GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: הדיון השלישי, אנחנו התערבנו במשבר של חיפה כימיקלים מול מפעלי ים המלח וניצחנו.
משה גפני: עכשיו יש בעיה אחרת.
משה גפני: יש בעיה של סכסוך בתוך חיפה כימיקלים, בין ההנהלה לבין העובדים, אבל חיפה כימיקלים המשיכה לעבוד.
חזי צאיג: גם משרד הפנים צריך להיות בדיון.
משה גפני: גם משרד הפנים יהיה בדיון הזה.
משה גפני: מר אפרים, אני מבקש בפעם השלישית לעשות פסק זמן ולא לפטר אף עובד.
משה אפרים: צריך להבין מה קורה במפעל.
משה גפני: אם הייתי מבין, לא הייתי כאן אלא הייתי חוזר לכולל.
משה גפני: אנחנו עובדים לדיון בסעיף הבא.
משה גפני: על סדר היום דיון מעקב על העברת מפעל איתוראן לקריית שמונה.
משה גפני: הצעתם של חברי הכנסת מירי רגב, יעקב אדרי וציון פיניאן.
משה גפני: בישיבה הקודמת שקיימנו בנושא של העברת המפעל, הייתה הסכמה לסיוע של מרכז ההשקעות למפעל כדי שהוא יעבור לקריית שמונה אבל משום מה קרתה תקלה בדרך ואני לא יודע מהי ובסופו של דבר המפעל לא עבר.
משה גפני: חזי, אתה יכול לומר לנו איפה עומד העניין הזה?
ציון פיניאן: היכן חילוקי הדעות.
חזי צאיג: כן.
חזי צאיג: הכנתי חומר אותו אני מבקש לחלק.
חזי צאיג: הכנו כאן איזושהי טבלה שמראה את הקריטריונים לפני המסלול כיום ומציבה ליד את בקשת החברה.
חזי צאיג: מזה אני גוזר את הפערים ואני אומר לכם גם איך אנחנו רצינו להתקדם ואיפה זה נעצר.
חזי צאיג: אני רוצה להזכיר.
חזי צאיג: הקריטריונים הם: תנאי השכר.
חזי צאיג: היום תנאי המסלול הם פי אחד וחצי מהשכר הממוצע ואני מדבר על מסלול עוגן.
חזי צאיג: מספר המינימום שאנחנו דורשים הוא מאה עובדים לפחות בעלות שכר של פי אחד וחצי, ואני מדגיש, עלות שכר ולא שכר ברוטו.
חזי צאיג: זכאים לתמיכה לפי המסלול היום הם רק מי שהוא בעלות השכר הגבוהה מהעלות המינימאלית.
חזי צאיג: כלומר, רק מי שמשתכר מעל פי אחד וחצי מהשכר הממוצע.
חזי צאיג: שיעור התמיכה לחברה שהיא מעסיקה ממאתיים עובדים ומעלה, הוא מתקרב ל27.5-28 אחוזים לתקופה של ארבע שנים.
חזי צאיג: אלה תנאי המסלול כיום.
חזי צאיג: מה שהחברה מבקשת זה את עלות השכר, פי אחד וחצי, שנקטין לשכר הממוצע.
חזי צאיג: קרי, 8,500 שקלים.
חזי צאיג: היום זה קצת יותר וזה כבר 9,000 שקלים.
מירי רגב: כמה החברה מבקשת?
מירי רגב: שכר של כמה?
חזי צאיג: החברה מבקשת שאנחנו נקטין את השכר הממוצע לכלל העובדים לשכר הממוצע במשק.
חזי צאיג: כלומר, שזה 8,500 שקלים עד 9,000 שקלים.
חזי צאיג: על זה היה הדיון כאן.
מירי רגב: תסבירו לי עוד פעם.
מירי רגב: פי אחד וחצי לפי שלוש וחצי.
מירי רגב: מה השכר שאתה מבקש ומה השכר שהם מבקשים?
חזי צאיג: היום אנחנו מבקשים פי אחד וחצי, שזה 12,500 שקלים.
מירי רגב: כמו שאתם משלמים לעובדי הקבלן.
מירי רגב: כמו שאנחנו כממשלה משלמים לעובדי הקבלן.
מירי רגב: אותו הדבר.
מירי רגב: אותו שכר.
חזי צאיג: לא, קצת פחות.
מירי רגב: כמה מבקשת החברה?
חזי צאיג: השכר הממוצע שהוא 8,500 שקלים.
ציון פיניאן: זה התנאי לקבלת העזרה ממשרד התעשייה.
משה גפני: לקבל את הסיוע הגבוה יותר.
חזי צאיג: במסלול עוגן.
חזי צאיג: יש מסלולים אחרים בהם התנאים נמוכים יותר.
חזי צאיג: זה מסלול עוגן.
ציון פיניאן: אלה הקריטריונים הנהוגים בכל הארץ?
ציון פיניאן: אנחנו ביקשנו לבוא לקראתם.
חזי צאיג: רגע.
חזי צאיג: אני אגיע לזה.
חזי צאיג: אני רק מציג לכם כרגע מה החברה רוצה ומה לנו יש כיום ואיך הולכים לקראת.
חזי צאיג: היום אנחנו דורשים פי אחד וחצי והחברה מבקשת שזה יהיה שכר ממוצע, דהיינו 8,500 שקלים.
חזי צאיג: אנחנו דורשים מינימום מאה עובדים ולחברה יש 82 עובדים.
איזי שרצקי: זאת טעות.
איזי שרצקי: זה לא נכון.
איזי שרצקי: החברה מעבירה ל-300 עובדים.
משה גפני: נאפשר לכולם להתייחס.
משה גפני: חזי, תמשיך.
חזי צאיג: זכאים לתמיכה.
חזי צאיג: הזכאות אצלנו היא רק לעובדים שמשתכרים מעל העלות המינימאלית, שזה פי אחד וחצי.
חזי צאיג: החברה מבקשת שאלה יהיו כל העובדים, דהיינו, לא כל ה-82 עובדים אלא גם אלה שמשתכרים מתחת ל-8,500 שקלים עלות מעביד.
חזי צאיג: שיעור התמיכה שמבקשים הוא 27.5 מיליון שקלים.
חזי צאיג: אני אומר למה אנחנו היינו מוכנים ללכת עם החברה ולקראתה ביחד עם האוצר.
חזי צאיג: אנחנו היינו מוכנים להעמיד את השכר הממוצע ולא להעמיד אותו על פי אחד וחצי אלא להתיישר ל-8,500 שקלים.
חזי צאיג: דהיינו, אם החברה תעמוד בשכר ממוצע של 8,500 שקלים, היא תוכל לקבל סיוע.
חזי צאיג: ביקשנו שה-8,500 שקלים, העובדים יקבלו סיוע רק בגין אלו שמשלמים להם 8,500 שקלים ומעלה ולא מתחת לסכום הזה.
איזי שרצקי: זה לא ממוצע.
חזי צאיג: לא ממוצע.
חזי צאיג: עובדים שמשתכרים מתחת לעלות שכר של 8,500 שקלים לא יוכלו לקבל אלא מי שמשתכר 8,500 שקלים ומעלה.
חזי צאיג: כאן כרגע הפער בינינו.
חזי צאיג: יחד עם זאת, אני רוצה לציין שיש לנו מסלולי תעסוקה ואתם מכירים אותם.
מירי רגב: בכמה כאן הפער?
מירי רגב: כמה עובדים משתכרים 8,500 שקלים?
חזי צאיג: עכשיו אני מגיע לזה.
חזי צאיג: 82 עובדים מקבלים מעל וכל השאר הם מתחת לסכום הזה.
מירי רגב: כמה?
איזי שרצקי: 150 עובדים.
מירי רגב: 150 עובדים מקבלים פחות מ-8,500 שקלים.
איזי שרצקי: המינימום הוא 7,500.
חזי צאיג: אם אנחנו הולכים למסלול התעסוקה הרגיל היום שאין לנו היום את התנאים האלה של פי אחד וחצי והוא יכול לשלם גם שכר מינימום, הוא יכול ליהנות מסיוע של עשרה מיליון שקלים.
חזי צאיג: אם החברה ואנחנו היינו מגיעים לעמק השווה ומתיישרים סביב ה-8,500 שקלים, החברה הייתה זכאית לסיוע של 24 מיליון שקלים.
משה גפני: כשאנחנו דנו בעניין הזה, היה מדובר על פשרה שהסכימו לה, גם אתם וגם משרד האוצר.
משה גפני: יצא שהגענו לאיזו פשרה.
משה גפני: מה קרה לה?
אורן משה: כנראה שהייתה איזושהי אי הבנה כי הפשרה הייתה שאנחנו נוריד את תנאי מסלול עוגן מאחד וחצי שכר ממוצע במשק לפעם אחת שכר ממוצע במשק.
אורן משה: מבחינתנו לא היינו מוכנים שיהיה עובד שיקבל פחות מהסכום הזה.
אורן משה: ברשותך, אני אוסיף משפט אחד.
אורן משה: מבחינתנו מסלול עוגן הוא שונה בכך שהוא באמת מייצר איזשהו שינוי סביבתי.
אורן משה: הוא גם מסה של עובדים, וכאן קבענו תנאי של מינימום, וגם השכר הוא לא שכר מינימום והוא גם לא 5,500 שקלים שזה מה שיש במסלול תעסוקה אלא השכר הוא שכר שבאמת מאפשר גם כוח קנייה וצריכה של העובדים לא התכוונות לייצר משהו שהוא אחר.
משה גפני: אבל מה קרה עם הפשרה?
אורן משה: היינו מוכנים לעשות דאון גרייד למסלול הקיים שלנו כדי להתאים אותו יותר לאיתוראן.
איזי שרצקי: הם חזרו בהם.
אורן משה: ירדנו לפעם אחת שכר ממוצע במשק וקיבלנו הצעה שמראה לנו שהממוצע הוא אמנם שכר ממוצע במשק אבל יש שונות.
אורן משה: יש עובדים שהם מתחת למספר הזה ויש עובדים שהם מעל המספר הזה.
מירי רגב: בכמה הם מתחת?
אורן משה: נאמר 150.
מירי רגב: כמה הם משתכרים?
איזי שרצקי: אני אסביר בקצרה.
איזי שרצקי: יש תקנה למפעל עוגן.
איזי שרצקי: לפני שנה אנחנו הגשנו בקשה.
איזי שרצקי: התקנה אומרת פי אחד וחצי מהממוצע במשק שזה היום 13,000 בערך, 12,500 שקלים לעובד ממוצע.
איזי שרצקי: אמרתי, אין את זה בשום מקום במדינת ישראל, חוץ מאשר אולי ברשות הנמלים, ולכן אין מפעלי עוגן עם כל הדיבורים, ובדקתי את זה.
איזי שרצקי: באתי ואמרתי להם שנעשה מהפכה, נעביר את זה לממוצע של 8,500 שקלים.
איזי שרצקי: בסוף הם הסכימו וכאן היה דיון על הדבר הזה.
איזי שרצקי: ממוצע 8,500.
איזי שרצקי: יש כאן פרוטוקולים.
איזי שרצקי: ישבתי גם עם אנשי האוצר במשרד המסחר והתעשייה, ישבתי גם אתם ויש פרוטוקולים.
איזי שרצקי: ישבתי גם עם האוצר וגם עם משרד התעשייה ביחד.
איזי שרצקי: במסגרת הישיבה, מנהל הכספים של כל הפרויקט הזה העביר לאוצר את כל הנתונים שיש להם היום וזה היה כל הדיון.
איזי שרצקי: הם אישרו את זה וזה היה צריך להיות בערך 34 מיליון שקלים למעבר.
איזי שרצקי: אני אמרתי להם במקום ארבע שנים, אני מוכן לעבור לקריית שמונה לעשר שנים.
איזי שרצקי: צריך להבין שהממוצע בקריית שמונה הוא בדיוק חצי מהממוצע שאני מעביר כאן.
איזי שרצקי: בפרי הגליל דיברו על 5,000 שקלים ממוצע ואילו אני מדבר על ממוצע של 8,500 שקלים כאשר הכי נמוך בעלות הוא כמעט 7,000 שקלים.
מירי רגב: 150 העובדים שלא מקבלים 8,500 שקלים, כמה הם מקבלים?
נסים שבירו: 7.500 שקלים.
איזי שרצקי: עלות.
ציון פיניאן: ההפרש הוא אלף שקלים בין המצוי לבין הרצוי אבל יש לך הפרש של 14 מיליון שקלים.
איזי שרצקי: תנו לי לסיים את דבריי.
נסים שבירו: מה שהוא ביקש רק על מאה עובדים.
איזי שרצקי: חבר'ה, אתם מטעים.
איזי שרצקי: מר גפני, אני מדבר אתם שנה.
איזי שרצקי: התחלנו עם 34 ואחרי שהם אמרו שאני גורם לכך שהעסק לא עובר, הם אמרו לעיתונים שהציעו לי 27.5 ואני רוצה 34, כתבתי מכתב שהעתק ממנו הגיע גם אליך ואמרתי בו שמאחר שהם מציעים 27.5, אני מסכים, קיבלתי ומחר אני עובר וביקשתי את האישור.
איזי שרצקי: לא קיבלתי את האישור.
איזי שרצקי: צריך להבין שבשנה הזאת העברתי לקריית שמונה בניירות ובמסמכים 12.8 מיליון שקלים.
איזי שרצקי: צריך להבין שלא הכסף הוא הבעיה.
איזי שרצקי: איזי שרצקי בחברות שלו העביר בשנה הזאת לקריית שמונה 12.8 מיליון שקלים וזה קורה כל שנה.
איזי שרצקי: הבעיה היא לא כסף.
איזי שרצקי: הבעיה היא שזאת חברה ציבורית.
איזי שרצקי: אני לא יכול להרשות לעצמי שההוצאות שלי יהיו יותר גבוהות מאשר אני מקבל.
איזי שרצקי: אני לא מבקש מענקי מסים מהמדינה.
איזי שרצקי: תבינו, החברה שלי לא מקבלת שקל הנחה במס.
איזי שרצקי: אני והילדים שלי לא הולכים לקבל שקל אחד מענק עבורנו כדי להיות שם.
איזי שרצקי: כל מה שאני עושה כאן, אני עושה לטובת קריית שמונה.
איזי שרצקי: כל השבוע עבדתי בקריית שמונה, וזה קורה לי הרבה, הייתי עם הסטודנטים האלה, הם מרוויחים שם 3,500 שקלים ואצלי הם ירוויחו 5,500 שקלים ובמשרה מלאה הם יגיעו ל-6,000-6,500 שקלים.
איזי שרצקי: זאת מהפכה לחבר'ה האלה.
איזי שרצקי: אני מעורב, מכיר ויודע.
איזי שרצקי: אני לא יכול לרדת מהסכום הזה.
איזי שרצקי: אם הייתי יכול, הייתי יורד אבל אני חברה ציבורית שנסחרת בנסדאק.
משה גפני: שואל אותך חבר הכנסת פיניאן.
משה גפני: אם אתה מעלה את השכר לעובדים בעוד אלף שקלים, אתה מקבל עוד 14 מיליון שקלים.
משה גפני: לא משתלם לך?
איזי שרצקי: העלות של המעבר שלי היא שלושים מיליון שקלים וזה בלי המבנה שאני בונה.
איזי שרצקי: המבנה הוא נכס שלי ואני לא לוקח אותו בהוצאה כי גם כאן אני צריך לבנות.
איזי שרצקי: את המבנה אני לא לוקח בהוצאה.
איזי שרצקי: שלושים מיליון שקלים זאת ההוצאה וחזי יודע את זה והוא מסכים אתי.
איזי שרצקי: זה הסכום למעבר שלי והעלויות שיהיו לי בארבע שנים.
איזי שרצקי: אני לא יכול להיות חשוף לתביעה ייצוגית בגלל שיגעון שלי שרצתי לקריית שמונה.
איזי שרצקי: אני לא יכול.
איזי שרצקי: אני לא יכול לגרום לכך שהחברה הזאת תפסיד כסף.
איזי שרצקי: חזי הוא רואה חשבון והוא מבין את זה.
איזי שרצקי: אני רוצה להתקרב להוצאות.
איזי שרצקי: אני לא רוצה להרוויח.
איזי שרצקי: אמרתי, הבאתי לקריית שמונה 130 מיליון שקלים ואני לא צריך את העשרים האלה.
איזי שרצקי: הכול קיים במסמכים.
משה גפני: מה עולה לך שלושים מיליון שקלים?
משה גפני: אתה מעביר ציוד?
איזי שרצקי: שליש מהעובדים.
איזי שרצקי: בסן פאולו העברתי את איתוראן ממקום אחד למקום שני ועלה לי מיליון וחצי דולר וזה מה שיעלה לי המעבר בלי הבנייה.
משה גפני: כן, עזוב את הבנייה.
משה גפני: מה עולה לך שלושים מיליון דולר?
איזי שרצקי: המחשבים, המוקדים, כל הדברים.
משה גפני: שלושים מיליון שקלים?
איזי שרצקי: אמרתי מיליון וחצי דולר.
חזי צאיג: הוא סוכם את זה.
חזי צאיג: הוא מסביר את השלושים מיליון.
איזי שרצקי: לחברת איתוראן יש 400 עובדים מתוכם עוברים 300 ומאה נשארים כאן.
איזי שרצקי: החבר'ה שעוברים, ה-82 האלה שעוברים כאן, שאמורים לעבור, לפחות חצי מהם יישארו לגור בתל אביב ואין לי ברירה כי הם לא רוצים לעבור ואין לי מה לעשות.
איזי שרצקי: העוגן אומר ש-60 אחוזים לפחות יעבדו בקריית שמונה.
איזי שרצקי: המהנדסים האלה שלא ירצו לעבור, בלית ברירה אני מטיס מכאן כל יום מטוס לקריית שמונה.
איזי שרצקי: המפעל שאנחנו רוצים לבנות הוא צמוד לשדה התעופה.
איזי שרצקי: היום אין טיסות לקריית שמונה ולא יהיו, אבל ברגע שאתה מעביר מפעל שלם ומביא עובדים רק שלך, אין לך בעיה לאשר את הטיסות.
איזי שרצקי: הכשרות עובדים.
איזי שרצקי: שישים אחוזים מהעובדים צריכים להיות מקריית שמונה.
משה גפני: אתה נתת 130 מיליון שקלים לקריית שמונה.
איזי שרצקי: מ-1999 עד היום.
איזי שרצקי: זה מספר עובדתי.
משה גפני: אני לוקח אותך ברצינות רבה.
משה גפני: אני אפילו חושב שאתה עושה דבר חשוב.
משה גפני: אני רואה שאתה לא עומד על הגרוש.
איזי שרצקי: הורדתי כבר עשרים אחוזים.
משה גפני: אני אומר לשבחך.
משה גפני: אני לא אומר את זה חס וחלילה נגד.
משה גפני: אני מציע פשרה.
משה גפני: העובדים מקבלים היום 7,500 שקלים שזה המינימום, עלות.
איזי שרצקי: המחיר הממוצע של עובדים.
משה גפני: אני לא מדבר על ממוצע.
משה גפני: אני מדבר על העלות.
משה גפני: הם עומדים על 8,500 שקלים עלות העובדים.
חזי צאיג: על 240 עובדים.
משה גפני: יש עובדים שהם עם 12 אלף שקלים.
איזי שרצקי: יש עובדים עם 20 אלף שקלים.
חזי צאיג: מדובר על כמות מינימאלית של עובדים.
סיגל שאלתיאל: אנחנו מדברים על פער של 18 עובדים.
מירי רגב: על פער של כמה עובדים מדובר?
מירי רגב: על 12 עובדים?
משה גפני: איזי, בוא ננהל עכשיו משא ומתן.
משה גפני: כמה עובדים יש לך שאתה מעביר לקריית שמונה?
איזי שרצקי: 290 עובדים וזה 240 משרות מלאות.
מירי רגב: איך הוא אומר 240 והוא אומר מאה עובדים?
חזי צאיג: 240 עובדים, זה בסדר.
חזי צאיג: זה המינימום.
משה גפני: התגברנו על בעיה אחת.
חזי צאיג: 240 משרות.
משה גפני: התגברנו על הבעיה הזאת?
מירי רגב: עובר היושב ראש נושא-נושא.
מירי רגב: תגידו אם יש בעיה או אין בעיה.
איזי שרצקי: אין בעיה.
משה גפני: מספר העובדים נפתר.
משה גפני: יש לך 240 משרות, 190 עובדים.
איזי שרצקי: לפחות.
משה גפני: לפחות 240 משרות.
משה גפני: זאת הדרישה של הממשלה ואתה עומד בדרישה הזאת.
משה גפני: נשארה אבן נגף וזה השכר של אותם עובדים שמשתכרים פחות מ-8,500 שקלים.
חזי צאיג: שעלות שכרם פחות מ-8,500 שקלים.
משה גפני: עלות שכרם פחות מ-8,500 שקלים.
משה גפני: הנושא הכספי אצלך הוא נושא חשוב אבל אתה גם פילנתרופ.
משה גפני: אתה מוכן להעלות את השכר של העובדים ל-8,000 שקלים עלות השכר?
חזי צאיג: השכר הממוצע במשק.
חזי צאיג: היום השכר הוא 8,900 שקלים.
רן שבירו: כשהתחלנו את הדיונים זה היה 8,200 שקלים.
משה גפני: התנאי שלכם, בסדר, גם אנחנו צד בעסקה הזאת.
ציון פיניאן: אתם סגרתם על 8,500.
רן שבירו: סגרנו על 8,200 והוא אמר שהוא יישאר על המספר הזה.
משה גפני: בבניין הזה לא חייבים לומר רק דברים נכונים.
משה גפני: אפשר להגיד גם דברים אחרים.
משה גפני: אתה תהיה מוכן ששכר העובדים יהיה לפחות 8,000 שקלים?
קריאה: זאת חברה ציבורית.
חזי צאיג: אדוני היושב ראש, אנחנו לא נוקבים במספרים אלא רק במשפט שכר ממוצע במשק.
משה גפני: אז אתם נוקטים עמדה.
משה גפני: זה ניתן למשה בסיני?
משה גפני: אני מכיר את מה שניתן למשה בסיני וזה לא ניתן לו.
חזי צאיג: לא, אבל אנחנו לא יודעים לרדת מזה.
משה גפני: בסדר, אז אל תרדו.
משה גפני: אז נלך לשר.
נסים שבירו: הוא אומר שיש בעיה כחברה ציבורית.
איזי שרצקי: לפני שנה התחלתי את המשא ומתן, עת היה אחד וחצי על הממוצע.
איזי שרצקי: אני אמרתי שאני אלחם כדי להקטין את הממוצע הזה בגלל דבר אחד, כי אני חושב שהממוצע שהיה הוא בלוף.
איזי שרצקי: אמרתי שאני אעשה את זה לא רק בשביל קריית שמונה אלא עבור כל המדינה.
איזי שרצקי: נוריד את זה לממוצע אחד שהוא ממוצע יפה שאין אותו בשום מקום בצפון.
איזי שרצקי: אמרתי שנוריד את הממוצע לאחד ואז גם אני אהנה – קריית שמונה ולא אני כי אני לא נהנה מכלום – וגם דימונה וגם ירוחם.
איזי שרצקי: ישבנו כאן בדיון ודיברנו על זה.
איזי שרצקי: עשיתי את הכול כדי להגיע לממוצע הזה.
איזי שרצקי: הם אישרו את זה.
איזי שרצקי: פתאום הם ראו שהדבר הזה הוא לא רק לאיזי בקריית שמונה, למדינה, אלא זאת בעיה של תקציב, זאת בעיה של בעיה והם חזרו בהם.
איזי שרצקי: אני אומר שוב שהם באו וטענו בפירוש שהבקשה שלי היא 34 מיליון שקלים, 33 מיליון שקלים, וחזי אמר לעיתונות שהם מאשרים 27.5 מיליון שקלים.
איזי שרצקי: חזי אמר את זה.
איזי שרצקי: הם עשו עלי התקפה כאילו אני לא רוצה לעבור ואתה יודע שההגנה הכי טובה היא התקפה.
איזי שרצקי: הם אמרו שהם הציעו לי 27.5 מיליון ולא הסכמתי.
איזי שרצקי: חזי קיבל ממני באותו יום מכתב ונפגשתי אתו.
איזי שרצקי: אמרתי לו שהוא אמר לכולם 27.5 ואני לא שואל אלא מוריד עשרים אחוזים ושייתן לי עכשיו 27.5 ומחר אני מתחיל לבנות את החברה.
איזי שרצקי: חזי, כך היה?
איזי שרצקי: יש לי את זה במכתב.
חזי צאיג: כל הוויכוח בינינו שאין בעיה להגיע ל-27 וגם אני מוכן היום להתחייב ל-27.
חזי צאיג: כל הוויכוח בינינו הוא האם אתה משלם את השכר הממוצע או לא משלם את השכר הממוצע.
חזי צאיג: זה כל הוויכוח בינינו כרגע לגבי כל העובדים.
איזי שרצקי: אבל זה היה הדיון.
חזי צאיג: אם הוא משלם את השכר הממוצע ועומד במספר עובדים של 240, הוא מגיע לסכום עליו הוא מדבר.
חזי צאיג: זה כל הוויכוח.
סיגל שאלתיאל: אני מהמשרד לפיתוח נגב וגליל.
סיגל שאלתיאל: אנחנו מנסים להיות מעורבים בסיפור הזה במשך כל הזמן וגם קיימנו פגישות עם התמ"ת וגם פגישות של השר סילבן שלום עם איזי.
סיגל שאלתיאל: הפערים כאן לא גדולים.
סיגל שאלתיאל: ממוצע, אני לא מבינה גדולה במתמטיקה, אבל כשמדברים על שכר ממוצע, מדברים על שכר ממוצע.
סיגל שאלתיאל: הסיכום האחרון בוועדת הכספים היה שבעצם מנסים להגיע להסכמות עם התמ"ת והאוצר על עלות השכר הממוצע של העובדים של איתוראן שאמורים לעבור לקריית שמונה.
סיגל שאלתיאל: אנחנו מבקשים לעמוד בהסכמות האלה.
סיגל שאלתיאל: אנחנו מציעים ומבקשים לעמוד בהסכמות האלה כי כאן בעצם גם האוצר וגם התמ"ת שינו את העמדה שלהם והם אמרו שמאה מתוך 240 משרות יישאו כל אחת מהמשרות האלה בעלות שכר של שכר ממוצע במשק שכיום הוא מתקרב ל-9,000 שקלים.
סיגל שאלתיאל: הדוחות כאן מעידים על 82 משרות כאלה ולא על מאה משרות כאלה.
סיגל שאלתיאל: יש פער של 18 משרות.
איזי שרצקי: אין פער.
איזי שרצקי: הממוצע הוא 10,000 שקלים.
סיגל שאלתיאל: בואו לא נתעלם מהמצב שקיים בגליל, במיוחד בגליל המזרחי, בנושא השכר הריאלי של העובדים שם.
סיגל שאלתיאל: אני מבקשת שבכל זאת ננסה להגיע להסכמות לגבי השכר הממוצע.
משה גפני: יש אפשרות שהמשרד לפיתוח הנגב והגליל יממן את הפער?
סיגל שאלתיאל: אני לא יכולה לענות לך על זה כרגע.
סיגל שאלתיאל: צריך לעשות את התחשיבים.
נסים שבירו: לכל משך עשר השנים של המפעל?
משה גפני: לתקופה של שנתיים.
סיגל שאלתיאל: הלוואי ולמשרד לפיתוח הנגב והגליל היו תקציבים בסדרי גודל כאלה והוא היה יכול לממן.
איזי שרצקי: אדוני, מדובר על 2.5 מיליון שקלים לשנה.
איזי שרצקי: העוגן הוא ארבע שנים ואני הודעתי להם שאני עובר לעשר שנים וזאת התחייבות בהסכם עם ערבות אישית שלי שאני יושב שם עשר שנים.
איזי שרצקי: אמרתי להם את זה כדי שלא יהיו להם בעיות אחרי כן עם אחרים.
איזי שרצקי: ההוצאה של הטיסה היא הרבה יותר גבוהה והם יודעים את זה.
משה גפני: כמה כסף זה להעלות את השכר של העובדים?
איזי שרצקי: אי אפשר להעלות שכר.
איזי שרצקי: זאת חברה, זאת מסגרת.
משה גפני: אז חברה מחליטה להעלות בקריית שמונה את השכר.
איזי שרצקי: תראה את הנייר.
איזי שרצקי: הממוצע של השכר הוא 10,500 שקלים.
משה גפני: תעזוב.
משה גפני: אני שואל כמה כסף זה להעלות את השכר של העובדים לממוצע.
משה גפני: לא הממוצע הכללי.
נסים שבירו: אם אתה מעלה את השכר לכולם ל-8,000 שקלים, כמה זה עולה?
איזי שרצקי: זה לא מגיע לזה.
רן שבירו: אתה מדבר על 154 עובדים.
משה גפני: על מאתיים עובדים.
רן שבירו: השכר הממוצע שלהם עלות המעביד הוא סביב ה-6,000-6,500 שקלים.
רן שבירו: אתה מדבר על בערך 2,000 שקלים פלוס.
רן שבירו: תעשה 2,000 שקלים כפול 150 עובדים וזה יוצא 3 מיליון שקלים.
ציון פיניאן: בשנה.
איזי שרצקי: זה יצא טוב.
איזי שרצקי: אנחנו נשלם כסף כדי לעבור.
רן שבירו: 3 מיליון כפול לא ארבע שנים כי הוא מתחייב לעבור לעשר שנים, 3 מיליון כפול עשר, הוא מממן בעליית שכר.
רן שבירו: תראה, יש הרבה פתרונות אחרים יצירתיים טובים יותר מעבר למה שחזי מציע.
רן שבירו: עצם זה שאנחנו מתחייבים לתקופה יותר ארוכה ומסלול העוגן מדבר על ארבע שנים, תפתחו את מסלול העוגן לתקופה יותר ארוכה ואז בלי יותר מדיי טובות נגיע ל-27.5 מיליון.
רן שבירו: זאת אומרת, יש הרבה פתרונות יצירתיים שנמצאים אצלו מתחת לידיים היות שאנחנו מוכנים להתחייב לתקופה ארוכה יותר.
מירי רגב: בואו נגיד את האמת.
מירי רגב: לא רוצים להעביר את איתוראן לקריית שמונה.
מירי רגב: אין כוונה להעביר מפעלים לפריפריה.
משה גפני: נציג ההסתדרות.
יונה פרטוק: תודה.
יונה פרטוק: יש כאן ויכוח של עשירים.
יונה פרטוק: השכר הממוצע בקריית שמונה הוא כ-5,000 שקלים.
יונה פרטוק: מעל שישים אחוזים שכר מינימום.
יונה פרטוק: בא לכאן מישהו ואומר שהוא רוצה לעבור לקריית שמונה.
איזי שרצקי: מישהו שהוא משוגע.
איזי שרצקי: התכוונתי אלי.
יונה פרטוק: נכון.
יונה פרטוק: אני רוצה לציין וזה חשוב לפרוטוקול שבזמנו ראש הממשלה אולמרט אמר בזמן מלחמת לבנון השנייה שמפעל עוגן יוקם בקריית שמונה.
יונה פרטוק: חמש שנים לא קרה כלום וכך זה כרגע במצב הנוכחי.
יונה פרטוק: הדבר היחידי שיכול היום להפעיל את קריית שמונה ברמת השכר הנוכחית זה כמו מים חיים לקריית שמונה.
יונה פרטוק: אנחנו מדברים על 1,500 שקלים.
מירי רגב: אני אומרת לכם שלתמ"ת אין כוונה להעלות את איתוראן לקריית שמונה.
מירי רגב: יש כאן מישהו שנותן מעצמו בעניין הזה ולא רוצים לבוא לקראתו.
מירי רגב: עדיף שיהיו מפוטרים והמדינה תשלם עליהם יותר ואנשים ישתו ערק וימשיכו לצאת לרחובות.
מירי רגב: זה מה שהם רוצים.
נסים שבירו: בגלל המפוטרים שיושבים בקריית שמונה, אני מממן בארנונה כמעט 7 מיליון שקלים בשנה.
מירי רגב: אתה מקבל מענקי איזון.
מירי רגב: לא הגדילו לך את מענקי האיזון?
מירי רגב: הכול בגלל יושב ראש הקואליציה בוועדת הכספים.
מירי רגב: בגללו מעלים את מענקי האיזון.
ציון פיניאן: חזי, יש לכם הזדמנות לעשות מהפכה בקריית שמונה.
משה גפני: זה משרד האוצר.
מירי רגב: לרגע חשבת שזה לא משרד האוצר?
מירי רגב: מה המחאה הזאת ברחובות?
מירי רגב: זה משרד האוצר.
מירי רגב: האטימות שלהם במשך שנתיים למס על הדלק ועוד מסים על מעמד הביניים.
עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אתם בטח אומרים שם דברים חשובים.
עמיר פרץ: לא כדאי שנשמע אותם גם אנחנו?
מירי רגב: אפילו אתה לא יכול לפתור את זה.
מירי רגב: אתה לא מאמין.
משה גפני: יש תקציב שאתם מסייעים בהעברה?
חזי צאיג: יש מסלולים שמסייעים אבל לא במסלול תעסוקה.
חזי צאיג: כל פתרון יצירתי, אנחנו מוכנים לו ואנחנו גם מנסים.
חזי צאיג: תאמין לי, כמו שאני אומר שיעזרו לו לבנות את המפעל, אני יכול להגיד לך שתעזור לו בארנונה, לתת לו עשרים שנים בפטור.
נסים שבירו: אם תאשר לי, אין בעיה.
משה גפני: אנחנו לא בשלב המידע.
משה גפני: אנחנו יודעים הכול ואתם עומדים בתנאים וכולם עומדים בתנאים.
משה גפני: כן היה סיכום, לא היה סיכום, הכול בסדר.
משה גפני: יש עניין לאומי שהמפעל הזה יעבור לקריית שמונה.
משה גפני: כולם מעוניינים בזה.
משה גפני: השאלה היא האם אפשר להגיע לפשרה או להקים מסלול חדש או על פי הקריטריונים הקיימים להגמיש אותם.
משה גפני: זאת השאלה היחידה ואין שאלה אחרת.
אורן משה: הקריטריונים הקיימים כבר הוגמשו.
משה גפני: אחרי הקריטריונים הנוכחיים שהוגמשו, ואגב, הם לא בדיוק הוגמשו מכיוון שמה שקורה במקרה שלנו כאן זה שמדובר על כך שמגיע מפעל שמעלה את השכר הממוצע בישוב הזה, הוא מגיע להרבה יותר שנים ממה שאתם דורשים, הוא מעלה את כל הנושא של העובדים בקריית שמונה לרמה שונה.
משה גפני: נכון שחלק מהעובדים יקבלו פחות מהשכר הממוצע, חלק גדול מהעובדים יקבלו מעל השכר הממוצע וחלק יקבלו פחות אבל כולם ללא יוצא מן הכלל יקבלו יותר ממה שמקבלים בשכר הממוצע בקריית שמונה.
משה גפני: אתם יכולים להתגמש או מה נעשה?
משה גפני: למי הסמכות להחליט על הגמשה?
משה גפני: לכם או למישהו מעליכם?
עמיר פרץ: אני מאוד שמח שהאוצר קובע רף תחתון לשכר, אבל מאיפה זה נובע?
משה גפני: הוא הסביר קודם.
חזי צאיג: קיימים גם מסלולים למי שמשלם שכר מינימום וקיימים מסלולים למי שמשלם יותר.
חזי צאיג: אנחנו רצינו עדיין לתת איזשהו תעדוף לפריפריה.
חזי צאיג: לא אומר קריית שמונה אלא כל מי שמבחינתנו הוא פריפריה, לתת לו תעדוף לייצר משכורות יותר גבוהות ולצמצם את הפערים.
חזי צאיג: הקצינו לטובת העניין קרוב למאתיים מיליון שקלים ומאתיים המיליון שקלים האלה מנוצלים.
חזי צאיג: זה לא שהם לא מנוצלים.
חזי צאיג: אנחנו אישרנו ומאשרים השבוע בקשה של חברה שהולכת לשדרות עם 300 עובדים.
מירי רגב: יש הבדל בין שדרות לקריית שמונה.
חזי צאיג: אני לא אומר שלא, אבל זאת פריפריה.
חזי צאיג: אני מסכים אתך.
איזי שרצקי: עמיר, שאל אותו מה שם החברה.
חזי צאיג: חברת הכנסת רגב, אין לי אתך ויכוח.
חזי צאיג: אתם אישרתם את המפה לפריפריה ואתם אישרתם את זה בוועדה וקבעתם שגם שדרות היא פריפריה.
חזי צאיג: כשאני יוצא למסלול, אני לא יכול להבדיל.
חזי צאיג: אני בטוח בכוונות של מר שרצקי ואני אומר לכם שיש כאן בן אדם רציני ואני נפגש הרבה אנשים אבל לא נפגש עם הרבה אנשים שרוצים להעתיק פעילות לקריית שמונה.
חזי צאיג: אין לנו הרבה אנשים כאלה.
חזי צאיג: אני מאמין למר שרצקי.
חזי צאיג: צריך לראות איך אנחנו מצליחים.
ציון פיניאן: האוצר צריך להתגמש.
מירי רגב: האוצר ישלם למפוטרים יותר.
מירי רגב: אתה הרי יודע את זה.
מירי רגב: האוצר ישלם יותר.
מירי רגב: מצד אחד אנחנו רוצים לתת תעסוקה, מצד אחד יש כאן מפעל שאומר שהוא הולך להיות מפעל עוגן לעשר שנים ולא לארבע שנים.
ציון פיניאן: המפעל הוא גם ליצוא?
חזי צאיג: לא, זה לא מפעל.
מירי רגב: הממשלה משלמת לעובדי קבלן חצי מהסכום הזה.
מירי רגב: אז מה אנחנו רוצים?
יונה פרטוק: אני רוצה לציין שהשינוי הזה, אם המפעל הזה יועבר לקריית שמונה, אני חושב שמגיע לנו אחרי שלושים שנים מאז המפעל הרציני האחרון שנתן שכר הוגן.
יונה פרטוק: הוקמו מפעלים אבל כולם סביב שכר המינימום.
יונה פרטוק: אני חושב שמגיע לנו בקריית שמנה מפעל ברמה גבוהה, מפעל שמקפיץ את כל הישוב לרמות כלפי מעלה.
משה גפני: הרב מלכה, אתה רצית לומר משפט?
נסים שבירו: אני רוצה להוסיף עוד משהו מעבר למה שנאמר כאן.
נסים שבירו: אני רוצה לומר שזה לא רק מפעל פעם ראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל שמגיע לאזור כמו קריית שמונה שסמוכה לגבול והוא מוכן לשלם שכר כל כך גבוה אלא אני רוצה לומר עוד יותר.
נסים שבירו: לפחות בשיחות שהיו לי טלפונית עם כמה עובדים שעובדים היום, שאמורים להיות מוטסים ממרכז הארץ לקריית שמונה, חלקם מוכן גם להעביר את דירתם ולגור בקריית שמונה.
נסים שבירו: המשמעות היא לא רק שאתה נותן עכשיו עובדים אלא אתה מעלה את איכות החיים בעיר וזה דבר חשוב וזה מעל לכל.
איזי שרצקי: אני חייב לומר מילה אחת.
איזי שרצקי: אני חי שנה באי ודאות.
איזי שרצקי: העובדים שלי חיים באי ודאות והם לא יודעים מה קורה אתם.
איזי שרצקי: יש כאלה שלא רוצים לעבוד ועוזבים אותנו.
איזי שרצקי: אני לא יכול יותר למשוך את זה.
איזי שרצקי: אני צריך לקבל תשובה או חיובית או שלילית.
איזי שרצקי: אם יאמרו לי כן, מחר אני מתחיל לעבור.
מירי רגב: ואם לא, לא צריך.
משה גפני: רבותיי, אנחנו לא נתקדם עם העניין הזה בצורה הזאת.
משה גפני: אני מציע שאני אפנה לשר האוצר ולשר התעשייה.
משה גפני: אני אשבח את האנשים שלהם במשרדים שעושים את עבודתם נאמנה.
משה גפני: יש קריטריונים והולכים על פי הקריטריונים ומנסים להתגמש עד הגבול המסוים אבל מכאן ואילך זאת צריכה להיות החלטה מדינית.
משה גפני: ההחלטה לכל הדעות היא החלטה חריגה וגם אתם אומרים את זה.
משה גפני: קריית שמונה, ברור לחלוטין שמבחינת מדינת ישראל, הדבר הנכון לעשות זה להעביר את מפעל איתוראן לקריית שמונה.
משה גפני: זה מעלה את הרמה של השכר בישוב, כולם מסכימים ששרצקי הוא איש רציני, כולם מסכימים שהוא לא מתכוון לעבוד על מישהו, הוא מתחייב לעבור לעשר שנים, הוא מתחייב לתת שכר שהוא שכר יותר גבוה מכפי שמשתכרים בישוב וצריכה להתקבל כאן החלטה שהיא במדיניות.
משה גפני: אני מבקש להכין היום מכתב לשר האוצר ולשר התמ"ת.
משה גפני: אני הולך לדבר אתם על העניין הזה.
משה גפני: אני מבין שאי הוודאות אצלכם פוגעת ואתם רוצים לקבל החלטה מהר.
משה גפני: אנחנו נקבל החלטה מהר וההחלטה תהיה אחת משתיים: או שהשרים יסכימו וימצאו את הקריטריון כדי להעביר את המפעל לאור הנתונים הקיימים, ואנחנו גם נלחץ עליך באיזושהי צורה.
משה גפני: יש לי איזה רעיון בעניין הזה ובסוף אתה תסכים כי לא תהיה לך ברירה.
משה גפני: או שנגיד לך שאנחנו לא מבקשים ממך לעבור לקריית שמונה כי קריית שמונה היא מספיק מבוססת.