GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ד' כוכבא: למרות שיש הרבה מאד דיבורים בתקשורת, ומנכ"לית משרד החינוך הוציאה הוראות כאלה ואחרות, עובדתית כמעט ואין טיולי תלמידים.
אלי גולדשמידט: אתמול אישרנו כסף למשרד התיירות לקמפיין אגרסיבי לתיירות פנים.
אלי גולדשמידט: אישרנו 3.5 מליוני שקל לטובת העניין הזה.
ד' כוכבא: זו אחת ההצעות שאנו העלינו.
ד' כוכבא: מבחינת מספרים כלליים, התשומות הקבועות של אוטובוס, כולל שכר עבודה, אנו עדיין משתדלים לשמור על כוח האדם, אך ברור לחלוטין שבאופן שיטתי מדי שבוע אנו מפטרים נהגים, ואנו נאלץ להגיע עד לאלף נהגים בסוף התהליך.
ד' כוכבא: עלות אוטובוס בסל התשומות - שזה שכר, הון, ביטוח, וכלליות קבועות ללא דלק, אוטובוס שעומד - היא 67% מתשומות האוטובוס, וזה בערך 20 אלף ש"ח לחודש.
ד' כוכבא: אם אני מדבר על סדר-גודל של בין אלף לאלפיים, תעשו את המכפלה ותראו שזה בין 20 ל-40 מליון שקל נזק לענף קטן שבסך-הכל מפעיל ארבעת אלפים אוטובוסים.
ד' כוכבא: זה לא היי-טק.
ד' כוכבא: עלות אוטובוס היא עשרים אלף שקל כולל שכר עבודה.
ד' כוכבא: אנו לא מבקשים נדבות מהמדינה ואנו מבינים גם את המצב, ולא רוצים מענקים.
ד' כוכבא: אבל, בהחלט, היינו רוצים שהמדינה תקל לפחות על תזרים המזומנים המאד קשה שלנו.
ד' כוכבא: רוב האוטובוסים נקנים בהלוואות בצורה כזו או אחרת, והרוב זה באשראי.
דובר: האם זה אשראי מקומי או אשראי חו"ל?
ד' כוכבא: זה אשראי מקומי.
ד' כוכבא: עובדתית, היום, מנהל חברת הסעה בא בבוקר, רואה כמה עשרות אוטובוסים עומדים בחניון ומשלם כל יום וכל חודש את התשלום בגין האשראי שלקח כדי להצטייד.
ד' כוכבא: אני אומר שוב, שהיתה הצטיידות יחסים מאסיבית מתוך ראיה אופטימית של שנת 2000.
ד' כוכבא: הצענו מספר הצעות, וזה מופיע במסמכים שהגשנו לוועדה.
ד' כוכבא: כדי להקל על תזרים המזומנים בראש ובראשונה וכדי לשמור על כוח-האדם, אנו מבקשים את נושא החל"ת.
ד' כוכבא: הבסיס לכל הדיון הזה הוא, שענף ההיסעים, בעיקר ענף ההיסעים בתיירות, יהיה חלק בלתי נפרד מהמיכלול הכולל של החלטות המדינה בנושא תיירות.
ד' כוכבא: אני מניח, שבתהליך כזה או אחר התיירות תזכה לאיזו שהיא הטבה מסויימת; זה לא צריך להיגמר בבית-המלון, אלא להמשיך הלאה לפחות עד אלינו.
ד' כוכבא: מה שיבוא אחרינו - אנו מברכים, ולא מתערבים.
ד' כוכבא: אנו מבקשים חל"ת, על מנת שנוכל לשמור על חלק מכוח-האדם המקצועי; הכשרת כוח-אדם לתיירות היא לא עניין של מה בכך.
לימור לבנת: חל"ת זה חופשה ללא תשלום, אך מה החיבור של זה לזה?
ד' כוכבא: המושג חל"ת הוא לא חופשה ללא תשלום, אלא במקום לפטר את הנהגים אנו מבקשים שמכספי הפיטורין ישאירו את העובדים במפעלים ואנו נוציא אותם להכשרות מתואמות עם המדינה.
ד' כוכבא: זה קיים במלונאות, ואנו מבקשים שזה יהיה אצלנו.
ד' כוכבא: יש הרבה מאד נושאים, שאנו חושבים שאפשר לעשות בהכשרת הנהגים.
אלי גולדשמידט: עושים זאת עכשיו בבתי-המלון.
אלי גולדשמידט: מוציאים עובדים ונותנים להם הכשרה מקצועית.
ד' כוכבא: מדובר על שכירים.
ד' כוכבא: אנו הרכבנו תוכנית לימודים.
לימור לבנת: באלו תחומים?
לימור לבנת: במה ההכשרה המקצועית?
לימור לבנת: היו"ר א' גולדשמידט: אני לא יודע.
לימור לבנת: הרעיון הכללי הוא, שבמקום שיקבלו דמי אבטלה- - -
לימור לבנת: אני מבינה, אך השאלה היא האם בהכשרה המקצועית הזו יש איזו שהיא יעילות או שהיא סתם?
אלי גולדשמידט: אני מניח, שזה בתחומים שהם עוסקים בהם.
פ' בן-דוד: אני פנינה בן-דוד מהתאחדות המלונות.
פ' בן-דוד: יוצאים ולומדים העשרה במקצועות שלהם.
פ' בן-דוד: אם זה פקיד קבלה - הוא לומד פקידות קבלה ברמה יותר גבוהה, ואם זה טבח - הוא לומד טבחות ברמה גבוהה יותר.
לימור לבנת: בעצם, זה יותר כמו השלמה מקצועית.
פ' בן-דוד: כן.
פ' בן-דוד: זה במקום שהם יישבו מובטלים בבית.
ד' כוכבא: לא מדובר על הסבה מקצועית.
ד' כוכבא: נהפוך הוא, אנו רוצים לשמור את הנהגים אצלנו.
ד' כוכבא: יש לנו תשתית ארגונית בתוך המועצה שיכולה לנהל את האופרציה הזאת.
ד' כוכבא: יש לנו תכניות לימודים ומתודות שנבנו יחד עם משרד העבודה, והכל מאד פורמלי ומאד מובנה.
ד' כוכבא: מדובר על דיני תעבורה, רכב, נהיגה מונעת, הסעות תלמידים, ידיעת הארץ וכדו'.
ד' כוכבא: זה יכול להשביח את כוח-האדם.
ד' כוכבא: אנו מבקשים דחיית תשלומים בעיקר על שכר - תשלומי מס, תשלומי ביטוח לאומי ואולי דחיית תשלומי מע"מ שזה פחות קריטי.
ד' כוכבא: כמובן, שאנו רוצים להיות שותפים לכל קמפיין, כי איננו רוצים לחיות רק על הנדבות והתמיכות.
ד' כוכבא: אנו, בהחלט, רוצים להיות שותפים לכל קמפיין שאולי יניע קצת את המערכת ולעודד גופים גדולים לצאת ולסייר.
ד' כוכבא: אזרח ישראלי שאיננו בקו העימות - אולי זו תרומתו הצנועה להניע קצת את מערכת התיירות בעיקר תיירות הפנים.
ד' כוכבא: אנו מאד פסימיים לגבי הצפי שלנו בעניין תיירות חוץ.
ד' כוכבא: אינני רוצה להכנס כאן לפרטים, ואני מניח שאתם מודעים לזה.
ד' כוכבא: אנו כמעט לא מופיעים בברושורים ובחוברות הפרסום במפת התיירות באירופה.
ד' כוכבא: מדובר על עידוד ועדי עובדים, ארגונים גדולים, בתי-ספר - להקפיד יותר, ולא ברמה של הצהרות, לצאת לטיולים - וכן תנועות נוער, מתנ"סים וארגונים.
ד' כוכבא: יושבים פה התעשיינים, ואולי באמת ייזמו משהו לציבור העובדים.
ד' כוכבא: אני יודע, שיש תכניות רווחה לתעשיות ולמפעלים.
ד' כוכבא: התכניות שתוכננו למרץ-אפריל 2001 - אולי כדאי דוקא להקדים אותן היום.
אלי גולדשמידט: מר דוד כוכבא, אני מבקש שתסיים.
אלי גולדשמידט: ד' כוכבא: אסיים בנושא נוסף שהוא מאד קריטי ויכול בהחלט לעזור לנו - פחת מואץ.
אלי גולדשמידט: כאמור, הצטיידנו בציוד חדיש.
אלי גולדשמידט: אוטובוס שנרכש בחו"ל - יש עליו פחת של 15%, ואוטובוס שנרכש בארץ - יש עליו פחת של 30%.
אלי גולדשמידט: תמהיל זה יוצר ממוצע מסויים.
אלי גולדשמידט: אנו מבקשים פחת מואץ של 200%.
ס' אלחנני: אי אפשר יותר מ-100%.
דובר: 200% לשנה ראשונה.
ס' אלחנני: האם זה 200% לשנה?
דובר: 100% לשנה הראשונה.
ד' כוכבא: גם אני יודע, שאי אפשר יותר מ-100%.
ד' כוכבא: כשאני אומר "פחת מואץ", אני מדבר על הכפלת שיעור הפחת השנתי.
ד' כוכבא: ההסברים ברורים וטריוויאליים לחלוטין.
ד' כוכבא: יש לזה, כמובן, תקדימים במשק, וזה לא דבר חדש, כמו במסגרת חוק עידוד השקעות הון, עידוד תעשיה וכדו'.
ד' כוכבא: זה יעזור לנו בתזרים המזומנים של השנה.
ד' כוכבא: אני מקווה שבשנה הבאה לא נחזור לבקש זאת, אך כפי שהדברים נראים היום יכול להיות שזה יתבקש גם לשנת 2001.
ד' כוכבא: כלומר, הבקשה פשוטה: לא לגבות מאיתנו מה שאין לנו.
אלי גולדשמידט: אדוני מנכ"ל משרד האוצר, בבקשה.
א' בן-בסט: יש שני נושאים על סדר-היום, שהתבקשתי להתייחס אליהם:
א' בן-בסט: אחד - השלכות האירועים על ההתפתחויות הכלכליות, והשני - העברות הכספים לרשות הפלשתינית.
א' בן-בסט: מאחר והתחלנו כבר בהעברות הכספים לרשות הפלשתינית, אתייחס קודם לנושא הזה ואחר כך נעבור להערכות האירועים וגם הצעדים שננקטו בהקשר הזה.
א' בן-בסט: תחילה, לאן אנו מעבירים?
א' בן-בסט: אעשה זאת בתמציתיות, ומי שירצה יותר אינפורמציה נשמח להעביר לו.
א' בן-בסט: אנו מעבירים כספים לרשות הפלשתינית על-פי הסכם.
א' בן-בסט: הכספים, שאנו מעבירים לרשות הפלשתינית על-פי הסכם, הם לא איזה שהם מענקים וכו' שממשלת ישראל נותנת, אלא בעצם ממשלת ישראל גובה מסים עבור הרשות הפלשתינית לפי הסכם פריז במספר תחומים: (1) מע"מ על ייצור מקומי, כלומר ישראלי שמוכר לפלשתינים.
א' בן-בסט: דרך אגב, כאשר מוכרים למדינה אחרת, אין מע"מ על ייצוא, אבל מאחר והרשות הפלשתינית איננה מדינה אלא רשות יש כן מע"מ אבל מחזירים.
א' בן-בסט: (2) כל מסי הייבוא, קרי מכס ומע"מ, ויש להביא פה וחשבון שהרשות הפלשתינית, לא הרשות כרשות, אבל כל האזרחים הפלשתינים מייבאים מוצרים מחו"ל, ממדינות אחרות, דרך הנמלים שלנו.
א' בן-בסט: בנמל שלנו גובים מסוכן הייבוא את המס, ואחר כך כנגד קבלות, כפי שגם את ציינת, מחזירים אותו לרשות הפלשתינית.
א' בן-בסט: זה תמיד נעשה כנגד קבלות.
א' בן-בסט: (3) בלו על דלק - אותו דבר, אותו מנגנון וכדו'.
א' בן-בסט: (4) החל מיוני השנה יש גם החזר מסים על מסי קניה על ייצור מקומי שזה, להזכירכם, חלק מהסכם וואי, אך חתימתו ארכה שנתיים בערך.
א' בן-בסט: ל' לבנת: מה זה בלו על דלק?
א' בן-בסט: יש בלו על דלק, מס על דלק.
לימור לבנת: אנו מספקים דלק לרשות הפלשתינית.
א' בן-בסט: מוכרים.
לימור לבנת: אנו מוכרים דלק לרשות הפלשתינית.
א' בן-בסט: נכון.
א' בן-בסט: לחברת "דור אנרגיה" יש הסכם, והיא מוכרת.
לימור לבנת: הרשות הפלשתינית אמורה לשלם--
א' בן-בסט: בודאי.
לימור לבנת: --ל"דור אנרגיה".
א' בן-בסט: "דור אנרגיה" משלמת לנו, ואנו מחזירים לרשות הפלשתינית.
שלום שמחון: ל"דור אנרגיה" לא צריכה להיות בעיה.
שלום שמחון: דרך אגב, זה לא מה שהם אומרים.
ד' פינקלשטיין: אתמול הם קיבלו כסף.
א' בן-בסט: אין ל"דור אנרגיה" בעיה, וזאת למיטב ידיעתי עד אתמול.
אלי גולדשמידט: אני מנוע מלעסוק בעניין "דור אנרגיה", עקב מעורבות הקיבוצים בחברה הזו.
אלי גולדשמידט: ביקשו ממני לפעול, ואני לא פועל בגלל שאני קשור.
אלי גולדשמידט: אבל, אני יודע שיש בעיה.
לימור לבנת: ישנה בעיה.
לימור לבנת: אולי אני יכולה בכל זאת להבין את הנקודה הזו.
א' בן-בסט: אבהיר אותה.
שלום שמחון: הם לא סיפקו את הדלק.
שלום שמחון: הם לא רצו לגרום למדינת ישראל בעיה פוליטית.
א' בן-בסט: היה חשש לפני מספר שבועות.
א' בן-בסט: "דור אנרגיה" חששה מאד, שהיא לא תקבל את ההחזרים במצב הנוכחי.
א' בן-בסט: היא חששה, ואינני אומר שהיא לא קיבלה.
א' בן-בסט: זה לא אומר שהיא לא קיבלה.
א' בן-בסט: מאחר והיו חששות ומאחר ומדובר פה בנושא גדול מאד של חברה אחת - תקבולי חברה אחת - ורצינו להימנע מזה שתהיה פגיעה, בהסכמת הפלשתינים עבדנו על זה לא מעט וקיבלנו מכתב מהשר נשאביבי וכו' שמאשר זאת.
א' בן-בסט: אני יכול להגיד לכם, שלמיטב ידיעתי על-פי ההסכם הזה לא צריכה להיות בעיה, משום ש"דור אנרגיה" מעבירה לנו את התשלום של הבלו מיד עם המכירה, ואנו מעבירים אותו לרשות הפלשתינית דרך "דור אנרגיה" בהסכמתם.
שלום שמחון: איך מגיע הכסף בסוף?
לימור לבנת: אתה אומר, שאתם פעלתם מול השר נשאביבי ומול הרשות הפלשתינית, כדי שלא יהיו בעיות.
א' בן-בסט: ובהסכמתו.
לימור לבנת: האם פעלתם באותה מידה גם כלפי עסקים אחרים ישראליים או רק בעניין הדלק?
א' בן-בסט: אי אפשר.
לימור לבנת: למה לא?
לימור לבנת: בעניין הדלק לרשות הפלשתינית יש אינטרס להמשיך לקבל דלק.
לימור לבנת: ש' שמחון: יש לי שאלת הבהרה, וברצוני להבין את התהליך.
לימור לבנת: אתה אומר, ש"דור אנרגיה" מעבירים לכם.
לימור לבנת: יש פה אחת משתי אפשרויות: או שאתם מסבסדים את הרשות הפלשתינאית בזה שאינכם גובים מהם כסף, כי אתם פותרים רק את הבעיה של "דור אנרגיה"- - -
א' בן-בסט: אולי אתייחס לכל התשלומים.
א' בן-בסט: כל מה שאני אומר הוא, שהיה פה חשש של "דור אנרגיה" שאנו לא מקבלים את המסים בגין דלק.
א' בן-בסט: אנו מקבלים את המסים בגין דלק, ומסים אלה מגיעים בסופו של דבר בהחזר ל"דור אנרגיה".
א' בן-בסט: לגבי תשלומים בגין מכירת הדלק כמו בגין דברים אחרים, תיכף אתייחס.
א' בן-בסט: בצדק עלתה פה השאלה שיש מצב חוקי מסויים, ואני רוצה להתייחס אליו.
א' בן-בסט: אתן את כל התמונה.
לימור לבנת: נחזור לזה.
מוחמד ברכה: האם מדינת ישראל גובה או לוקחת עמלה על הגבייה הזו?
א' בן-בסט: כן, עמלה של 3%.
א' בן-בסט: אסיים זאת במהירות בכותרות, ואם אז חסר משהו - אחר כך אשמח להשיב לכם.
א' בן-בסט: אמרתי, שזו התחשבנות מע"מ על סחורות שאנו מוכרים להם, מע"מ ומכסים על מוצרים שהם מייבאים מחו"ל דרך הנמלים שלנו, בלו על דלק וגם מסי קניה על-פי הסכם וואי.
א' בן-בסט: סדר-הגודל של המסים - בחודשים האחרונים עד לאירועים סדר-הגודל השנה של המסים היה בערך בין כ-200 לכ-230 מליון שקל מדי חודש.
א' בן-בסט: אם תרצו, אוכל לתת דוגמא של חודש שמפלג את סוגי המסים השונים.
א' בן-בסט: דרך אגב, חלק ניכר מזה זה באמת על ייבוא ועל דלק - מה שלא מעורר בעיות מהסוג שעלו פה, אך תיכף אתייחס לדברים האלה.
א' בן-בסט: לגבי הבעיות שנוצרו, אופי הבעיות, והיתה בהם התפתחות.
א' בן-בסט: איפה אנו עומדים היום?
לימור לבנת: לאן זה משולם?
אלי גולדשמידט: אני כבר מכיר מנסיון את המנכ"ל.
אלי גולדשמידט: הוא עובד לפי סדר, והוא יגיע לכל נושא ונושא.
א' בן-בסט: אני חושב, שהשאלה מאד חשובה והיא במקום, כי היא קיבלה טיפול מיוחד בשנה האחרונה.
א' בן-בסט: אתייחס לזה, בדיוק מהחששות שיש לךְ.
א' בן-בסט: אנו פועלים על-פי הסכם.
א' בן-בסט: תיארתי את מבנה המסים, ואם מישהו ירצה פרטים - אוכל לתת, אך אינני חושב שזה כל כך חשוב כרגע.
א' בן-בסט: זה היקף חודשי של עד 250 מליון שקלים.
א' בן-בסט: נושא החשבון - בעבר, הכספים הועברו למספר חשבונות, ולא רק הכספים שלנו אלא גם כספים אחרים שמגיעים לרשות הפלשתינית.
א' בן-בסט: כל מי שהוא נותן תרומה לרשות הפלשתינית או אם זה אנו שמעבירים מסים לרשות הפלשתינית חשב שזה לא מצב ראוי.
א' בן-בסט: המדינות התורמות לרשות הפלשתינית עמדו על כך, שהכל ינוקז לחשבון אחד שאפשר לבקר אותו ואז רואים לאן כל הכספים הולכים.
אלי גולדשמידט: זה היה פעם חשבון בסניף חשמונאים.
א' בן-בסט: מאז חודש יוני בערך השנה, ואולי אני טועה בחודש, קיבלנו מסמך חתום וכו', שכל הכספים מעתה ואילך עוברים לחשבון אחד ויחיד.
א' בן-בסט: אין יותר מספר חשבונות, והכל עובר לחשבון אחד.
א' בן-בסט: אנו יודעים, שלתורמות יש בקרה כזו או אחרת.
אלי גולדשמידט: מי הם הבעלים?
אלי גולדשמידט: על שם מי החשבון?
א' בן-בסט: זה חשבון של הרשות הפלשתינאית.
א' בן-בסט: זה חשבון אחד ואחד בלבד של הרשות הפלשתינית.
א' בן-בסט: היה על זה משא ומתן ממושך מאד, ובסופו של דבר זה הסתיים בהצלחה ולשביעות רצון כל מי שהיה מעורב.
אלי גולדשמידט: זו אמירה חשובה מאד.
אלי גולדשמידט: ברצוני להבין זאת בצורה חד-משמעית.
אלי גולדשמידט: מה שאתה אומר הוא, שהיום כל התנועה הכספית בין המדינה כמדינה לבין הרשות נעשית רק דרך חשבון אחד שהוא חשבון הרשות הפלשתינית, ואין שום העברה לשום חשבון אחר בשום מקום בעולם:--
א' בן-בסט: כן.
אלי גולדשמידט: --לא במרכז אירופה באיזה מקום ולא במקומות אחרים.
א' בן-בסט: למיטב ידיעתי, כן.
אלי גולדשמידט: אתה אומר: אלא אם מסתירים ממך משהו.
א' בן-בסט: הוא ניסח זאת כמו עורך-דין, אז הוספתי: למיטב ידיעתי.
עופר חוגי: מה עם כספי העבר?
א' בן-בסט: נתחיל מהבעיה, שלמיטב ידיעתי נכון להיום כבר נפתרה.
א' בן-בסט: הבעיה הראשונה, שצצה מיד לאחר שהחלו המהומות, היתה בעיית סליקה.
א' בן-בסט: יצרן או סוחר ישראלי מקבל צ'ק מסוחר פלשתיני ומפקיד זאת בחשבונו, והצ'ק הזה כמובן משוך על בנק פלשתיני.
א' בן-בסט: צריך לסלוק את הצ'קים.
א' בן-בסט: הבנק הישראלי מעביר לבנק הפלשתיני, מקבל את הכסף ומשלם.
א' בן-בסט: יש כל מיני פתרונות, כדי שהלקוח יקבל בשני הצדדים את הכסף במהירות.
א' בן-בסט: למשל: יש בבנקים הישראלים חשבונות של בנקים פלשתינים, ובבנקים הפלשתינים יש חשבונות של בנקים ישראלים.
א' בן-בסט: כך מושכים מהחשבונות הללו, והסיפור הולך יותר מהר.
א' בן-בסט: אם אין חשבונות כאלה, כמובן שצריך לחכות עד שפדיון הצ'ק יגיע.
א' בן-בסט: זמן קצר לאחר המהומות הבנקים הפלשתינים פירסמו בעיתונות הישראלית מודעות רשמיות בתשלום, בהן הם אומרים שכתוצאה מהמהומות יש בעיות סליקה והם לא מתחייבים לסלוק הכל וכו'.
א' בן-בסט: אנו, כמובן, הגבנו מיד דרך המפקח על הבנקים כי זה תפקידו ולא תפקיד האוצר אך אנו עוקבים אחרי כל הפעילויות לרבות הפעילות הזו.
א' בן-בסט: המפקח על הבנקים התערב.
א' בן-בסט: שני הבנקים הישראליים, שעוסקים בסליקה מול הבנקים הפלשתינים, פעלו.
א' בן-בסט: אגיד שוב, שלמיטב ידיעתי, בעיית הסליקה נפתרה.
א' בן-בסט: אין בעיית סליקה, שהבנקים הפלשתינים אומרים "בגין המצב, אנו לא סולקים".
א' בן-בסט: אינני אומר, שלא יכולה לחזור בעיית סליקה.
א' בן-בסט: יכולה לחזור בעיית סליקה אולי מסיבות אחרות - אם תיגמר יתרת הבנקים הפלשתינים בבנקים הישראלים וכו'.
א' בן-בסט: כרגע, אין בעיית סליקה.
א' בן-בסט: יש בעיית צ'קים חוזרים, וזו לא אותה בעיה.
י' בליזובסקי: בנק דיסקונט אמר ללקוחות שלו שהוא באמת פודה צ'קים אך על תנאי; אם הוא לא יקבל את הכסף מהבנק הפלשתינאי, הם יידרשו להחזיר זאת.
י' בליזובסקי: זו לא סליקה מוחלטת, אלא מותנית.
ס' אלחנני: כך כל צ'ק.
א' בן-בסט: שימו לב: דוקא משום שהתכנסנו פה לדון בבעיה מיוחדת, אני להיפך - מפרק אותה לכל גורמיה: סליקה לחוד, וצ'קים חוזרים לחוד.
א' בן-בסט: זה באשר למנגנון הסליקה.
א' בן-בסט: היה חשש קודם, שגם אם יש כיסוי לצ'ק לא ישולם בגלל שלא מפעילים את מנגנון הסליקה.
א' בן-בסט: אני אומר, שהבעיה הזו איננה קיימת.
א' בן-בסט: כן קיימת בעיית הצ'קים החוזרים, ואני שומע את התלונות האלה כל הזמן עוד לפני שהגעתי לחדר זה.
א' בן-בסט: יש בעיה כזו, ואתייחס אליה.
א' בן-בסט: בנוסף לבעיית הצ'קים החוזרים, יש בעיית חובות לחברות ממשלתיות - חברת חשמל, "בזק", בתי-חולים וכדו'.
א' בן-בסט: דרך אגב, חובות כאלה היו גם בעבר, והחשש הוא מה קורה כאשר פתאום החובות האלה גדלים.
לימור לבנת: היתה גם הידברות סביב העניין הזה.
א' בן-בסט: איך אנו מטפלים בבעיות?
א' בן-בסט: אגיד איך טיפלנו בהן, ואני רוצה לדייק בלשוני, כי יש לזכור פה שני דברים: ראשית - מדובר פה על פעולה על בסיס הסכם.
א' בן-בסט: יש הסכם בין מדינת ישראל לרשות הפלשתינית, ואנו צריכים לפעול לפי ההסכם.
א' בן-בסט: שנית - יש מי שתמיד גם מסתכלים ומבקרים את ההסכם הזה מכל מיני שיקולים.
א' בן-בסט: דרך אגב, יש דבר שאינני יודע באיזו מידה אתם יודעים או עקבתם בעיתונות כי זה לא תפס מקום נכבד.
א' בן-בסט: האירופאים הקימו קרן למצבים בהם תהיה בעיית נזילות לרשות הפלשתינית בין היתר בגין זה שיועברו או לא יועברו כספים מישראל לרשות הפלשתינית, והם הפעילו לאחרונה את הקרן הזו והעבירו כשלושים מליון יורו לרשות הפלשתינית תחת הטענה שאנו לא מעבירים את הכספים לרשות הפלשתינית.
מוחמד ברכה: האם הטענה נכונה או לא נכונה?
א' בן-בסט: האמן לי, שאפרט זאת.
א' בן-בסט: לפני שאגיד מה עשינו, ברצוני להדגיש שראשית - אנו פועלים על-פי הסכמים בינלאומיים, ושנית - כדאי לזכור שכל הדברים חשופים וגלויים, וכך גם מה שאנו עושים.
א' בן-בסט: מה עשינו?
א' בן-בסט: ראשית, אמרתי שההיקף החודשי של סכומים שיש להעביר לרשות הפלשתינית הוא בסביבות 200-230 מליון ש"ח.
א' בן-בסט: בחודש הזה, בלי שיקרה שום דבר אלא רק בגלל המהומות עצמן, היה צריך להעביר סכום קטן יותר.
לימור לבנת: האם אתה מדבר על חודש אוקטובר?
א' בן-בסט: החודש הזה: נובמבר.
א' בן-בסט: אני מעביר בנובמבר כספים בחלקם בגין אוקטובר ובחלקם בגין נובמבר.
א' בן-בסט: הכספים על הייצור המקומי, כלומר מה שאנו מוכרים להם, הם תמיד בגין החודש הקודם, בגין אוקטובר, כי זה מבוסס על קבלות ולוקח זמן לכל המנגנון הזה לעבוד.
א' בן-בסט: הכספים על הייבוא הם בגין אותו חודש עצמו.
א' בן-בסט: כדאי לזכור, שמאחר והמהומות החלו באוקטובר וזה השפיע על היקף הייבוא לרשות הפלשתינית, אז גם אם אנו לא היינו נוקטים בשום צעד שהוא היה צריך להעביר להם פחות כסף מאשר כרגיל.
א' בן-בסט: לסיכום: היינו צריכים להעביר להם החודש בדרך הרגילה של חשבונות 114 מליון שקל.
א' בן-בסט: יש גם הלוואה שאנו נתנו לפלשתינים, אם אני זוכר טוב, בערך בחודש יוני - הלוואה שנפרעת לשיעורים מתוך הסכומים שאנו מתחייבים להם.
א' בן-בסט: כלומר, אנו מנכים על-פי הסכם.
א' בן-בסט: כמובן, שניכינו את הסכום הזה בסך כ-37 מליון ש"ח.
א' בן-בסט: מתוך היתרה - 114 מליון שקל פחות 37 מליון שקל זה 87 מליון שקל - אני רוצה לומר שאנו העברנו לפלשתינים סכום של 30 מליון ש"ח.
א' בן-בסט: עתה, ברצוני לדייק בלשוני: את יתר הכסף - הפער בין הסכום שהיה צריך להעביר לבין הסכום שהעברנו - אנו מעכבים, בשל הסיבות הבאות: הצורך בגין המצב שנוצר לערוך בירורים בכל התשלומים שהם אינם משלמים, קרי החובות לחברות הממשלתיות, בדיקה במידה שאנו יכולים לעשות של סוגיית הצ'קים החוזרים - דבר שאני מוכרח להגיד שהוא בעייתי מאד ומסובך מאד.
א' בן-בסט: לגבי חברות ממשלתיות, גם בעבר היה נוהל כזה.
א' בן-בסט: מדובר בחברות מוגדרות, והן גם ממשלתיות ולא פרטיות.
א' בן-בסט: לגבי חלק מהדברים יש לנו אפילו הסכמים, כמו בתי-חולים וכדו'.
א' בן-בסט: אין לנו יכולת בקרה ואין לנו יכולת פעולה באשר, נניח, לצ'ק שבין סוחר ישראלי לסוחר פלשתיני.
א' בן-בסט: אבל, אני אומר שוב: בהיקף הכספי שעיכבנו לצורך בירורים, לקחנו בחשבון הן את הבעיות של חובות לחברות ממשלתיות והן הבעיה של צ'קים חוזרים.
אלי גולדשמידט: אבל, יש פה שאלה קונקרטית מאד.
אלי גולדשמידט: לא מדובר כרגע על כך שאתה תדאג לפדיון צ'קים חוזרים.
אלי גולדשמידט: זו שאלה בפני עצמה, ואינני אומר שלא צריך לתת עליה את הדעת.
אלי גולדשמידט: הבעיה היא העניין שהאנשים מעבירים מע"מ לשלטונות מע"מ, והמע"מ הזה לאחר מכן מועבר בדרך זו או אחרת לרשות.
אלי גולדשמידט: אם אתה מעכב חלק מהכסף הזה, השאלה היא מה אתה עושה לגבי סוחר פרטי.
אלי גולדשמידט: פתרת את הבעיה היחודית של חברות ממשלתיות, ואולי תפתור אותה.
אלי גולדשמידט: אבל, יש את האדם פרטי ששילם את המע"מ כי היה צריך לשלם את המע"מ על-פי חוק מע"מ, ואני מבין שמדובר באלה העובדים בשיטת החשבונאות הכפולה.
אלי גולדשמידט: א' שניידר: כל שיטת מע"מ היא על בסיס מצטבר, כלומר ברגע שאדם מכר את הסחורה הוא כבר חייב במס גם אם הוא עדיין לא קיבל--
לימור לבנת: --את התמורה.
א' שניידר: וזאת, אלא אם כן מדובר במקצועות חופשיים שזה בטל בששים בהקשר הזה.
א' שניידר: מי שקיבל את הסחורה - יש לו ביד חשבונית מס, והוא יכול לקבל החזר, קיזוז, כי אותו קונה, אם זה לצורך העסק שלו ואם יש בידיו חשבונית מס שהוא קיבל מהמוכר, הוא יכול לקבל החזר משלטונות המס.
א' שניידר: זה מה שעושים.
א' שניידר: רשויות המס מתחשבנות עם הרשות הפלשתינית.
א' שניידר: יש נוהל התחשבנות.
לימור לבנת: כן, אבל אני שואלת:
לימור לבנת: האם אנו חייבים על-פי ההסכמים ועל-פי החוק להתחשבן עם הרשות הפלשתינית על המע"מ על-פי החשבוניות ואיננו יכולים לעשות זאת על-פי התקבולים?
א' שניידר: על-פי החשבוניות בלבד, כי זה החוק.
א' בן-בסט: זה החוק.
א' בן-בסט: גם בארץ זה כך.
א' בן-בסט: אם מכרתי לך ואת לא שילמת לי או אם את מכרת לי ואני לא שילמתי- - -
אלי גולדשמידט: לא עשו פה חוק מע"מ מיוחד למסחר עם הפלשתינים.
לימור לבנת: אם כך, אולי צריך לתקן משהו.
לימור לבנת: אם אני מכרתי לך משהו ואתה לא שילמת לי - אני ואתה אזרחים ישראלים, ויש מערכות חוק במדינת ישראל.
לימור לבנת: אני יכולה להפעיל את החוק ולפנות לבית-משפט.
א' שניידר: עד שהוא יחזיר לך את הכסף, את ממילא חייבת לשלם.
אלי גולדשמידט: יש גם כאלה שלא מסוגלים בסוף להחזיר.
לימור לבנת: הכל נכון, אבל יש סדר וחוק.
לימור לבנת: ד' פינקלשטיין: אז, זה חוב אבוד, וזה מתקזז.
לימור לבנת: יש סדר וחוק, וכל אזרח יכול לפנות לעזרת החוק.
לימור לבנת: הסוחר שיושב כאן, דוד בר-זיק - אין לו למי לפנות כדי לגבות את חובותיו.
לימור לבנת: למעשה, הוא הופך לגובה של מדינת ישראל, והוא זה שצריך לממן מכיסו עכשיו, כאשר אין בידיו כלים חוקיים זולת מדינת ישראל.
אלי גולדשמידט: זה לא בטוח.
לימור לבנת: יכול להיות, וצריך לבדוק זאת.
לימור לבנת: כפי שאני מבינה, המדינה היא זו שצריכה להגן עליו.
אלי גולדשמידט: אני שואל את אנה שניידר הפעם כולל ב-CAPACITY הקודם שלה כמומחית בתחום וגם לפי הערתך: גם בארץ אם אדם בסופו של דבר לא מצליח לגבות את חובו והחוב הוכרז כחוב אבוד, המע"מ מוחזר לו - נכון?
א' שניידר: יש עכשיו בעניין הזה פסיקה חדשה של בית-המשפט העליון, שאם החוב יוכרז כחוב אבוד הוא יכול להיפרע מהמדינה.
לימור לבנת: מה היא הפרוצדורה להכרזה כחוב אבוד?
א' שניידר: זה סיפור ארוך.
שלום שמחון: עד שיוכרז, הבן-אדם לא יהיה קיים.
לימור לבנת: הם יקרסו.
אבשלום וילן: יש לו קיזוז מיידי גם במע"מ.
אבשלום וילן: הוא מכר מזגן, אך על כל החומרים שקנה למזגן הוא מתקזז.
אבשלום וילן: הלוגיקה החשבונאית הכלכלית היא אותה לוגיקה.
אבשלום וילן: מה עשה פרופסור בן-בסט?
אבשלום וילן: הוא עיכב בחודש הזה 47 מליון שקל בגין כל המערכות האלו.
אבשלום וילן: אם אתה בודק מקורות, מה שהם אומרים, אם זה פחות מחמש שנים ויחזור - בסדר, לא ישלמו.
אבשלום וילן: בוא ונלך למצב הקצה שלא ישלמו חובות.
אבשלום וילן: יש פה מקור שלא מעבירים, והוא לא קשור למע"מ.
אבשלום וילן: אם אחרי זה תהיה התחשבנות עתידית כל שהיא, יהיה מול זה ממה להחזיר.
אבשלום וילן: א' בן-בסט: נכון.
אבשלום וילן: זו טכניקה, והיא לא קשורה לעניין.
לימור לבנת: חלק מתוך זה זה על החוב.
לימור לבנת: הם חייבים את ה-100%.
אלי גולדשמידט: מה שאומר לך חבר-הכנסת וילן הוא, שהמע"מ בעקרון מקוזז מול מס תשומות.
אלי גולדשמידט: IF WORSE COMES TO WORSE ועדיין ישנה יתרה לתשלום, כלומר הוא לא קיזז- - -
דובר: ערך מוסף.
אלי גולדשמידט: תמיד יש כי זה ערך מוסף.
אלי גולדשמידט: IF WORSE COMES TO WORSE- ואני מתכוון לזה שהוא לא מצליח לגבות זאת - עדיין ישנו מסלול בסוף היום שנקרא: מסלול של הכרה בחוב אבוד, שאז המע"מ מוחזר ע"י המדינה.
אלי גולדשמידט: השאלה היא האם על רקע המצב הקשה שכל העניין קיים היום יש איזה שהן מחשבות ליצור מערכת, איזה שהוא מסלול ירוק לחוב אבוד, ואינני יודע מה--
מוחמד ברכה: קיצור הליכים.
אלי גולדשמידט: --שיכול באיזה שהוא מקום להקל על המצב.
אלי גולדשמידט: האם יש רעיונות כאלה?
אלי גולדשמידט: אני מבין, שהבעיה משפטית וסבוכה.
שלום שמחון: כמו שהמדינה הבטיחה את עצמה, היא צריכה להבטיח את בעלי העסקים הקטנים.
א' שניידר: יש עוד בעיה, שיש לקחת בחשבון, של חשבוניות פיקטיביות.
אלי גולדשמידט: נכון, יש גם חשבוניות פיקטיביות.
א' שניידר: הבעיה הזו, שהיתה קיימת גם לפני כן, יכול להיות שעכשיו אולי התגברה והיא בעיה לא קלה.
א' שניידר: זהו הפן השני של הנושא.
א' שניידר: היו"ר א' גולדשמידט: אנו לא יכולים לבסס מדיניות על קבוצה שמרמים אותה.
א' שניידר: אני מתייחס לאלה שפועלים בתום-לב.
א' שניידר: מי שמרמה - יש לתפוס שהוא מרמה, ואם יש חשבוניות פיקטיביות ואומרים שיש תעשיית חשבוניות פיקטיביות וזה גם היה בכתבה בעיתון "ידיעות אחרונות".
א' שניידר: דרך אגב, זו אחת הדרכים להלחם בכלכלה בישראל.
מוחמד ברכה: האם לא תהיה תעשיה של צ'קים חוזרים?
אלי גולדשמידט: חבר-הכנסת שמחון רצה לשאול משהו.
שלום שמחון: יש לי משהו על קצה הלשון.
שלום שמחון: עסקתי קצת בעניין "דור אנרגיה", ואני לא כל כך דואג ל"דור אנרגיה" כי מדובר שם בעסקים גדולים וגם במליונים.
שלום שמחון: ברצוני לחזור לבעלי העסקים הקטנים.
שלום שמחון: מה שמצטייר פה הוא, שהמדינה ובעלי החברות הגדולות מובטחים, ובעלי העסקים הקטנים של ה-30-50 אלף ש"ח - לא.
א' בן-בסט: לא.
א' בן-בסט: אבהיר שוב בהקדמה של משפט אחד: ראשית, אתם צריכים להבין, שאני חייב לפעול על-פי הסכם ועל-פי חוק.
א' בן-בסט: אני לא יכול לפעול בשום דרך אחרת אלא על-פי הסכם ועל-פי חוק.
א' שניידר: ההסכמים עוגנו בחקיקה.
א' בן-בסט: שנית, לא אמרתי שהעברנו כסף לחברת חשמל, לא אמרתי שהעברתי כסף ל"בזק" וגם לא אמרתי שהעברתי כסף ל"דור אנרגיה".
א' בן-בסט: כשאני אומר "לא אמרתי", זה לא התכוונתי שהעברתי ואינני רוצה להגיד לכם.
א' בן-בסט: אמרתי, שאנו עיכבנו תשלומים לרשות עד שיתבררו כל הבעיות של אי-תשלום לחברות ממשלתיות ולחברות אחרות.
אלי גולדשמידט: שואלים אותך למה הדבר לא נעשה לגבי פרטים קטנים.
א' בן-בסט: אני אומר שוב: אני לא העברתי.
א' בן-בסט: לקחתי זאת בחשבון.
אלי גולדשמידט: איך עיכבת זאת לגבי חברת חשמל או "דור אנרגיה"?
אלי גולדשמידט: - על בסיס הסכם איתם.
אלי גולדשמידט: אתה צריך להיות עיקבי.
אלי גולדשמידט: אם החוק לא מאפשר לעשות עיכובים, אין הבדל בין חברת חשמל לבין עסק שהוא קיוסק.
אלי גולדשמידט: א' שניידר: היושב-ראש, רְאה מה כתוב כאן.
אלי גולדשמידט: כתוב: "שר האוצר רשאי להורות על קיזוז מן הסכומים.
אלי גולדשמידט: ואדם אחר מישראל, אם התקיימו תנאים שקבע שר האוצר...".
א' שניידר: זה 1 ו-2.
א' שניידר: זה לא לגבי סוחרים פרטיים.
א' שניידר: היתה בעיה של בית-החולים "הדסה".
לימור לבנת: לגבי "דור אנרגיה", זה בגלל שלא רוצים להפסיק להם את אספקת הדלק.
לימור לבנת: לכן, המדינה נזעקת להגן, ויוצרת משא ומתן עם נשאביבי.
לימור לבנת: כשמדובר על עסקים קטנים, פחות אכפת לה.
לימור לבנת: זה לא בסדר.
א' בן-בסט: זה לא מדוייק.
לימור לבנת: גם לפלשתינים יש עניין.
לימור לבנת: תלחצו עליהם דרך "דור אנרגיה", כדי שהם ישלמו גם לעסקים הקטנים.
לימור לבנת: בדלק אכפת להם, ובחלקי החילוף כנראה שבינתיים פחות אכפת להם.
אלי גולדשמידט: יש עוד נושא לא פחות חשוב, שאתה עוד צריך להתייחס אליו, שלא שייך לנושא הזה.
אלי גולדשמידט: האם נבחנות במשרד האוצר דרכים חוקיות ומסודרות?
אלי גולדשמידט: אני קורא פה, שאם שר האוצר יקבע תנאים, זה יכול לחול גם על גופים שאינם בשליטת מדינת ישראל ולא רק על חברות ממשלתיות.