GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהונתן הלוי: אנחנו הדוגמה לאותו תאגיד, שהוא החלום של רוב אלה שיושבים פה סביב השולחן.
יהונתן הלוי: אצלנו אין בעיה של עובדים, כי מלכתחילה נוצרנו ככאלה.
יהונתן הלוי: אם מדיניות הקפניג לא תשתנה, אנחנו את הקניות לא יכולים לממן מהתקציב השוטף.
משה גפני: כשהממשלה חותמת הסכם עם הרופאים או עם האחיות.
יהונתן הלוי: זה מחייב אותנו אוטומטית.
משה גפני: למה אתם לא מקבלים כסף מהמדינה?
יהונתן הלוי: אף אחד לא מקבל.
ויצמן שירי: מאשפוז אתה מקבל את ההכנסה הגדולה שלך, נכון?
יהונתן הלוי: ודאי.
ויצמן שירי: יש לך פיצוי בתוך האשפוז?
יהונתן הלוי: קחו, למשל, את הסכם הרופאים שנחתם רק עכשיו.
יהונתן הלוי: החל מראשון באוקטובר, למרות ששילמנו שנתיים אחורה, יש עליית מחיר יום אשפוז של 7.6% לשלושת החודשים הנותרים של השנה –אוקטובר, נובמבר, דצמבר.
יהונתן הלוי: עשינו חישוב והגענו לאותה תוצאה: העלאה למחיר יום אשפוז מממנת כ-65%,66% מהסכם הרופאים.
יהונתן הלוי: מי סופג את זה?
יהונתן הלוי: בתי החולים.
יהונתן הלוי: בנושא הזה המצב של בתי החולים הציבוריים הוא הקשה ביותר.
אלי גולדשמידט: אומרים פה שמחיר יום האשפוז אמור לשקף את העלאה.
יהונתן הלוי: לא שיקף.
מיה מוהליבר: בהדסה ושערי צדק החריגה היא הרבה יותר גדולה.
אלי גולדשמידט: כי הם משלמים שכר יותר גבוה?
מיה מוהליבר: מכיוון שמספר הרופאים שם יותר גדול.
יהונתן הלוי: זה נכון לגבי הדסה, שהוא מרכז מחקר.
יהונתן הלוי: שם יש עניין של תקני רופאים בסגנון אמריקאי.
יהונתן הלוי: כל רופא בכיר שם מקבל הרבה חודשי מחקר בשנה.
יהונתן הלוי: זה לא קיים בשערי צדק.
יהונתן הלוי: בשערי צדק יש הסכם עבודה קיבוצי, בלי תוספת אקדמית.
יהונתן הלוי: רופא שרוצה לחקור, חוקר בזמנו החופשי.
יהונתן הלוי: 12 חודשים בשנה יש לו מחוייבות לחולים.
יהונתן הלוי: את מסכימה איתי שזה מכסה אצלנו שני שליש מהסכם הרופאים?
ויצמן שירי: מה התקציב השנתי של בית החולים שלך?
יהודה הלוי: בסביבות ה-400 מיליון שקל, כאשר אני משלם משכורות מכספי.
ויצמן שירי: אם אתה מסתכל פרופורציונלית מול סורוקה, התקציב היה צריך להיות כפול.
יהודה הלוי: אצלי יש 500 מיטות בפועל, עם 100% תפוסה.
יהודה הלוי: יש לי 8500 לידות בשנה.
ויצמן שירי: הוא עם 900 מיטות, עם 140% תפוסה.
ויצמן שירי: התקציב שלו הוא 50% מעל התקציב שלך.
אלי גולדשמידט: אין ספק שירושלים זאת העיר שנותנת את השירותים הרפואיים הכי טובים.
יהודה הלוי: גם בשוטף תהיינה בעיות קשות ביותר לבתי החולים הציבוריים.
יהודה הלוי: לי יש 8500 לידות.
יהודה הלוי: בשוטף לידות מפסידות.
יהודה הלוי: הן ודאי מפסידות במרכז על שמטפל בשיעור גבוה של פגים ושיש לו לידות בסיכון גבוה.
יהודה הלוי: כשלי היתה בעיה של לחץ של לידות, אז יצאנו למסעי גיוס תרומות ובנינו ב-20 מיליון דולר מרכז לידות.
אלי גולדשמידט: יהודי בפלורידה הרבה יותר נעים לו לתרום לירושלים מאשר לבאר-שבע או לטבריה.
יהודה הלוי: כן, אבל היהודי העשיר בפלורידה זה האדון הריסון שגר מול איכילוב וטופל באיכילוב.
יהודה הלוי: התשתיות ממומנות כולן מכספי תרומות.
יהודה הלוי: כאשר אי אפשר להשתמש יותר בC.T , אני צריך להשיג תרומות בשביל לממן אותו.
יהודה הלוי: השאלה היא אם בראייה של המדינה, אחרי 52 שנה, הכל יכול ליפול על כתפי האירגונים הוולונטריים האלה, שכמו שאמרו פה קודמי הם לא יתנו כסף לא למשכורות, לא לתשתיות, לא למטבח כי אלה דברים שלא יכולים לשאת את השם שלהם.
צבי שטרן: בגלל שאנחנו נמצאים במצב רע אנחנו בתוכנית הבראה.
צבי שטרן: אני מצטרף לכל מה שאמרו פה קודמי.
צבי שטרן: בתי החולים הירושלמיים הם יתומים.
צבי שטרן: אין לנו לא אבא, שזה הממשלה, ולא אמא, שזה קופת חולים.
ויצמן שירי: כמה מיטות יש בכל ירושלים?
יהודה הלוי: 1800.
ויצמן שירי: מה היקף האוכלוסייה שאתם משרתים אותה?
יהודה הלוי: 750 אלף.
צבי שטרן: גידול האוכלוסייה בירושלים הוא בין הגדולים בארץ.
צבי שטרן: אין לזה תשובה במספר המיטות שיש בירושלים.
צבי שטרן: ירושלים, כמו שאמרתם קודם, זאת עיר מאוד מרכזית.
צבי שטרן: אנחנו מטפלים בהרבה נפגעים מפעולות איבה.
צבי שטרן: אחת הבעיות שלנו זה חדרי מיון.
צבי שטרן: יש לנו חדרי מיון שמועסקים בתקופה האחרונה כל הזמן.
צבי שטרן: התשתיות של בתי החולים נבנו מזמן.
צבי שטרן: בית החולים בעין-כרם נבנה בשנות ה-50 ונפתח בתחילת שנות ה-60.
צבי שטרן: אין לנו תקנים של מכבי אש, חשמל, מים.
צבי שטרן: יש לנו את כל הבעיות האלה ואין מי שנותן לנו את הכספים האלה.
צבי שטרן: אנחנו, כמו שערי צדק וכמו בתי חולים אחרים בירושלים, חיים מהתרומות, כאשר לא תמיד התרומות מספיקות.
צבי שטרן: חל איזה שהוא שינוי בתקופה האחרונה במימון הפסיכיאטרייה.
צבי שטרן: כולנו צריכים להיות ערים לזה, מכיוון שתתחלנה להיות בעיות בכל הנושא של פסיכיאטרייה ופסיכיאטרייה של הילד.
צבי שטרן: עד עכשיו קופות החולים שילמו את האשפוז הפסיכיאטרי בבתי החולים הכלליים.
צבי שטרן: לפני כמה חודשים, ב-1 ביולי, חל איזה שהוא שינוי והממשלה, שעד עכשיו לא היתה חברת ביטוח כמו קופת חולים, משלמת עבור הביטוח של חולים פסיכיאטריים.
צבי שטרן: הממשלה, לצערי, כנראה אין לה מספיק כסף לשלם כמו קופות החולים, ומחיר האשפוז בפסיכיאטרייה הוא 703 שקלים.
צבי שטרן: חולה לוקמיה ששוכב בבית חולים הדסה שאנחנו מקבלים עבורו מחיר יום אשפוז מלא, שזה 1500 פלוס שקלים, כשהוא מועבר למחלקה הפסיכיאטרית אנחנו מקבלים עבורו רק 703 שקלים.
אלי גולדשמידט: זה נכון לגבי כל בתי החולים, לא רק אצליכם.
צבי שטרן: יש בעיה עם פסיכיאטרייה של הילד.
צבי שטרן: לדעתי, בשבועות הקרובים תתחיל להיות זעקה ציבורית על כך.
צבי שטרן: התגמול שבית החולים מקבל הוא יותר קטן, מה שמגדיל את הגרעון שלו.
צבי שטרן: קודם עלה הנושא של קיצור השהייה.
צבי שטרן: עושים מאמצים לקצר את השהייה.
צבי שטרן: ככל שהשהייה הממוצעת במיטה מתקצרת, העלות שלה יותר גבוהה.
אלי גולדשמידט: גל, יש לכם תשובות לטענות שנטענו פה לגבי ה-75 מיליון שקל לבתי החולים של קופות החולים ולזה ששערי צדק והדסה לא מקבלים שום דבר?
גל הרשקוביץ: אני מציע לחברים לראות מה לקחה על עצמה הדסה מבחינת ההתייעלות בתקציבי ההוצאה שלה משנת 1997.
גל הרשקוביץ: הדסה עשתה הסכם הבראה לא קל, כאשר מבחינת הצעדים וההתייעלות והפעולות שנעשו היא ביצעה את מה שנדרש ממנה, וזאת למרות כל מיני דברים שלא תלויים בהדסה.
גל הרשקוביץ: אם הדסה תמשיך בצורה הזאת עד סוף 2001 היא תחזור להיות מאוזנת.
רוני מילוא: אסור לשכוח שהדסה זה בית חולים אוניברסיטאי.
רוני מילוא: מנהל בית החולים, שהוא איש מוכשר, הודיע שהוא עוזב את ניהול בית החולים כי הוא לא מוכן להיות אחראי לזה שבית החולים הופך מבית חולים אוניברסיטאי לסתם בית חולים.
רוני מילוא: המחיר של ההתייעלות כפי שציינת זה שבית החולים יהפוך להיות לעוד בית חולים גדול אבל לא אוניברסיטאי.
רוני מילוא: לנו חשוב שיהיו בארץ בתי חולים אוניברסיטאיים.
גל הרשקוביץ: אם תבחן את הצעדים שננקטו, תוכל לראות שלא כולם קשורים להיותו אוניברסיטאי.
גל הרשקוביץ: הוא ימשיך להיות אוניברסיטאי.
משה גפני: מה משרד האוצר קשור לתוכנית ההבראה של הדסה, הרי הוא לא נותן שקל?
גל הרשקוביץ: זה לא נכון.
גל הרשקוביץ: גם בקופות החולים עשו תוכנית והפחיתו בדברים שלא פגעו בשירות.
אלי גולדשמידט: אבל גם בדברים שפגעו בשירות.
גל הרשקוביץ: סך הכל אני לא שומע את הצעקות.
אלי גולדשמידט: אם אתה מוריד, למשל, תקנים למיטה, אז אולי אתה פוגע בבריאות החולה.
גל הרשקוביץ: אמרו לי שכתוצאה מההתייעלות השירות דווקא השתפר.
גל הרשקוביץ: בואו ניקח את בתי החולים ונראה מה קרה להם משנת 1997 עד היום.
גל הרשקוביץ: כל קופות החולים בשנת 1997 ,אל מול גרעון של מיליארד וחצי, אמרו שאין אפילו שקל אחד להתייעל, כאשר אנחנו נמצאים פה היום אחרי התייעלות שלא פגעה פגיעה משמעותית בבריאות הציבור.
גל הרשקוביץ: אם תבדקו מה קרה לאחוזי התמותה תראו שלא היתה בהתייעלות פגיעה.
גל הרשקוביץ: עשו צעדים והגיעו עד הלום במצב טוב.
גל הרשקוביץ: מי שנטל חלק באותם צעדים זה גם בתי החולים של קופת חולים כללית.
גל הרשקוביץ: הם חלק בלתי נפרד.
גל הרשקוביץ: קופת חולים כללית היתה בגרעון של 800 מיליון שקל.
גל הרשקוביץ: גם בתי החולים נשאו בנטל הזה.
גל הרשקוביץ: לעומתם, תראו מה קרה בשנת 1997 לבתי החולים הממשלתיים.
גל הרשקוביץ: עולם אחר.
גל הרשקוביץ: פה אתה רואה ככה ופה אתה רואה ככה.
אלי גולדשמידט: למה אתה לא מתגמל את בתי החולים של קופת חולים על ההתייעלות שלהם?
ויצמן שירי: זה לא סוד שהעולים החדשים מחבר העמים הם אנשים פחות בריאים והרבה יותר מבוגרים.
ויצמן שירי: פתרונות הדיור הקלים ביותר זה בפריפרייה בגלל עלויות המקרקעין.
ויצמן שירי: איך זה שהמספרים לא השתנו כשאיזור מסויים קלט עליה מאוד מבוגרת?
ויצמן שירי: כמה מיטות יש לכם סך הכל?
רמי דיציאן: 5000.
ויצמן שירי: מה התקציב של קופת חולים כללית?
גל הרשקוביץ: 12 מיליארד.
ויצמן שירי: איך זה לבית חולים יש תקציב של 620 מיליון שקל?
ויצמן שירי: למה אני צריך לרוץ בשביל מכשיר אורולוגי לבלינסון.
ויצמן שירי: בבלינסון יש 2 מכשירים כאלה ובסורוקה אין אפילו אחד.
ויצמן שירי: זה מראה את היחס כלפי אלה שגרים באיזורים המרוחקים.
רמי דיציאן: אני מציע שנעלה לדיון את מכשיר הM.R.I .
רמי דיציאן: הגיע הזמן שיהיה בבית חולים סורוקה מכשיר M.R.I.
רמי דיציאן: עכשיו באו עם איזה רעיון לעשות מכרז כדי שאולי איזה שהוא מתקין תריסים שעכשיו עבר לתחום הבריאות יזכה במכרז ויפתח מחלקה בתוך בית חולים סורוקה.
רמי דיציאן: אנחנו לא נכניס ספק חיצוני לתוך חצרי בית החולים.
רמי דיציאן: תושבי באר-שבע יצטרכו להמשיך לנסוע לירושלים ולתל-אביב לM.R.I.
רמי דיציאן: אני חושב שזה הרגע לגמור את הנושא הזה.
אלי גולדשמידט: גל, מה הסיפור של הM.R.I?
גל הרשקובייץ: אין שום סיבה מדוע לא לצאת למכרז ומי שיציע את המחיר הכי נמוך עבור הבדיקה הוא זה שיזכה במכרז.
רמי דיציאן: בתוך בית החולים?
אלי גולדשמידט: למה אתה לא עושה את זה לשירותי מעבדה?
אלי גולדשמידט: פעם היה העניין של C.T בצפון.
אלי גולדשמידט: אנחנו מדברים וקצת צוחקים, אבל מישהו צריך לקבל את הטיפול הזה או את הבדיקה הזאת בM.R.I.
גל הרשקוביץ: תצאו מחר למכרז.
אלי גולדשמידט: כל טיפול של מכשיר בקופת חולים מחייב מכרז?
גל הרשקוביץ: זה מופיע בתקנה.
אלי גולדשמידט: אם זה נוגע לתקנה אז יש לנו בעיה.
אלי גולדשמידט: איך צמחה התקנה הזאת?
אלי גולדשמידט: אני לא זוכר שכתבו בחוק מכשיר M.R.I .
רמי דיציאן: התקנה שגויה.
רמי דיציאן: במקום לכתוב מכשיר M.R.I נייד, שאז יש הגיון שיהיה מכרז, השאירו מכשיר M.R.I בלי המילה נייד.
רמי דיציאן: כל מה שצריך זה לתקן את התקנה ולהוסיף את המילה נייד.
יוסף יצחק פריצקי: האם אתם מתקצבים באופן שווה בית חולים במרכז לעומת בית חולים בפריפרייה?
יוסף יצחק פריצקי: חולה בפריפרייה עולה יותר מחולה במרכז, לדעתי, אלא אם אגף תקציבים יגיד משהו אחר.
אלי גולדשמידט: גל, אני מבקש ממך לבדוק את אפשרות תיקון התקנה.
גל הרשקוביץ: אנחנו רואים מצד אחד את בית חולים הדסה שעושה צעדי התייעלות, את בתי החולים של הקופות שעשו צעדי התייעלות, ומצד שני את בתי החולים הממשלתיים.
גל הרשקוביץ: אין פה אחידות בין כל השחקנים.
גל הרשקוביץ: כל בתי החולים הממשלתיים חיים מאותו מחיר.
רוני מילוא: איך אתה אומר פה בקביעה כל כך חד משמעית שבריאות הציבור לא נפגעה?
רוני מילוא: אתה יודע כמה אנשים קיבלו שטף דם במוח בגלל שהם לא קיבלו כדורים ראויים נגד לחץ דם?
רוני מילוא: איך אתה יכול לקבוע דבר כזה?
רוני מילוא: אתה יודע כמה אנשים חלו בבאר-שבע כי לא היה M.R.I שימצא בזמן גידול שיש להם?
גל הרשקוביץ: לפי הבדיקה של הקופות ב1997 זה גם היה.
רוני מילוא: הכל יכול להיות, אבל מה שבטוח שהאפשרות שזה יקרה בלי M.R.I יותר גדולה מהאפשרות שזה יקרה עם M.R.I.
גל הרשקוביץ: לגבי השאלה איזה בית חולים עולה יותר, אנחנו הרמנו את הכפפה לפני שנה וחצי.
גל הרשקוביץ: אמרנו שצריך להקים צוות חשבונאי שייכנס לכל בית חולים ויראה מה העלויות פה ומה העלויות פה ואז יתן תשובה.
גל הרשקוביץ: 5 מכתבים נשלחו למשרד הבריאות כדי שהצוות ימונה.
גל הרשקוביץ: עד שהצוות מונה לקח זמן.
גל הרשקוביץ: אחרי שהוא מונה צריך לזמן אותו לדיון.
גל הרשקוביץ: אני דוחף ועדיין שום דבר לא זז.
גל הרשקוביץ: אין ספור מכתבים יש במחשב שלי בנושא הוועדה הזאת, כדי שנוכל לקבל תמונה אמיתית.
מיה מוהליבר: בכל בית חולים יש רואה חשבון.
מיה מוהליבר: גל קיבל את כל הדוחות – הן את הדוחות של קרנות המחקר והן את הדוחות של בתי החולים.
מיה מוהליבר: צר לי, אבל את הדוחות הוא קיבל.
גל הרשקוביץ: יש צוות היגוי שצריך למנות אותו.
גל הרשקוביץ: אני לא מסוגל לעשות את זה.
גל הרשקוביץ: לגבי הקופות, בכוונתנו לשבת עם הקופות לגבי תוכניות ארוכות טווח, כי אני מבין את הצורך שלהן.
ישראל חוממה: זה ממש לא נכון.
ישראל חוממה: אתם מחקתם מחוק ההסדרים כל אפשרות לעשות תכנון ארוך טווח.
ישראל חוממה: הדבר הכי מרכזי ששירותי בריאות כללית עומדת עליו ורוצה אותו זה הסכם ארוך טווח.
אלי גולדשמידט: אני בכל זאת שומע התחלה של בשורה בכך שישבו עם הנהלת שירותי בריאות כללית וינסו לבנות מערכת ל-3,4 שנים קדימה בנושא תשתיות.
אלי גולדשמידט: אני שמח לשמוע את זה.
ויצמן שירי: מה לגבי התקציב של סורוקה?
אלי גולדשמידט: הוא נותן את ה-75 מיליון שקל להנהלת קופת חולים.
אלי גולדשמידט: השיקול איך להשקיע את הכסף נמצא בהנהלת קופת חולים, לא אצלו.
אלי גולדשמידט: גם אנשי קופת חולים צריכים לתת דין וחשבון לוועדה כיצד הם מחלקים את הכסף שהם מקבלים.
מרק מימוני: לפני 3 וחצי שנים, גל, ישראל היתה במקום השני בעולם לגבי תוצאות הרפואה.
אלי גולדשמידט: לטובה?
מרק מימוני: לטובה.
מרק מימוני: לפני כ-6 חודשים הארגון העולמי לבריאות פרסם את הנתונים ואנחנו הופענו במקום 18.
מרק מימוני: אני חושב שצריך אולי לקשור את הדברים למימון התקציבי.
אלי גולדשמידט: אני סיכמתי עם גל, בחילופי מבטים, שהוא יבדוק את האפשרות לשנות את התקנה כך שיהיה מדובר על M.R.I נייד.
אלי גולדשמידט: אני מקווה שגל יביא לנו בשורה בנושא הזה.
אלי גולדשמידט: אנחנו נמשיך ונעמיד את נושא הבריאות בראש סדר היום שלנו.
אלי גולדשמידט: אני רוצה לעבור לנושא יש"ע.
אלי גולדשמידט: אני מבקש מד"ר לב, מנכ"ל המשרד ,להציג את הנושא.
בועז לב: כתוצאה מהמצב החדש, נוצרו מספר בעיות של זמינות ונגישות של שירותי בריאות.
בועז לב: צירים ומשכי פינוי התארכו בצורה מאוד משמעותית.
בועז לב: מה שהיה פעם 20 דקות, היום לוקח שעתיים וחצי.
בועז לב: יש צורך במיגון רכבים, מיגון אישי וליווי ואבטחה.
בועז לב: תפעול והבאת סגלים למקומות היישוב זה דבר מאוד בעייתי.
בועז לב: עשוי להיות מצב של בידוד שירותים וצורך באוטונומיה תפעולית.
בועז לב: יתירה מזאת, כתוצאה מהסיטואציה יש מצבי לחץ נפשיים שלא מקבלים מענה.
בועז לב: באופן עקרוני, אנחנו צריכים הרחבה של פריסה והיקף של נקודות ההזנקה באיו"ש.
בועז לב: לצורכי מד"א אנחנו צריכים רכש, מיגון אמבולנסים, מיגון אישי ותגבור כוח אדם.
בועז לב: אנחנו צריכים תגבור שירותי בריאות ורפואה קהילתית באמצעות הקופות, כמו מיגון רכבים, מיגון אישי, אבטחה וליווי, תגבור כוח אדם וסיוע לאי סגירת מרפאות קטנות, בעיקר של קופת חולים לאומית.
בועז לב: אלה עמדו בפני סגירה כחלק מההתייעלות.
בועז לב: לא סגרו אותן, אבל אנחנו זקוקים לסיוע כדי לתגבר את העניין הזה.
בועז לב: אנחנו צריכים תגבור מוקדים רפואיים באיו"ש והערכות חירום בתי חולים.
בועז לב: כתוצאה מהסיטואציה אליה נקלענו, בתי החולים מתגברים את היכולות שלהם, הם קוראים מחוץ לשעות העבודה לסגלים כדי שיהיו מוכנים לטפל בנפגעים.
בועז לב: יש נושא, יחסית קטן, של בריאות הציבור, של אם וילד ומהו המימון הנדרש.
בועז לב: אנחנו מדברים על נקודות הזנקה כ-4 מיליון שקל, כאשר חלק מזה זה ה-3 מיליון שקל שלגביהם הועברה הפנייה התקציבית.
בועז לב: זה היה אמור להתממש עוד טרם האירועים, כאשר רק עכשיו זה מגיע לכלל מימוש.
בועז לב: בעקבות ביקור שערך שר הבריאות באיו"ש, ראינו את צעקתם של התושבים ואת הצרכים המיוחדים ולכן נוצרו עוד מספר נקודות.
בועז לב: תגבור מד"א זה כ-15 מיליון, ותגבור מוקדים זה כ-11 מיליון שקל.
בועז לב: תוספת של 50 אנשי סגל אשר גרים ביהודה ושומרון שאנחנו רוצים לתגמל אותם בגין שירותים וכוננות שהם נתנו.
נחום לנגנטל: סך הכל זה 38 מיליון שקל.
נחום לנגנטל: כמה הפנייה התקציבית?
בועז לב: הפנייה התקציבית של האוצר היא 3 מיליון.
נחום לנגנטל: מה, אתה עושה צחוק?
בועז לב: היא בכלל לא קשורה למה שקרה בינתיים ביהודה ושומרון.
בועז לב: זה פשוט המהירות שבה האוצר דוחף את זה.
יעקב ליצמן: כמה תהיה תוספת, לדעתך?
רוני מילוא: הפנייה שלנו היא 38 מיליון.
רוני מילוא: אם אתה מוריד מה-38 את ה-3 מיליון זה 35 מיליון תוספת.
יוסף יצחק פריצקי: 5 מיליון שירותי חירום ו3 מיליון טיפול באח"מים.
בועז לב: טיפול באח"מים לא קשור לאיו"ש.
אלי גולדשמידט: איזה אח"מים?
בועז לב: מכוחו של החוק יש חברי כנסת ותיקים, שופטים, נושאי משרות, שבזמנו היו זכאים לשירותי בריאות מעבר למה שחוק ביטוח בריאות ממלכתי הבטיח להם.
אלי גולדשמידט: אני רוצה להבהיר לכל מי ששומע שזה לא חל על חברי הכנסת דהיום.
אלי גולדשמידט: תמיד אומרים לנו שיש לנו שירותי רפואה חינם.
אלי גולדשמידט: אני מציע שנאשר את הפנייה התקציבית, שמספרה 345.
אלי גולדשמידט: צריך לזכור שזה רק חלק קטן מהסכום.
אלי גולדשמידט: גל, מה אתם עושים בעניין הזה?
גל הרשקוביץ: נדרש דיון פרטני בכל הנושא הזה.
גל הרשקוביץ: מבחינתי, אפשר אפילו היום לשבת עם המשרד.
גל הרשקוביץ: מעבר לזה, צריכה להיות פה התייחסות כוללת למצב, כמו למשל הנושאים של מיגון מבנים שצריכים למצוא מענה במשרד הביטחון.
אלי גולדשמידט: אני מציע שתקיימו את הישיבה הזאת בדחיפות גם עם נציגי משרד הביטחון.
גל הרשקוביץ: הממשלה צריכה לקיים דיון רוחב כוללני מה עושים ואיך מחלקים.
אלי גולדשמידט: יש פה רגישות מאוד גבוהה לתושבים שחיים ביש"ע שנמצאים בסכנה הרבה יותר גדולה מאשר שאר אזרחי מדינת ישראל.
אלי גולדשמידט: חלק מתחושת הביטחון זה גם הזמינות של שירותי הבריאות.
אלי גולדשמידט: זה קודם אולי לצרכים אחרים שנובעים מהמהומות.
גל הרשקוביץ: אני לא יכול להחליט.
רוני מילוא: אני נפגשתי עם נציגות של מועצת יש"ע אצלי במשרד.
רוני מילוא: לא הסתפקתי בפגישה הזאת ו-3 ימים אחרי זה נסעתי לביקור בחברון, באפרת ובעותניאל.
רוני מילוא: המצב שם מורכב.
רוני מילוא: יש את הבעיות המיידיות של טיפול רפואי במקרה שקורה משהו, שזה אמבולנסים ממוגנים, שכפ"צים לעובדי האמבולנסים וכו', ויש את הבעיות הפסיכולוגיות.
רוני מילוא: בישובים שאין בהם רופא אנחנו רוצים להציב רופא בתורנות.
רוני מילוא: להביא אותו זה עולה כסף.
רוני מילוא: יש בעיה של סיוע פסיכולוגי לילדים ולמבוגרים שנמצאים תחת הלחץ הזה.
יעקב ליצמן: למה אתה צריך לטפל בזה?
רוני מילוא: כי משרד הבריאות אחראי על נושא הפסיכולוגיה.
רוני מילוא: יש פה סידרת דברים שאנשי יש"ע ביקשו.
רוני מילוא: אני לא חושב שיש מספיק מודעות במערכת הממשלתית לנושאים האלה.
רוני מילוא: אני הייתי בביקור שלי השר הראשון שביקר ביהודה ושומרון מאז תחילת האירועים שהיו שם.
רוני מילוא: אם ישאלו אותי למה לא פניתי לאוצר עוד קודם על מנת להתחיל לדון איתם על העניין, אז אנשי יש"ע כן פנו, אבל הדברים לא הסתדרו כפי שהם צריכים להסתדר.
רוני מילוא: הבעיות של התקציב הן בעיות גדולות מאוד.
רוני מילוא: אני ביקשתי כשהממשלה אישרה 4 מיליארד שקל למגזר הערבי חלק קטן גם לבעיות של יהודה ושומרון.
שלמה פילבר: אנחנו, מצד אחד, מטפלים בכל המשמעויות הרחבות כמו בעיות של פרנסה, של בתי ספר, ומצד שני, במשמעויות הרגעיות, שזה הצלת חיים.
שלמה פילבר: צה"ל לא עשה שום חשבונות ואת ה-14 מיליון שקל הראשונים שנועדו להציל חיים הוא הוציא מייד.
שלמה פילבר: כאשר אני מדבר על הצלת חיים, אני מדבר על הצלת חיים של אזרחים ושל חיילים.
שלמה פילבר: במקרה של מד"א ושל אמבולנסים, מערך האמבולנסים האזרחי שמפעילים אותו המועצות ביהודה ושומרון הוא מערך הרפואה של צה"ל.
שלמה פילבר: חיילי צה"ל שנפגעים באל-חאדר, בשדמה או בכל מקום אחר, האמבולנסים שלנו מפנים אותם.
שלמה פילבר: הגענו למצב אבסורדי שבצומת איו"ש יושב גדוד של חיילים, כולם ממוגנים, עם ג'יפים ממוגני ירי, ומגיע הצוות של בית אל באמבולנס לבן, לא ממוגן, בלי שכפ"צים וקסדות לחובשים, והם אלה שצריכים לפנות את החיילים.
שלמה פילבר: אני מבקש, עד כמה שזה אפשרי מבחינת הפרוצדורה, שזה יהיה בנוהל הכי מזורז והכי מהיר, לפחות לגבי כל המרכיבים של מצילי חיים.
אלי גולדשמידט: אין לנו פרוצדורה שאנחנו יכולים לכפות את העניין הזה.
אלי גולדשמידט: אנחנו יכולים לתבוע מהממשלה לקדם את הנושא הזה.
אלי גולדשמידט: אם הממשלה תענה לנו, זאת שאלה שעומדת במבחן כל יום מחדש.
אלי גולדשמידט: אנחנו בכל זאת נמשיך ונעקוב אחרי העניין.
אלי גולדשמידט: אני מבקש מגל להכנס מיידית לדיון גם עם נציגי משרד הביטחון, גם עם נציגי משרד הבריאות ושתוך שבועיים ימים נקבל תשובה איפה העניין הזה עומד, בראש וראשונה הנושא של מד"א.
אלי גולדשמידט: אנחנו בהחלט תומכים באופן מלא בגישה שבוטאה כאן על ידי שר הבריאות.
אלי גולדשמידט: אני בטוח שאני מייצג בעניין הזה את כל חברי הוועדה באשר הם, על כל סיעותיהם השונות.
אלי גולדשמידט: אני מציע שנצביע בחיוב על הפנייה התקציבית שמספרה 345.
אלי גולדשמידט: מי בעד פנייה 345, ירים את ידו?
אלי גולדשמידט: בעד – רוב
אלי גולדשמידט: חוק הלוואות לדיור (תיקון –זכאות לדיור ציבורי).
אלי גולדשמידט: הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – זכאות לדיור ציבורי), התש"ס-2000.
יעקב ליצמן: אנחנו מדברים על זכאות לדיור הציבורי.
יעקב ליצמן: המצב היום לא מאפשר למי שיש לו תעודת זכאות לקבל דירה בעמידר.
יעקב ליצמן: הצעת החוק שלי מציעה שכל מי שיש לו תעודת זכאות ולא ניצל אותה, יוכל לקבל דירה בדיור הציבורי מעמידר.
אלי גולדשמידט: אתה אומר שמי שלא ינצל את זה כזכאות למשכנתא או כהלוואה לדיור, יוכל להמיר את זה בזכות לדיור בשכירות.
יעקב ליצמן: ברגע שהוא מממש את המשכנתא, הוא אוטומטית יוצא מעמידר.
אלי גולדשמידט: אתה אמרת שאין פה עלות תקציבית.
יעקב ליצמן: מי שיש לו היום תעודת זכאות לא יכול לקבל דירה בעמידר.
מיכאלה גרזון: אנחנו מתנגדים להצעה.
מיכאלה גרזון: כפי שידוע, יש תור גדול של זכאים, של חסרי כל שממתינים לדירה בשיכון הציבורי.
מיכאלה גרזון: אנחנו לא יכולים לאפשר לכל אחד שרוצה לבוא ולקנות דירות בדיור הציבורי.
יוסף יצחק פריצקי: אסור היה להעביר את חוק הדיור הציבורי רק בגלל זה.
שי יפתח: אי אפשר לתת זכאות לכל אחד כי זה יצור תור של אלפי אנשים כל שנה שיחכו לדירה.
אלי גולדשמידט: איך שלא יהיה, צריך לשנות ולכתוב "זכאי שלא מימש את זכאותו".
סמדר אלחנני: חבר הכנסת ליצמן, חסר פה אומדן העלות של החוק הזה.
סמדר אלחנני: אתה צריך לזכור גם
יעקב ליצמן: אנחנו מדברים על הדירות שישנן.
יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שצריך לקיים דיון מקיף במצב הדיור הציבורי, כי אסור שאנשים במדינת ישראל יהיו בלי קורת גג.
יוסף יצחק פריצקי: אני לא מדבר על בעלות, אני מדבר על שכירות.
משה גפני: אין סיוע בשכר דירה, בגלל שמשרד האוצר ביטל את זה למשפחות חד-הוריות, לאברכים ולעולים חדשים.
יצחק כהן: כל שנה יש נסיון לבטל את שכר הדירה האוטומטי למשפחות חד-הוריות שצברו 1400 נקודות.
אלי גולדשמידט: בעד – 9
אלי גולדשמידט: הצעת החוק אושרה לקריאה ראשונה.
יעקב ליצמן: עובד שעובד באופן לא חוקי, אין שום סיבה להכיר בעבודה שלו לצורכי מס הכנסה.
אלי גולדשמידט: אני חושב שיש המון בעיות בהצעת החוק הזאת.
אלי גולדשמידט: בעד – 7
יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש רוויזיה.
שלום שמחון: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.
שלום שמחון: הנושא הראשון – פניית החשב הכללי לוועדת הכספים בעניין חברת מפעלי מתכת קדמני בע"מ.
אבי דור: בחודש אוגוסט העביר החשב הכללי פניה לוועדת הכספים בקשר לסיוע למפעלי מתכת קדמני.
אבי דור: הסיוע כלל הלוואה תקציבית של 2 מיליון שקלים, שעד היום לא בוצעה, כי היינו במגעים עם החברה.
אבי דור: לפני כשבוע הוצע לנו הסדר אחר שלא כולל את ההלוואה.
אבי דור: מפעלי קדמני חייבים למדינה 12 מיליון שקלים בשטר הון.
אבי דור: הם הציעו הסדר שאומר שעל כל שקל שהם ישלמו המדינה תמחק שקל, והם מוותרים על ההלוואה התקציבית של 2 מיליון שקל, שאושרה להם בוועדה בפניה הקודמת.
אנה שניידר: אין להם הסדר תשלומים?
זיוה בר-יוסף: הכוונה של שטר הון היא שהם יוכלו לפרוע אותו ברגע שיהיה להם הכסף.
זיוה בר-יוסף: הם אמורים לעמוד בתשלומי ריבית והצמדה.
אבי דור: נתנו להסדר הזה תקופה של 36 חודשים.
אבי דור: לאחר התקופה הזאת הם אמורים לחזור לתנאים הקודמים.
איוור קרשנר: מה קורה אם הם לא ישלמו?
אבי דור: החוב ימשיך לצבור ריבית.
סאלח טריף: מפעלי קדמני נמצאים במצב קשה מאוד כבר תקופה מאוד ארוכה.
סאלח טריף: לצערי עד עכשיו האוצר לא השכיל לגמור את העניין הזה.
סאלח טריף: במפעלי קדמני פוטרו עשרות עובדים.
סאלח טריף: צריך לזכור שהעובדים האלה גרים באזור מוכה אבטלה וזה מוסיף למצב הקשה באזור.
סאלח טריף: זה היה מפעל הדגל של העדה הדרוזית.
סאלח טריף: לגבי שטר ההון – אי אפשר היה לגבות את שטר ההון, כי מצב החברה היה כזה שלא איפשר לגבות את הכסף.
סאלח טריף: לכן ניסינו להציע הסדרים וההצעה האחרונה שגובשה היא כפי שהציג נציג האוצר.
סאלח טריף: אני מקבל את ההצעה הזאת, אך אני מבקש שההסדר יהיה לחמש שנים ולא לשלוש שנים כפי שמוצע, כי בכל מקרה החוב לא נמחק ותמשיך להיות ריבית והצמדה, אבל אם החברה לא תוכל במשך שלוש השנים האלה לפרוע את חובה, שתהיה לה אפשרות למשוך את זה יותר.
סאלח טריף: אני מניח שאם לחברה יהיו מקורות לכסות את החוב, אם התחזיות של החברה אכן יתממשו, זה ייעשה לאחר זמן קצר יותר.
סאלח טריף: דרך אגב, העבודה שניתנה להם היא באמצעות הטורקים והגרמנים שקיבלו מאיתנו מכרזים.
סאלח טריף: העניין הזה הוא קריטי, כי אם זה יתעכב חודשיים-שלושה, אז כאילו ההסדר הזה בטל ואז החברה תיקלע שוב לקשיים שהיא לא תוכל לצאת מהם.
סאלח טריף: ההסדר הזה משדר לחברות ולבנקים הבראה של המפעל הזה, דבר שמאוד חשוב לפעולתה.
יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש שהוועדה תשמע את המפרק הזמני של המפעל.
יוסף יצחק פריצקי: התפרסמו לאחרונה בעיתונות הערות מאוד מעניינות וכן דוחות מפרק שהוגשו לבית המשפט.
יוסף יצחק פריצקי: המפרק – שהוא Officer of the court - טוען שנעשו מעשים שלא ייעשו בחברות האלה.
יוסף יצחק פריצקי: המפרק טוען שיש חברה מסוימת של העובדים ויש חברה מסוימת אחרת של הרכוש ושנעשתה הברחת נכסים.
יוסף יצחק פריצקי: לפני שאני מחליט, אני מבקש לשמוע את מי שמונה על ידי בית המשפט להיות מפרק או לפחות שהדוח שלו יהיה לפני חברי הוועדה.
שלום שמחון: ועדת הכספים בראשותו של אלי גולדשמידט קיימה כבר כמה ישיבות בנושא והיו גם דיונים בתת-ועדה.
סאלח טריף: אתה צריך לבוא אל השטח ולראות מה המצב.
יוסף יצחק פריצקי: אני מבין את המשמעות הפוליטית לגביך.
סאלח טריף: איזה משמעות פוליטית?
סאלח טריף: זה מפעל שמפרנס את המשפחות בעדה הדרוזית.
יוסף יצחק פריצקי: עם כל הכבוד הראוי, אני רוצה לדעת מה עשה מנהל המפעל, איזה הון הוא הביא ומה נעשה.
יוסף יצחק פריצקי: הדבר הזה נמצא בהליכים משפטיים ואנחנו צריכים לדעת את כל הפרטים.
סאלח טריף: אני מבין שאתה רוצה שעוד מפעל יתמוטט בגליל.
שלום שמחון: הפניה שמונחת לפנינו היא של סגן בכיר לחשב הכללי.
שלום שמחון: אני מאמין שהוא עשה את כל הבדיקות שאתה מדבר עליהן.
יוסף יצחק פריצקי: אפשר לשאול אם סגן בכיר לחשב הכללי קרא את דוח המפרק, ישב איתו ובדק את העניין?
יעקב ליצמן: אני בטוח שכן.
סאלח טריף: היו על כך דיונים.
יוסף יצחק פריצקי: אני מבין שהיו דיונים, אבל אני רוצה לדעת את הדבר הזה.
יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שצריך לברר את כל הפרטים.
יעקב ליצמן: אתה חושד בסגן בכיר לחשב הכללי שהוא לא קרא דוח של מפרק לפני שהוא מעביר פניה לוועדת הכספים?
יוסף יצחק פריצקי: ההסדר הזה נעשה בהמלצת שר האוצר?
אבי דור: ההסדר הזה נעשה, כי אנחנו חושבים שהוא גם טוב למדינה, כי כך נצליח לגבות חלק מהחוב הזה.
אבי דור: מבחינה מקצועית לא היינו מציעים אותו אם לא היינו מאמינים בו.
אבי דור: אנחנו מאמינים שבדרך הזאת גם נצליח אולי לתת חיים למפעל הזה שמעסיק עובדים מהמגזר הדרוזי ואולי גם נצליח לגבות חלק מהחוב שהחברה חייבת למדינה.
עופר חוגי: לא מזמן הוחלט לתת להם הלוואה.
אבי דור: הם מוותרים על ההלוואה.
אבי דור: על פי ההסכם, על כל שקל שהחברה תחזיר למדינה, המדינה תמחק שקל משטר ההון.
אבי דור: נכון לעכשיו ההסדר הזה יהיה תקף ל-36 חודשים.
אבי דור: בתום התקופה הזאת, היתרה של שטר ההון חוזרת לתנאים המקוריים.
עופר חוגי: האם יש בקשר לזה חוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה?
עופר חוגי: אנחנו נתמוך בבקשה הזאת, אבל חשוב לי לדעת את כל הפרטים.
אמנון כהן: אם האוצר נכנס כבר לעובי הקורה והסכים, סימן שביררו את הכל הפרטים.
סאלח טריף: היו הרבה דיונים בנושא הזה.