום לנגנטל: אם בסופו של דבר אנחנו מגיעים למצב של טיפול נקודתי לכולם, אז אין שום טיפול נקודתי, סתם חבל על הזמן, חבל על הכסף, ובעצם זה לא מאמץ שאתה יכול להתרכז בו.
נחום לנגנטל: אתה יכול לקחת מספר ישובים – זה יכול להיות תשעה, זה יכול להיות חמישה-עשר, כרגע אני לא מתייחס למספר – אתה חייב למקד מאמץ אדיר וגדול על מנת לנסות ולקחת את היישובים האלה מהנקודה שבה הם נמצאים לנקודה אחרת.
נחום לנגנטל: אני לא המנכ"ל הראשון שהמציא את הנושא של טיפול נקודתי.
נחום לנגנטל: טובים ורבים לפניי ניסו לעשות את זה, והסתבר שלא הצליחו – לא בגלל שהיו אנשים לא מוכשרים, להפך, היו אנשים יותר מוכשרים ואני לא אומר זאת בלשון צינית.
נחום לנגנטל: הסיבה היתה שבסופו של דבר לקחו בטיפול הנקודתי רק תחום אחד – בדרך כלל את תחום החינוך – היו אנשים שקיבלו UPGRADING בתחום החינוך, עזבו את המקום, המקום המשיך לדרוך במקום.
נחום לנגנטל: זה בעצם הדבר שהסתבר לי תוך כדי, ואם נניח לוקחים מקום כמו בית-שאן, היו בבית-שאן חמישה "בתי-שאנים".
נחום לנגנטל: לכן, צריך ללכת לטיפול אינטגרטיבי שזה: תשתיות, חינוך, תעסוקה, הכשרה מקצועית, איזורי תעשייה ודברים אחרים, על מנת באמת לקחת את היישובים האלה, לטייב אותם, שאנשים בעצם ירצו להמשיך ולגור במקום.
נחום לנגנטל: אתה לא יכול לייצר מצב שבו בירוחם יהיה הכל: גם איצטדיון רמת-גן, גם מתנ"ס, גם היכל התרבות, וכדומה.
נחום לנגנטל: צריך גם להסתכל על כך בראייה איזורית.
נחום לנגנטל: שנית, אני רוצה להתייחס לאוכלוסיות האחרות.
נחום לנגנטל: לגבי הערבים – חבר הכנסת ברכה וחבר הכנסת טריף, אני רוצה להגיד לכם את הדברים הבאים: אני עכשיו חוזר מישיבה של שעתיים על הפעלת התוכנית של ארבעה מיליארד שקל למגזר הערבי.
מוחמד ברכה: לארבע שנים.
מוחמד ברכה: יוסי קוצ'יק: לארבע שנים.
מוחמד ברכה: אגב, אתה אמרת 1.6 נמצא בספרים.
מוחמד ברכה: נמצא בספרים יותר – נמצא בספרים שני מיליארד שקל.
מוחמד ברכה: סאלח טריף: אולי שלושה.
מוחמד ברכה: מוחמד ברכה: לא, שניים – זה נכון.
מוחמד ברכה: יוסי קוצ'יק: שני מיליארד שקל נמצאים בספרים ושני מיליארד שקל הם שני מיליארד שקל חדשים.
מוחמד ברכה: יש יותר כסף – אני לא רוצה כרגע להתייחס, אני אומר מה שאנחנו הכנסנו בתקציב.
מוחמד ברכה: זו פעם ראשונה בתולדות מדינת ישראל שיש תוכנית אב למגזר הערבי – פעם ראשונה.
מוחמד ברכה: אני חיפשתי.
מוחמד ברכה: בכל התחומים, בכל הדברים האחרים היו תוכניות לפני כן.
מוחמד ברכה: פעם ראשונה שיש תוכנית אב למגזר הערבי.
מוחמד ברכה: זו תוכנית רצינית, אמיתית.
מוחמד ברכה: מי שמכיר אותי, יודע שלא הייתי נותן ידי לדבר לא רציני.
מוחמד ברכה: היו"ר אלי גולדשמידט: תל-שבע גם בתוכנית הזאת?
מוחמד ברכה: יוסי קוצ'יק: כן.
מוחמד ברכה: היו"ר אלי גולדשמידט: אז למה תל-שבע כן?
מוחמד ברכה: אהוד כותן: לא בתוכנית הארבע-שנתית.
אלי גולדשמידט: לא בארבע-שנתי?
אלי גולדשמידט: יוסי קוצ'יק: לא, סליחה.
אלי גולדשמידט: בטיפול הנקודתי.
אלי גולדשמידט: זו תוכנית רצינית, זו תוכנית אמיתית.
אלי גולדשמידט: היא לא מספיקה, היא רק צעד ראשון.
אלי גולדשמידט: אני אמרתי: אל תעשו סקר צרכים, הוא יראה שצריך פי שלושה משאבים, ואז כולם יתפסו שיתוק וזה לא יהיה.
אלי גולדשמידט: מוחמד ברכה: תפרוס את זה לעשר שנים.
אלי גולדשמידט: יוסי קוצ'יק: זה לא קשור.
אלי גולדשמידט: עשר שנים במדינת ישראל – כאילו אתה לא עושה כלום.
אלי גולדשמידט: לכן, אם אתה ממקד את זה היום, וזה רציני – ועשינו דברים חשובים בתחום החינוך- אנחנו משקיעים 700 מיליון שקל רק בתחום החינוך, וצריך יותר, ונושא הביוב, ונושא איזורי תעשייה.
אלי גולדשמידט: אני מוכן לשבת אתך ועם חברים אחרים ולדבר ואני נתון לביקורת, וזה בסדר, אבל זה דבר אמיתי ורציני.
אלי גולדשמידט: בעצם לקחנו את 54 המועצות של היישוב הערבי ונותנים להן טיפול נקודתי הכי אמיתי שיש.
אלי גולדשמידט: כשאני אומר מה זה בעיית הביוב, אני אומר ש- 50% יהיו מענקים, כשהיום זה הכל בהלוואות, אתם לא יכולים לעמוד בזה.
אלי גולדשמידט: וכשאני מסתכל על תחום החינוך, אני אומר 700 מיליון שקל, וזה יהיה, מכיוון שזה דבר רציני.
אלי גולדשמידט: אפשר להגיד: זה לא מספיק, אני אומר שזה לא מספיק, אני חושב שמדינת ישראל עשתה שגיאה גדולה משך 50 שנה בעניין של המגזר הערבי.
אלי גולדשמידט: סאלח טריף: לכן התחלתם שנתיים אחרי כי עוד מעט יש לנו בחירות.
אלי גולדשמידט: יוסי קוצ'יק: חבר הכנסת טריף, אני הרי רגיל להיות "בשר תותחים", תן לי רגע להגיד מה שאני רוצה.
אלי גולדשמידט: אחר כך תחתוך אותי לאורך ולרוחב, גם מגיע לי את זה ממך באופן אישי.
אלי גולדשמידט: הדבר הזה הוא דבר אמיתי ורציני.
אלי גולדשמידט: אם אני מתייחס באמת ברצינות למה שאני עושה, המגזר הערבי קיבל טיפול נקודתי.
אלי גולדשמידט: עכשיו אני מסיים ישיבה של שעתיים, כשבסופו של דבר אתה תקבל תוכנית ל- 54 ישובים, לא ליישוב אחד.
אלי גולדשמידט: מוחמד ברכה: ראיתי אותה.
אלי גולדשמידט: יוסי קוצ'יק: לא, לא ראית אותה.
אלי גולדשמידט: היום התוכנית היא תוכנית כללית.
אלי גולדשמידט: יוסי קוצ'יק: היום היא כללית, אין לך 54 ישובים.
אלי גולדשמידט: מוחמד ברכה: ראיתי את הפירוט שלה.
יוסי קוצ'יק: לא, לא ראית.
יוסי קוצ'יק: היא לא מוכנה.
יוסי קוצ'יק: אני אומר לך: בסוף, אני צריך לראות איך הכיתות נבנות אצלך ומה זה החינוך המיוחד במגזר ומה תוכניות הביוב במגזר.
יוסי קוצ'יק: יש דברים שהם איזוריים.
יוסי קוצ'יק: אתה שואל אותי באמת, ואני אומר לך שלגבי המגזר הערבי יש תוכנית נקודתית, שזה הטיפול הארבע-שנתי.
יוסי קוצ'יק: יש בתוך התוכנית שלוש ערים מעורבות: עכו, רמלה ולוד, שאלה ערים מעורבות עם אוכלוסיות ערביות גדולות.
יוסי קוצ'יק: יש את תל-שבע שזה ישוב בדואי.
יוסי קוצ'יק: מאיר פרוש: לוד ורמלה כבר נמצאות.
יוסי קוצ'יק: .. יוסי קוצ'יק: כן, אני עונה – גם מעבר.
יוסי קוצ'יק: הרי שואלים: למה אתה לא מוסיף עוד ישוב ערבי לטיפול הנקודתי.
יוסי קוצ'יק: לכן אני אומר: אם אני מדבר ברצינות, לא ברמה פוליטית של העניין – אם כי אני לא מזלזל בכך חס וחלילה – אם אני מדבר ברמה העניינית לתוך גופו של עניין, יש תשובה לנושא הזה, רצינית.
יוסי קוצ'יק: את הנשמה אנחנו נותנים לעסק הזה.
יוסי קוצ'יק: לגבי הדרוזים – שציין חבר הכנסת טריף – סך הכל, היתה תוכנית חמש-שנתית שהתחיל איתה רבין זכרו לברכה, לאחרונה סיכמנו על תוכנית נוספת של 800 מיליון שקל לארבע שנים של המשך הפיתוח, ואני חושב שנעשים דברים יפים.
יוסי קוצ'יק: היו"ר אלי גולדשמידט: 200 מיליון כל שנה.
יוסי קוצ'יק: יוסי קוצ'יק: 190 מיליון שקל כל שנה.
יוסי קוצ'יק: אני חושב שנתנו תשובה חשובה בעניין הזה – זה בהמשך לתוכנית.
יוסי קוצ'יק: אני רוצה להגיד משהו לגבי המגזר החרדי.
יוסי קוצ'יק: אני חושב שכן צריך ללכת לטיפול נקודתי במגזר החרדי.
יוסי קוצ'יק: ואז בממשלה באו ואמרו: לך על בני-ברק.
יוסי קוצ'יק: אני לא יודע איך לטפל בעיר של 140,000 איש שנמצאת במרכז הארץ, לא יודע – את האמת.
יוסי קוצ'יק: היו"ר אלי גולדשמידט: הרב קרליץ יסביר לך.
יוסי קוצ'יק: יוסי קוצ'יק: אני דיברתי עם הרב קרליץ.
יוסי קוצ'יק: אני לא יודע – אני אומר לך באמת: לא יודע, אלא אם רוצים שזה יהיה רשום על הנייר.
יוסי קוצ'יק: אני לא יודע.
יוסי קוצ'יק: לא יודע איך לטפל בעיר שנמצאת ליד תל-אביב, ליד פתח-תקוה, ליד רמת-גן, ולתת לה טיפול נקודתי.
יוסי קוצ'יק: אני לא יודע, אולי מישהו יודע.