GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואב ערמוני: לגופן של התקנות, אנחנו חושבים שהגענו בתקנות הקיימות לאיזון הראוי בין כל הצדדים הנוגעים בדבר.
יואב ערמוני: זה איזון כזה שאף אחד לא יכול להיות מרוצה ממנו, כי מצב של מחסור הוא לא מצב שמישהו יכול להיות מרוצה ממנו.
יואב ערמוני: אני חושב, עם זאת, שהתקנות האלה, במתכונתן הנוכחית הן מאוזנות, ולמרות ששמענו וקיבלנו הערות מחברות הגז לגבי שינויים כאלה ואחרים, החלטנו, בסופו של דבר, להישאר במתכונת הקיימת.
יואב ערמוני: אנחנו לא רוצים להפר את הסדר עד שהדברים יסתדרו.
יעקב ליצמן: אנחנו, בדיון הקודם, שינינו את סעיף 6, שבעת מחסור יפרישו יצרני הגז – אתם ביקשתם 3 אחוז, ואנחנו העלנו ל- 4 אחוז.
יעקב ליצמן: מה עם זה?
יעקב ליצמן: קודם כל – מה זה עשה?
יעקב ליצמן: האם זה שינה משהו, או לא?
יעקב ליצמן: ושנית – מה אתם רוצים עכשיו?
יואב ערמוני: שוב אני אומר: החודשים האחרונים היו חודשי קיץ.
יואב ערמוני: אלה הם לא חודשים שבהם יש מחסור.
יואב ערמוני: בנוסח הנוכחי כתוב 4 אחוז, ואנחנו מבקשים שזה יישאר 4 אחוז, אנחנו לא רוצים לשנות.
אבי פרל: אני מנסה ליישם את הרפורמה במשק הגז בישראל.
אבי פרל: אני מרגיש שאני עושה מצווה.
אבי פרל: לא ברור לי מכוח איזו מחשבה או איזה כיוון מדבר מר ערמוני.
אבי פרל: יש לי תחושה שאנחנו פה שוב נפגשים, הכלבים נובחים והשיירה עוברת.
אבי פרל: הרי ברור ששום דבר לא ייעשה.
אבי פרל: גם בפעם הקודמת -אנחנו הלכנו, אתם קיבלתם את ההחלטות, ושום דבר דרסטי לא נעשה.
אבי פרל: יש לי תחושה שגם לא ייעשה.
אבי פרל: לא נצליח לעשות פה איזשהו מהלך שבאמת יישם את הרפורמה.
אבי פרל: אני רוצה לתת דוגמה אחת, קטנה.
אבי פרל: בפעמים הקודמות אמר מנהל מינהל הדלק שהוא מבקש אפשרות לדבר על מהלך של מעבר לכוחות מ- 450 טון ומעלה, כי אין לו זמן להתעסק עם לקוחות קטנים.
אבי פרל: נוצר מצב שבו אנו רואים שיש בשוק הגז תנועה של לקוחות, שעוברים מחברה לחברה.
אבי פרל: על כך מצביעים, פחות או יותר, כל החברות – גם הקטנות וגם הגדולות.
אבי פרל: נוצר מצב שהרפורמה לא יכולה להיות מיושמת, רק בגלל נקודה אחת: העבר, המשקעים, וכל מה שקרה במשך 50 שנה.
אבי פרל: ארבע חברות הצליחו לקבל מהמדינה מקומות אחסון כמו שיש להם, כי הרי המדינה נתנה את זה ומימנה את זה על חשבונה.
אבי פרל: הם קיבלו והשמינו ברמה כזו גדולה, כי בפערי מחירים של כמעט אלף אחוז זה מה שקורה.
אבי פרל: הם בנו, התבססו ומצאו להם מקום בשוק הגז בקרטל מחולק ונכון.
אבי פרל: אנחנו, החדשים, כאשר נכנסנו לתחום הזה ליישם רפורמה, אסור לנו להתעלם מהעבר.
אבי פרל: העבר הוא הדבר שצריך לעמוד נגד עינינו.
אבי פרל: אני מבקש את תיקון המעוות.
אבי פרל: מה הוא התיקון שאני מבקש?
אבי פרל: – לעזור עכשיו לחברות הקטנות ליישם את הרפורמה הזו בצורה שהיא פשוטה, ולא מסובכת.
אבי פרל: אני לא בא לבקש מהמדינה כסף כדי לבנות אתר אחסון ואתר מילוי וכל מה שמשתמע.
אבי פרל: לא זה מה שאנו מבקשים.
אבי פרל: אנחנו מבקשים, בסך הכל, לתת לנו גז בעיתות המצוקה.
אבי פרל: הגז הוא דבר מאד עונתי.
אבי פרל: השימוש בגז, במדינת ישראל וברוב העולם, השימוש בו הוא בחורף, ופחות בקיץ.
אבי פרל: הצריכה שלו הרבה יותר גדולה בחורף.
אבי פרל: בכל פעם שאנו מדברים על התקנות, אותן תקנות מתייחסות גם לקיץ וגם לחורף.
אבי פרל: בקיץ אנחנו צריכים לדווח בחתימת רואה חשבון.
אבי פרל: מס הכנסה לא דורש מאתנו דו"חות כל חודש או חודשיים.
אבי פרל: פה מבקשים מאתנו דברים שגם גורמים לנו לנזקים, ושהם גם בלתי אפשריים.
יעקב ליצמן: מה הם הנזקים?
אבי פרל: אנחנו צריכים לקבל חתימה של רואה חשבון על כל דו"ח.
יעקב ליצמן: בכל ארגוני התרבות גם מבקשים דו"ח של רואה חשבון.
יעקב ליצמן: אתה מתנגד להאריך את התקנות?
אבי פרל: ודאי, ואני מבקש לתת לנו 30 אחוז מכמות הייצור של בתי הזיקוק.
יעקב ליצמן: כמה זה היום?
אבי פרל: היום זה פחות מ- 4 אחוז.
אבי פרל: אני לא יודע מי נחשבת לחברה גדולה ומי לקטנה, אבל זה יכול להגיע גם ל- 8 אחוז.
אבי פרל: אני לא יודע מה החלוקה.
אבי פרל: אני חושב שבחברות הקטנות, בלי "אובק", אנחנו משהו בסביבות 4 או אולי 5 אחוז מכמות הייצור של בתי הזיקוק.
אבי פרל: מה קרה?
אבי פרל: – כפי שאמרתי, חברות הגז הגדולות שמנו במשך השנים, בצורה שהיא בלתי חוקית, על ידי קרטל ותיאום מחירים, בפערי מחירים ענקיים.
יעקב ליצמן: שאלתי אותך בישיבה הקודמת אם הגשת תלונה נגד הקרטל, ואמרת שלא.
אבי פרל: עניתי לך, ורשום בפרוטוקול שהגשתי.
יעקב ליצמן: מה קרה בחצי השנה מאז?
יעקב ליצמן: אבי פרל: שום דבר לא נעשה.
יעקב ליצמן: אולי הממונה על ההגבלים העסקים בדק ולא מצא?
אבי פרל: אז שייתן דו"ח.
אבי פרל: מבקר המדינה כתב בספרו שמינהל הדלק ומשרד התשתיות לא עשו כלום לטובת הרפורמה ולטובת התחרות.
אבי פרל: אני לא יודע מה הממצאים של ד"ר דוד תדמור.
אבי פרל: אולי באמת הוא לא מצא דבר.
אבי פרל: אני רוצה לומר שאני מאשים שיש קרטל, ואם ד"ר תדמור לא מצא את זה, אני מציע לתבוע אותי על הוצאת דיבה.
אבי פרל: אני טוען שיש קרטל.
אבי פרל: אני מאשים את הרשויות ואת החברות הגדולות בקרטל.
אבי פרל: אני מתנגד לעצם התקנות כפי שהן.
אבי פרל: הן בלתי נסבלות, כי לחברות הגז הקטנות אין מקומות אחסון.
אבי פרל: יש שיווק.
אבי פרל: יאמרו לנו לייבא.
אבי פרל: לחברות הגז הגדולות יש את המשאבים, יש האפשרויות לייבא, ולאחסן.
אבי פרל: לנו, לחברות הקטנות, אין.
אבי פרל: פערי המחירים נמצאים דווקא אצל החברות הגדולות, לא אצלנו.
אבי פרל: הגז מחולק למספר חלקים: לקוחות בגז מרכזי, שזה העיקר במדינת ישראל, שהאספקה אליהם על ידי מונה.
אבי פרל: הם משלמים 800 אחוז פער, וניתן לבדוק את זה.
אבי פרל: מדוע?
אבי פרל: – כי התנודתיות בגז המרכזי היא מאד קשה.
אבי פרל: קשה מאד לשכנע 50 דיירים בבניין ברוב של 51 אחוז שיוכלו לעבור אלינו.
אבי פרל: את זה השכילו להבין חברות הגז הגדולות, שהן מחזיקות את הלקוחות האלה, כבולים בשלשלאות, והם משלמים שם פער מחירי גז אסטרונומי.
אבי פרל: אנשים מסכנים במדינת ישראל משלמים פער של בין 600 ל- 800 אחוז, ואפילו יותר.
אבי פרל: אחרי כן מגיעים לכאן ומבקשים שלא נקבל גז, כי אם אנחנו רוצים להעביר לקוחות, התנודתיות לחברות הקטנות היא יותר במיכלים ולא בגז מרכזי במונה, כי אדם, בעל דירה, יכול להחליט על מעבר מחברה לחברה.
אבי פרל: התנודתיות היא גדולה יותר, במקרים כאלה, וגם התחרות.
אבי פרל: בקשר להקצבות – ועל כך אנו מדברים.
אבי פרל: לא די בכך שהורידו לנו את פער הגידול שהיה בתקנות מ- 20 אחוז ל- 10 אחוז בישיבה הקודמת, עוד הורידו לנו מ- 4 ל- 3.
יואב ערמני: ה- 3 וה- 4 אחוז עליהם מדובר לא מתייחס לאף אחד מהחברות, אלא לאלה שעוד לא קמו.
יואב ערמני: זה לטובת מעין קופה קטנה שאם תקום מחר חברת גז ותרצה הקצבה, שיהיה למנהל מינהל הדלק שרוצה רפורמה מאיפה לתת לה.
אבי פרל: מה אתה בעצם אומר?
אבי פרל: – שאתה לוקח מ- 3 ל- 4 אחוז, והקטינו את כמות הגז שיש למנהל לחדשים, ואם אין חדשים, יכולים לחלק את זה לחברות הקטנות.
אבי פרל: אין על זה תגובה.
עופר חוגי: איך הוא יכול לחלק?
אבי פרל: על פי בקשה.
עופר חוגי: אם מישהו יפתח מחר חברה?
אבי פרל: מנהל מינהל הדלק יודע מי פותח חברה, כי יש קריטריונים מאד קשים.
אבי פרל: הוא יכול לתכנן את זה לתקופה הרבה יותר ארוכה אם מישהו יפתח חברה.
אבי פרל: לא ייתכן שתהיה פה רפורמה במדינה, כל עוד חברות הגז הגדולות יכולות לייבא גם את הגז, כי הן ערוכות.
אבי פרל: יש להן גם אפשרות אחסון, יש להם גם אפשרות מימון, והן חברות מאד עשירות שיכולות להרשות לעצמן את הדבר הזה.
אבי פרל: אנחנו, כחברות גז קטנות מבקשות תיקון.
עופר חוגי: מה ההבדל בין המחיר של היבוא לבין המחיר של בתי הזיקוק?
אבי פרל: יש איזשהו פער, והיום הוא מצטמצם, הוא לא פער גדול.
אבי פרל: אם הפער הוא 200 דולר לטון, תבין מה קרה: "פזגז" מייבאת אולי 5 אחוז מכלל הייצור שהיא מקבלת מבתי הזיקוק.
אבי פרל: קח את הפער הזה של 200 דולר, ותחלק אותו בכל הכמות – זה בטל בשישים.
אבי פרל: תבין מה קורה: הם מייבאים כמות קטנה, לעומת מה שהם מקבלים מבתי הזיקוק.
אבי פרל: כמות הגז שהם מייבאים היא קטנה, וגם אם זה עולה יותר, תחלק את זה בכל הכמות שהם מקבלים מבתי הזיקוק – התוספת היא קטנה, זניחה.
אבי פרל: ישנו מצב שהיום הסוכנים של "פזגז" לא רוצים להמשיך ולעבוד עם "פזגז", כי עושקים אותם.
אבי פרל: זה כתוב בעיתונים.
אבי פרל: אני רוצה לומר שאם ישנו סוכן כזה, שרוצה לעבור לחברת גז חדשה, נניח אלי, אני לא יכול לתת לו גז ללקוחות שלו, כי אני לא יכול לקבל גז בבתי הזיקוק.
אבי פרל: יש לי הקצבה שם.
אבי פרל: אני מבקש שתהיה בתקנה התייחסות למקרה של העברת המכסה עם הלקוח.
אבי פרל: אם שכונה בירושלים צורכת כמות מסוימת של גז, והיא רוצה לעבור לחברת גז חדשה, אני מבקש שההקצבה של הלקוחות תעבור עם הלקוחות.
אבי פרל: לא ייתכן מצב שהלקוחות יעברו לחברות גז חדשות וההקצבה תישאר אצל החברות הישנות.
אבי פרל: אני מבקש לתת לנו הגנה מתקנת מבתי הזיקוק לחברות הגז החדשות, כי מדובר רק על שלושה חודשים של חורף – על מנת לעזור לנו ליישם את הרפורמה.
פנחס בידרמן: אני אתייחס לתקנות ולא לדברים שנאמרו.
פנחס בידרמן: את העמדות שלנו הבענו בנושא מספר פעמים.
פנחס בידרמן: אני חושב שיש פה אי צדק, שאני לא מסוגל להבין את ההגיון שלו – בעיקר בנושא שקשור לתגמול החברות הקטנות.
פנחס בידרמן: מדובר על חברות שעובדות בתחום כבר עשר שנים.
פנחס בידרמן: השר שוחט בהחלטתו כותב בפירוש: "יש להדגיש כי במרבית חודשי השנה לא מורגש מחסור..." ובאותם חודשים של השנה – מי מונע מחברה קטנה להיות גדולה?
פנחס בידרמן: כשטוענים נגדנו ומדברים על מרווחי שיווק שהם לא בדיוק מדויקים, מסתבר שכאשר רוצים להתחרות, אך לא רוצים להתחרות באמת - -
יעקב ליצמן: בישיבה הקודמת, העלנו מצב שאזרחים התארגנו ודרשו הורדת מחיר, ולפתע, החברות הגדולות הורידו מחיר.
אבי פרל: הם עושים את זה נקודתית.
אבי פרל: נקודתית הם מורידים מחיר.
יעקב ליצמן: לכן השאלה היא האם הפער הוא כזה, או שיש מספיק מרחב להורדת מחירים בעוד נקודות.
פנחס בידרמן: אדוני שאל את השאלה הזו כבר בפעם הקודמת.
פנחס בידרמן: ענינו את אותה תשובה כפי שאענה כרגע: ברור לחלוטין שכחלק מתהליך של רפורמה, מה שמעניין, לדעתי, את הצרכנים, זה לקבל סל שירותים טוב יותר, ובין היתר גם מחיר טוב יותר.
פנחס בידרמן: מדובר גם על זמינות, גם על אמינות, גם על בטיחות, וכן גם על מחירים.
פנחס בידרמן: זו חבילה שלמה.
פנחס בידרמן: מה שמקבלים מאתנו הוא לא רק מחיר.
פנחס בידרמן: מקבלים חבילת שירותים שלמה.
פנחס בידרמן: במסגרת חבילת השירותים האלה, המחיר משחק תפקיד רציני בהחלט.
פנחס בידרמן: תלוי, כמובן, מי הוא הלקוח.
פנחס בידרמן: יש מקומות באזורים רבים ברחבי הארץ שהצריכה שלהם, או ההוצאה הממוצעת למשק בית בגין גז לא עולה על 250 או אולי 300 שקל לשנה, שזה כ- 20 שקל בחודש.
פנחס בידרמן: האנשים האלה אדישים לחלוטין לתחום המחיר.
פנחס בידרמן: זה לא מעניין אותם, גם אם המחיר יעלה במאה אחוז.
פנחס בידרמן: כשמישהו מוציא 20 או 25 שקלים בחודש – ואלה הם עיקר הצרכנים בגז המרכזי, לפחות ב "פזגז" – הם ממילא אדישים למחיר.
פנחס בידרמן: מה שחשוב להם זה זמינות, בטיחות, יעילות, אמינות.
פנחס בידרמן: לעומת זאת, במקומות אחרים כמו בירושלים, ההוצאה הממוצעת היא הרבה יותר גדולה, אבל יש גם אלטרנטיבה.
פנחס בידרמן: אם אותו אדם לא היה צורך את הגז שלו, הוא היה משלם סכום דומה עבור סולר.
פנחס בידרמן: זו לא הוצאה נוספת.
פנחס בידרמן: הוצאות האנרגיה בירושלים גבוהות יותר.
פנחס בידרמן: לגבי התקנות עצמן – לאחר כל השנים, שבהן הסתבר, על פי נתונים שמתפרסמים מידי פעם, שבסך הכל חברות הגז החדשות לא עולות על 6, 7 או מקסימום 10 אחוז מנתח השוק.
פנחס בידרמן: אלה הם סדרי הגודל.
פנחס בידרמן: זה מה שהם מסוגלים לקבל.
פנחס בידרמן: אני חושב שלאור זאת, אין סיבה בעולם להמשיך לתת להם boost.
פנחס בידרמן: אם מדובר על כך שצריך ליצור קופה לטובת מי שרוצה להיכנס לשוק – אני לא מבין למה צריך להיכנס לשוק דווקא באותם חודשיים בהם קיים מחסור.
פנחס בידרמן: האם אי אפשר להיכנס קודם, ואז ממילא הוא כבר לא יופיע בקטגוריה של "חדש", אלא של "פעיל קטן" ואז הוא מקבל את ה- boost שלו, אין בעיה.
פנחס בידרמן: דווקא בדצמבר או ינואר, בשיא החורף כאשר יש תקלה בבית הזיקוק, או שיפוץ – דווקא אז מישהו חדש צריך להיכנס?
פנחס בידרמן: מה ההיגיון?
פנחס בידרמן: ייכנס במרץ, ויקבל את הגז, יעבוד ככל שהוא צריך לעבוד.
יעקב ליצמן: אז אין לו צורך.
פנחס בידרמן: לא.
פנחס בידרמן: ממילא, אם תהיה תקנה עתידית בשנה הבאה – הוא יקבל במסגרת היותו קטן.
פנחס בידרמן: אני חושב שאת הקטע הזה צריך פעם אחת ולתמיד לסייג, ולומר שני דברים: 1.
פנחס בידרמן: חדשים לא צריכים להיכנס בתקופת מחסור, ממילא אין מקום ל- 4 אחוז.
פנחס בידרמן: 2.
פנחס בידרמן: צריך להגדיר מה זה "קטן".
פנחס בידרמן: כמה שנים אתה יכול להיות קטן, ושהמדינה תחזיק אותך על קביים.
פנחס בידרמן: לבוא לפה, לקטר, לצעוק ולספר את כל הסיפורים שלכולם כבר נמאס לשמוע, ואנחנו גם כבר לא מאמינים לדברים האלה, לפחות אני לא.
פנחס בידרמן: בשנה שלאחר מכן הם נשארים עם אותו נתח שוק, אותם מספר צרכנים, ולא קרה כלום.
פנחס בידרמן: למה לא קרה כלום?
פנחס בידרמן: למה לא משתמשים ב- boost הזה?
פנחס בידרמן: ממילא מסתבר שכנראה זה לא רלבנטי.
פנחס בידרמן: לגבי שאלתו של חבר הכנסת עופר חוגי – ענינו בעבר, שלא פעם ולא פעמיים, מתקיפים את עניין המחיר, בעיקר בענף השירותים, שבו מרכיב חומר הגלם הוא מאד קטן.
פנחס בידרמן: הבאנו את הדוגמה של המים המינרליים.
פנחס בידרמן: בבקבוק שעולה 4 שקלים לצרכן, מרכיב המים עולה אולי אגורה.
פנחס בידרמן: מה הפער פה?
פנחס בידרמן: – מאות אלפי אחוזים.
פנחס בידרמן: בכל מקום בעולם, בצריכה הביתית הקטנה, מרכיב הגז הוא גם נמוך, יחסית.
עופר חוגי: אני רוצה לדעת מה ההבדל בין גז לבין סולר?
עופר חוגי: אל תיתן לי דוגמה של מים מינרליים.
עופר חוגי: תן התייחסות לגבי גז וסולר.
עופר חוגי: מדובר על אותה הובלה.
יואב ערמוני: זה ממש לא אותו הדבר.
יואב ערמוני: ראשית מדובר על מוצר שמאפייני הביקוש שלו הם שונים לחלוטין.
יואב ערמוני: אתה מדבר על מוצר שהפערים בין הקיץ לחורף, ברמת חומר הגלם, הם פערים של - -
עופר חוגי: אני לא מדבר על בז"ן, אני מדבר עליהם.
יואב ערמוני: אני מתחיל מבז"ן, ואגיע גם אליהם.
יואב ערמוני: קודם כל – הפערים במוצר עצמו, ברמת חומר הגלם, יכולים להגיע אפילו ל- 400 אחוז, בין שיא הביקוש לקטע של השפל בביקוש, בין הקיץ לחורף.
יואב ערמוני: זה כבר יוצר תנודתיות, שצריך להעלות עליה את כל נושא המימון, ושל הריבית, וכל הדברים האלה.
יואב ערמוני: זה ברמת חומר הגלם והעלויות של החברות.
עופר חוגי: אצלי אין הבדל במחיר בין קיץ לחורף.
יואב ערמוני: מיד אני מגיע לזה.
יואב ערמוני: כאשר אתה מדבר על גז ועל דלק, אתה מדבר על שני מוצרים שהם שונים לחלוטין מבחינת הדרישות המקצועיות, הטכנולוגיות, הבטיחותיות.
יואב ערמוני: כל דרישות הבטיחות מגז ומסולר הם לפחות פי שניים - -
עופר חוגי: זה חלק שולי בהובלה.
יואב ערמוני: לא, לא.
יואב ערמוני: הרבה פעמים בהובלת גז, בגלל הבעיה של הבטיחות, צריכים לא רק נהג, אלא גם אדם שיישב לידו.
יואב ערמוני: אחד שנמצא על יד המשאית ואחד שנמצא ליד המיכל.
יואב ערמוני: בסולר זה לא קיים.
יואב ערמוני: סולר בוער, סולר לא מתפוצץ.
יואב ערמוני: גז מתפוצץ.
יואב ערמוני: המשאיות הן אחרות, הצוברים הם אחרים.
יואב ערמוני: דבר אחרון – כורח המציאות.
יואב ערמוני: אתה מדבר על חומר מסוכן בהגדרה, שמגיע לכל בית אב בישראל.
יואב ערמוני: זאת אומרת, מצד אחד, המוצר מסופק בצובר ובכל מיני דברים, אך בסופו של דבר יש לחברות הגז לקוחות שהם כ- 1,800,000 בתי אב בישראל.
יואב ערמוני: איפה קיים דבר כזה כשמדובר בסולר?
יואב ערמוני: לא קיים דבר כזה בסולר.
יואב ערמוני: זה שונה לחלוטין.
יואב ערמוני: רמת המחויבות של החברה בבדיקות בטיחות היא אחרת.
יואב ערמוני: כשאתה עוסק בגז, אתה כבר צריך לקחת בחשבון רמת הוצאות שונה לחלוטין.
אבי פרל: אנחנו מוכרים בחצי המחיר, למרות כל ההוצאות האלה.
פנחס בידרמן: בירושלים ובאותם מקומות בהם הצריכה גדולה- כאשר הצריכה בגז המרכזי היא בסדרי גודל של מחיר לקוב ממוצע של בין 7.5 ל- 8.5 שקל לקוב, המשמעות היא בסביבות 3,300 או 3,400 שקל לקוב גז בממוצע, לפני מע"מ.
פנחס בידרמן: המשמעות היא שחומר הגלם הוא בסדר גודל של 50 אחוז.
פנחס בידרמן: כלומר, מרווח השיווק לא עולה על 50 אחוז, וזה עוד לפני שעשית משהו.
פנחס בידרמן: כלומר, בשער בתי הזיקוק, היום, לפי המחירים של מינהל הדלק, בלי תקורות, הבלו וכן הלאה, זה משהו קרוב ל- 380 או 400 דולר לטון, ואנחנו מוכרים לצרכן הסופי בסכומים שהם בין 800 ל- 900 דולר לטון גז.
פנחס בידרמן: אלה סדרי הגודל.
ג'ורג' דאבי: אני אתייחס לתקנות.
ג'ורג' דאבי: המצאתי למר ערמוני נתונים על כך שבירושלים בלבד יש לנו 180 מחירים שונים.
ג'ורג' דאבי: אם זו לא תחרות, אני לא יודע מה זו תחרות.
ג'ורג' דאבי: כשמדברים על הצובר, אין מחלוקת שהצובר הוא היום פחות ממה שהיה לפני עשר שנים, נומינלית.
ג'ורג' דאבי: אין משקל לחברות הקטנות.
ג'ורג' דאבי: המלחמה היא בין החברות הגדולות בתעשייה ובמסחר.
ג'ורג' דאבי: האם מישהו יכול לומר שיש קרטל?
יעקב ליצמן: אתה אומר שאין קרטל?
ג'ורג' דאבי: בדקו, חקרו, לקחו מסמכים.
ג'ורג' דאבי: בדיקת הקרטל התחילה בשנת 90.
ג'ורג' דאבי: אין קרטל.
אבי פרל: בקדנציה הקודמת בוועדת הכספים, כאשר אברהם רביץ היה יושב ראש הוועדה, הממונה על ההגבלים העסקיים קבע שישנו קרטל.
אבי פרל: זה מופיע בפרוטוקול.
פנחס בידרמן: הממונה רק אישר שנפתחה חקירה נגד חברות הגז.
פנחס בידרמן: הוא לא אמר שיש קרטל.
יעקב ליצמן: הבנתי שבין כך וכך אנו מחכים לתשובה של הממונה, אז בואו לא ניכנס לזה.
ג'ורג' דאבי: אפשר לקרוא את דו"ח מבקר המדינה.
אבי פרל: דו"ח מבקר המדינה אמר שאין תחרות.
ג'ורג' דאבי: התקנות האלה הן מחודש מאי.
ג'ורג' דאבי: מאז עברה חצי שנה, ואם רוצים להאריך אותו בעוד שנה זה באמת לא ברור.
ג'ורג' דאבי: צריך, וחייבים להאריך אותן לתקופה קצרה יותר.
ג'ורג' דאבי: חייבים להאריך אותן, משום שהחוק קבע.
ג'ורג' דאבי: שנה נראית לי פרק זמן מוגזם.
ג'ורג' דאבי: אי אפשר שלא להאריך אותן, משום שחוק ההסדרים במשק המדינה מ- 89 חייב שבז"ן חייב למכור לפי התקנות, ולכן חייבות להיות תקנות, יהא תוכנן אשר יהא.
ג'ורג' דאבי: התקנות הן פגומות ולא תעמודנה במבחן בג"ץ.
יואב ערמוני: התקנות הללו עמדו במבחן בג"ץ.
יואב ערמוני: היתה עתירה של חברות הגז הגדולות נגד התקנות האלה במתכונתן הקודמת.
ג'ורג' דאבי: התקנות האלה לא יעמדו במבחן בג"ץ.
ג'ורג' דאבי: הערעור תלוי ועומד בבית המשפט העליון משנת 96, כלומר- כבר חמש שנים.
ג'ורג' דאבי: בכל פעם מודיעים לבית המשפט העליון שרוצים להתקין תקנות, אבל לא מצליחים.
יעקב ליצמן: ובית המשפט מקבל את הטענות?
ג'ורג' דאבי: כן, עד שיום אחד הוא יפסוק, אם בית המשפט והכנסת לא מסוגלים להתקין תקנות.
יואב ערמוני: אנחנו הודענו לפני חודש לבית המשפט העליון שיש תקנות, הודענו ממתי הן חלות ואיזה שינויים הן עברו.
יואב ערמוני: את הכל אמרנו.
יעקב ליצמן: לפני חודש הודעתם מה שהיה לפני חצי שנה?
יואב ערמוני: לקראת הדיון שעומד להתקיים באותו ערעור של חברת "אמישרגז" על פסיקה של בית המשפט בחיפה – פנו אלינו מפרקליטות המדינה ושאלו מה קורה עם העניין הזה.
יואב ערמוני: אנחנו אמרנו שלפני שלוש שנים התחלנו עם התקנות, הצגנו אותן, על השינויים שחלו בהן לאורך הזמן, וזה מה שיש.
יואב ערמוני: כלומר, מה שבית המשפט קבע באותו זמן, ורמז למדינה רמז עבה מאד, שיש להתקין תקנות – באנו והצגנו אותן.
יואב ערמוני: עשינו תקנות, שום דבר לא מושלם, אך עשינו את הטוב שיכולנו.
ג'ורג' דאבי: התקנות האלה לא תעמודנה בבית המשפט העליון כי כל החברות, כולל בז"ן והממשלה הם המשיבים בערעור.
ג'ורג' דאבי: בכל פעם מודיעים שיעשו טלאי על טלאי.
ג'ורג' דאבי: יגיע הרגע שבית המשפט יאמר שאם לא מסוגלים להתקין תקנות, בית המשפט יתקין אותן, כפי שעשה בית המשפט המחוזי בחיפה, וקבע 10 אחוז.
ג'ורג' דאבי: למה אני אומר שחייבים להתקין את התקנות לתקופה קצרה?
ג'ורג' דאבי: – יש בהן דברים אבסורדים, ובלתי סבירים.
ג'ורג' דאבי: מדברים על 4 אחוז.
ג'ורג' דאבי: מה הם ה- 4 אחוז?
ג'ורג' דאבי: נאמר : "בחודשי מחסור, יפרישו יצרני הגז 4 אחוזים לספקי גז לא פעילים, או לספקי גז הפועלים שנה או פחות".
ג'ורג' דאבי: אני נרשם כספק גז, ואינני פעיל.
ג'ורג' דאבי: אין לי אף צרכן, ואף אין לי מחסן.
ג'ורג' דאבי: כל השנה אני לא מזמין, והנה, כרגע, מודיע בז"ן באופן מפתיע שבחיפה עושים שיפוצים, ובאשדוד יש תקלה.
ג'ורג' דאבי: יש מחסור מיידי, ואנו מתרוצצים בכל העולם כדי להשיג את הגז, ומשלמים הון עתק בגלל ההתרעה הקצרה הזו, ומהקופה נותנים את ה- 4 אחוז, שהם 14 או 15 אלף טון – מיליון ורבע בלונים, לספק הלא פעיל.
ג'ורג' דאבי: האם זה סביר?
ג'ורג' דאבי: אינני יודע.
יעקב ליצמן: אבל זה קורה פעם בעשר או עשרים שנה.
ג'ורג' דאבי: סליחה, המחסור הוא שנתי.
יעקב ליצמן: אבל התקלות אינן שנתיות.
משה אולדק: בכל שנה יש תקלות, אני יכול לצפות את זה מראש, מתוך ניסיון.
תמי שרון: נציג את ההסטוריה, ונראה שזה לא נכון.
תמי שרון: התקלה היא מקרית לחלוטין.
ג'ורג' דאבי: אבסורד אחר – ספק גז ששללו לו את הרשיון, למשל.
ג'ורג' דאבי: לא שוללים סתם כך את הרשיון, אלא בהסתמך על דברים חמורים.
ג'ורג' דאבי: הנה באים בתקנה הזו ושומרים לאדם ששללו לו את הרשיון את הכמויות האלה.
ג'ורג' דאבי: איפה הסבירות?
ג'ורג' דאבי: אבסורד נוסף – במצב חירום כזה המדינה מוציאה דולרים ועושה ייבוא של גז יקר, ומייצאת אותו במחיר זול.
ג'ורג' דאבי: היכן נשמע דבר כזה?
ג'ורג' דאבי: אנחנו מנהיגים קיצוב ללקוחות שלנו, אם זה בחימום אפרוחים, בחקלאות, ואנחנו מייצאים לרשות הפלשתינאית בלי שום בעיות.
ג'ורג' דאבי: כאשר יש מצב חירום במדינת ישראל ניתן להגביל את היצוא.
ג'ורג' דאבי: אין שום סיבה שמשפחה ברשות לא תסבול כמו משפחה בישראל.
ג'ורג' דאבי: יש עוד אבסורדים בלתי סבירים, ולכן אני מציע שהתקנות תוארכנה בחצי שנה, תוך ביטול או הקפאת ה- 4 אחוז לשלושה חודשים, כי כרגע זה לא הזמן.
ג'ורג' דאבי: האמת היא שאנחנו מייצרים שוק שחור בגז.
ג'ורג' דאבי: אני מבקש להקפיא את הסעיף הזה, את סעיף 6 לשלושה חודשים, עד שנראה מה שקורה.
ג'ורג' דאבי: גם השר בעצמו יודע שה- 3 אחוז זו כמות לא סבירה, ולכן הוא בא בתקנה אחרת.
ג'ורג' דאבי: במקביל להארכת התקנות לחצי שנה אני בעד הטלת הכנת תקנות סופיות על המשרד, ואת התקנה של 4 אחוז להקפיא לשלושה חודשים.
ג'ורג' דאבי: ספק גז שעובד רק שנה אחת יקבל כמו כולם.
ג'ורג' דאבי: אנחנו נקצה 4 אחוז, 14 אלף טון, שהם מאה אלף בלונים.
ג'ורג' דאבי: הספק הזה שהקים חברה לפני שבוע יכול לשווק מאה אלף בלונים?
ג'ורג' דאבי: לא.
ג'ורג' דאבי: אז מה הוא עושה?
ג'ורג' דאבי: הוא מוכר, ואנחנו קונים.
צדוק נתנאל: השתיקו אותי להיום.
צדוק נתנאל: אם אני אדבר אהיה בסכנה.
יעקב ליצמן: אני יכול להבין שיש פה איומים?
צדוק נתנאל: לא, חס ושלום.
צדוק נתנאל: אני אומר- במקום שלמשפחה בבני ברק יהיה חסר גז, שיהיה חסר למי שזורק עלינו אבנים, ואז פתרת את כל הבעיה.
יעקב ליצמן: האם מעבירים לכם כסף מהרשות הפלשתינאית?
יעקב ליצמן: מי מוכר לרשות?
עופר חוגי: דור אנרגיה.
משה אולדק: אני מחברת "סופרגז".
משה אולדק: אני לא רוצה להיכנס כרגע לאחוזים, כל אחוז שמדברים עליו זה 300 טון.
משה אולדק: בבז"ן מדברים שהם יכולים לייצר בחודש 30 אלף טון, אז אחוז אחד זה 300 טון,
משה אולדק: שזה הרבה, אבל לא ניכנס כרגע לוויכוחים.
משה אולדק: יש לי בעיה עם התקנות האלה ועם המינוח של "חברה קטנה".
משה אולדק: המילה "קטנה" היא טעות.
משה אולדק: אני חושב שיש מקום למינוח לחברות חדשות, ואני מסכים לכך שתהיה קופה לחברות חדשות, וצריך, אולי להקים חברות חדשות.
משה אולדק: אנחנו לא נגד תחרות, אבל לא ייתכן שחברות שפועלות למעלה מעשר שנים תהיינה חברות קטנות.
משה אולדק: הן כבר חברות ותיקות.
יעקב ליצמן: אבל הן קטנות.
משה אולדק: אני אומר שחברה חדשה, צריך לסייג אותה בזמן.
משה אולדק: צריך להחיל את התקנות האלה לשלוש שנים, עד שהיא תתבסס ותהיה חברה ותיקה.
משה אולדק: ברגע שהיא חברה ותיקה, במהלך אותם חודשים, שזה שמונה חודשים לשנה, אין חוסר.
משה אולדק: אם יש לך לקוחות, צברת לך את האחוז שלך, הרי מדובר על אחוזים.
משה אולדק: יש לך מספיק זמן לצבור את האחוז שלך, כי בקיץ הצריכה אצלי ואצל המתחרה שלי, בין אם הוא קטן או גדול, היא אותו הדבר, כי גורם החורף לא משחק תפקיד.
משה אולדק: צריך לסייג את זה כי לא ייתכן שלאורך שנים, לתקופה בלתי מוגבלת, תמיד הן תהיינה חברות חדשות.
משה אולדק: גם חברת "סופרגז" שהוקמה לפני למעלה מ- 50 שנה לא סיפקה בגוש קטיף.
משה אולדק: היום אנחנו מספקים בגוש קטיף.
משה אולדק: זה עולה לנו הרבה כסף.
ויצמן שירי: גם חברות הכבלים נותנות שירותים היום בגוש קטיף.
ויצמן שירי: כשהייתם מונופול לא דאגתם לגוש קטיף.
משה אולדק: למה אתה אומר כזה דבר?
ויצמן שירי: אני לא ממרכז הארץ, אני יודע מה המשמעות של מונופולים.
ויצמן שירי: כשיש חברות גדולות זה מחליש את האזורים הרחוקים.
ויצמן שירי: החברות הקטנות יוצרות לפעמים את הבאלנס בין להשתגע כמונופול לבין שירות לכל מקום.
ויצמן שירי: עד לפני כמה שנים לא ניתן היה להחליף חברת גז.
משה אולדק: אנחנו בגוש קטיף מהיום הראשון.
משה אולדק: אנחנו מספקים גז תחת אש ותחת ליווי, תוך כדי סיכון חיי האנשים שלי.
משה אולדק: אני מספק גז בהר –ברכה.
משה אולדק: אף אחד לא מספק שם גז, וזה עולה לי הרבה כסף.
משה אולדק: אני עושה את זה כי אני רוצה להתקדם.
משה אולדק: אני לא אטען כל השנים שאני קטן ואני חדש.
משה אולדק: כמה זמן אפשר להיות חדש?
ויצמן שירי: בבאר שבע היתה במשך שנים חלוקה של אזורים, כמו בין חברות הכבלים.
משה אולדק: אנחנו כל הזמן מתפתחים.
משה אולדק: לא יכול להיות שחברה תאמר שהיא מספקת רק בקרית שמונה, לדוגמה, לא מתפתחת יותר ולא פותחת יותר סניפים.
משה אולדק: חברות הגז צריכות להתפתח.
משה אולדק: אחרי שלוש שנים הן צריכות להתבסס.
משה אולדק: צריך לעזור להן, זה מקובל, אך לא לאורך כל השנים.
משה אולדק: לגבי הטענה על רווחים עצומים – תפסיקו עם האגדה הזו.
משה אולדק: אנחנו משקיעים בכל מיני מקומות, ונותנים את אותם מחירי גז, באילת בקרית שמונה ובאריאל.
ויצמן שירי: זה כאשר אתה מוכן לתת.
אבי פרל: בתל אביב הם מוכרים ב- 7 שקל למטר קוב ובנתניה ב- 17.
אבי פרל: פי שלוש.
אבי פרל: על מה אתם מדברים?
אבי פרל: אני יכול להביא חשבונות.
ויצמן שירי: אף אחד לא יכול לחייב אף חברה לקבל כל לקוח.
ויצמן שירי: אני מייצג את הפריפריה הרחוקה בעניין הזה.
ויצמן שירי: במשך שנים - -
אבי פרל: הוא אומר שהוא מוכר לכולם באותו מחיר.
אבי פרל: אז שיחליט: אם זה כך או לא.
אבי פרל: בתל אביב הם מוכרים ב- 7 שקל למטר קוב, כי זה סניף, ושם הם יכולים.
אבי פרל: היכן שהחברות הקטנות נמצאות הם נותנים לנו תחרות.
אבי פרל: אם אני מספק לבניין בפתח תקווה ב- 7 שקל למטר קוב הם נותנים לו גז בחינם לשנה, ובלבד שלא יעבור אלינו.
אבי פרל: זו היא תחרות.
אבי פרל: מה שאני רוצה הוא להביא למצב אחד: אני רוצה שימכרו גז לכולם ב- 7 שקל למטר קוב.
אבי פרל: חברת "סופרגז" מעבירה בניינים בתל אביב מבלונים לגז מרכזי, נותנת הצעות מחיר ב- 7 שקל למטר קוב.
אבי פרל: שימכרו לכולם במחיר הזה.
אבי פרל: הם עושים לנו תחרות נקודתית.
ויצמן שירי: האם אתה מוכן להתחייב שבכל המקומות במדינת ישראל הצרכן הסופי משלם על אותו מיכל של 12 ק"ג את אותו מחיר?
משה אולדק: לא, אין כזה דבר.
ויצמן שירי: אני רוצה ליצור מצב שתהיה תחרות.
ויצמן שירי: אני לא יכול לומר לך באיזה מחיר למכור, אבל ככל שיהיו יותר גורמים בשוק – מקטן ועד גדול - -
משה אולדק: זה מה שאני רציתי לומר: שיבואו להתחרות אתי גם בקרית ארבע, ויתחרה אתי גם באריאל, גם בקרית שמונה ובכל המקומות, כי שם עלות האספקה הרבה יותר גדולה, ואני לא לוקח על כך תוספת מחיר.
זידאן דיאב: אני מוותר על זכות הדיבור.
זידאן דיאב: יאסין תמים: אני משווק גם בארץ וקצת ברשות הפלשתינית.
יעקב ליצמן: אתה מקבל תשלומים סדירים מהם?
יאסין תמים: בימים אלה אני אזהר מלספק.
יאסין תמים: אני מבקש לחדש את ההחלטה להקים ועדת משנה לוועדת הכספים שבאמת תבדוק לא רק את התקנות האלה אלא את כל העניין, כי כנראה יש עוד כמה תקנות וחוקים שצריך לבטל, אם באמת רוצים רפורמה אמיתית בענף הזה.
יאסין תמים: גדולה אחת של הרפורמה היא איסור להשתמש בציוד של חברות הגז האחרות, למרות שרוב הציוד שולם על ידי המדינה.
צדוק נתנאל: מינהל מקרקעי ישראל מוכן לתת להם במגדל צדק, במחצבות דונמים בחינם, ויביאו יזם פרטי שיכשיר את הקרקע להשכרה לחברות הגז.
יאסין תמים: נשמעו פה קולות שהחברות יגדלו בקיץ.
יאסין תמים: לא ניתן לגדול בקיץ.
יאסין תמים: בקיץ אנשים לא צורכים גז.