GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: מר ישראל שוורץ, יש פה פתרון לציבור החרדי באופן מוגדר?
ישראל שוורץ: כמו שאמיר אמר יש קריטריונים---
משה גפני: לפי התוצאה, יש פה איזה פתרון?
משה גפני: מודיעין עילית בפנים?
משה גפני: אפילו בית"ר עילית לא בפנים, שהיא בקריטריון.
ישראל שוורץ: תשובה במלה אחת 'לא'.
ישראל שוורץ: לא מכוון לציבור החרדי.
משה גפני: ואם מכוון?
משה גפני: אז כיוונתם ויריתם על מקום אחר.
משה גפני: אני לא מבקש להוסיף את הציבור החרדי, אני מבקש להוסיף את הציבור הדרוזי.
משה גפני: זאת בעיה לאומית של חוסר שכל.
משה גפני: הציבור החרדי, בסדר, בלאו הכי...
פניה קירשנבאום: לא, אז אנחנו נמשיך.
פניה קירשנבאום: אנחנו לא ניתן פתרון לציבור החילוני בשום מקום---
פניה קירשנבאום: זה רוב הציבור שעובד ומשלם מסים, רוב הציבור שסוחב את המדינה על הכתפיים שלו כשהוא מגן עליה במילואים---
משה גפני: אבל לך יש חמישה שרים בממשלה, לי אין בקושי אחד.
פניה קירשנבאום: ואנחנו לא ניתן לו שום הטבות.
פניה קירשנבאום: לא ניתן לו הטבה במשכנתאות, לא ניתן לו הטבה בבינוי, אנחנו נמשיך לרמוס את הציבור הזה, נשלח אותו לצבא ואחר כך למילואים ואחר כך לעבוד ולשלם מס הכנסה ואת ההטבות ניתן לאחרים.
פניה קירשנבאום: אני מסכימה איתך בעניין הזה.
משה גפני: איפה ההטבות לאחרים?
משה גפני: אין לאחרים, אין לאף אחד.
ישראל שוורץ: אף אחד?
ישראל שוורץ: משפחות ששוכרות דירה---
משה גפני: כן, חבר הכנסת מג'אדלה.
גאלב מג'אדלה: אני מתחיל להיות רגוע.
גאלב מג'אדלה: כשפאינה צועקת, ובצדק, ומגלי זועק, בצדק, ואתה עומד על הרגליים האחוריות שלך, אז כל החברה הישראלית לא מקבלת מענה.
משה גפני: מסכים.
גאלב מג'אדלה: כל החברה הישראלית לא מקבלת.
גאלב מג'אדלה: אתה חושב שערבים מקבלים מענה?
משה גפני: יש פה רשימה---
גאלב מג'אדלה: עזוב אותך מהרשימה הזאת, זה כולה 10 מיליון שקל, תפסיק עם הקשקוש הזה.
גאלב מג'אדלה: זה מס שפתיים.
גאלב מג'אדלה: אני על זה אפילו לא הייתי מדבר.
גאלב מג'אדלה: יש ציבור אחר, שיש לו קרקע, לא מבקש ממך פיתוח, מבקש ממך שתיתן לו תכנית מתאר.
גאלב מג'אדלה: הוא ישלם את האגרה וגם את הפיתוח ואתה לא נותן לו.
גאלב מג'אדלה: תכנית מתאר, לא עולה לך כסף, להגדיל את הקו הכחול.
גאלב מג'אדלה: מי שמבין בתכניות בנייה, להגדיל את הקו הכחול.
גאלב מג'אדלה: לא נותנים להגדיל את הקו הכחול.
גאלב מג'אדלה: אתה יודע שאני כמעט נכנסתי לבית סוהר בגלל שבניתי בית מועצת פועלים בלא היתר בנייה?
גאלב מג'אדלה: ואני לא ידעתי.
גאלב מג'אדלה: כמעט.
גאלב מג'אדלה: השופטת זלבר, אתה מכיר אותה, כמעט הכניסה אותי לבית סוהר.
גאלב מג'אדלה: אמרתי לה, אני לא מהנדס, אני מזכיר מועצת הפועלים, אני לא מתכנן, אני לא מוסד שיכון, אני לא מחלקת הנכסים.
משה גפני: אבל היה לך כסף לבנות.
גאלב מג'אדלה: לא, אני הרגזתי אותה כי אמרתי לה, 'תגידי לי, בבקשה, בהתנחלויות יש היתרי בנייה?
גאלב מג'אדלה: '
משה גפני: מה אמרו לך?
גאלב מג'אדלה: אמרה 'תוציאו אותו מהאולם מיד', יצאתי מאולם.
גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר לך, אם פאינה זועקת ומגלי ויעקב ואתה, אז תגיד לי למי---
שי חרמש: אני מבין שמה שאני דיברתי נמס על הקרח.
משה גפני: שי חרמש, אפילו הקיבוצים צועקים.
שי חרמש: המושבים.
משה גפני: המושבים, התכוונתי, הקיבוצים.
גאלב מג'אדלה: אתם כל השנים אכלתם את השמן של הקיבוצים.
גאלב מג'אדלה: עכשיו הגיע הזמן שתתחלפו.
שי חרמש: גירשתם את כולנו מהמפלגה שלך, כולם באו ליעקב אדרי למפלגה.
שי חרמש: מגלי, כל הקיבוצים ברחו מ'העבודה' ל'קדימה' בגללו.
גאלב מג'אדלה: גפני, אני אומר לך בצער רב, אני לא רוצה שהממשלה הזאת תיפול.
גאלב מג'אדלה: אני הייתי רוצה שהממשלה הזאת תתקן, שתקשיב לציבור, שתיקח אנשי מקצוע טובים, שיכינו תכניות לאומיות של כלל האוכלוסייה, לחרדים ולחילוניים ולערבים---
משה גפני: אני לא אשאר עם הקבוצה של הדרוזים באוויר.
גאלב מג'אדלה: תכניס שני יישובים דרוזיים, פתרת את הבעיה?
גאלב מג'אדלה: זה לא.
גאלב מג'אדלה: מה אתה עושה, כיבוי שרפות כאן?
גאלב מג'אדלה: זה לא כיבוי שרפות, אנחנו עכשיו בצומת מכריע מאוד, מביא לנו חוק שבכלל לא עונה לאף אחד.
גאלב מג'אדלה: החוק הזה שאתה הולך להצביע עליו מחר.
משה גפני: חוק הווד"לים (ועדות לדיור לאומי)?
יעקב אדרי: חוק הסקנדלים.
שי חרמש: חוק הוונדלים.
פניה קירשנבאום: דווקא הווד"לים זה אולי הדבר היחידי שיכול לפתור את הבעיה.
פניה קירשנבאום: הוא לא יפתור את הבעיה, אבל אולי קצת.
פניה קירשנבאום: אני ישבתי שם בדיונים, אני מכירה את החוק הזה.
גאלב מג'אדלה: אנחנו חייבים ביום חמישי לומר לראש הממשלה; תתחיל להתייחס לחברה הישראלית כיחידה לאומית אחת כוללת ברצינות.
גאלב מג'אדלה: קח אנשי מקצוע, תפסיק עם העסקונה, קחו אנשי מקצוע, קחו אנשים רציניים, שיתכנן את המדינה הזאת.
גאלב מג'אדלה: קרקע יש, כסף יש, ביקוש יש, לא חסר כלום, רק צריך אנשים שיעבדו, יעשו את העבודה.
משה גפני: ואתה אומר שהתכנית הזאת לא פותרת את הבעיה.
גאלב מג'אדלה: בטח שהיא לא פותרת את הבעיה.
גאלב מג'אדלה: היא סוכרייה, היא אקמול בדרך.
יעקב אדרי: יכול להיות שהתכנית הזו תשתנה לגמרי לאור---
גאלב מג'אדלה: אני גם בעד לאשר אותה, אבל אני אומר לך, זה יוסיף לנו קצת, זו ברכה.
גאלב מג'אדלה: גם ברכה.
גאלב מג'אדלה: אבל זה לא הפתרון.
פניה קירשנבאום: אני חייבת מלה, זה כבר לא לחוק הזה.
פניה קירשנבאום: בתקופות מסוימות היה המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה אוסף את כל המנהלים הכלליים, קראו לזה אוטובוס של מנכ"לים, אם אתה זוכר, ונוסע ממקום למקום והיו בונים בניינים בשבעה חודשים, ומי שעמד בלוח זמנים, קיבל גם מענקים ו---
יעקב אדרי: נכון, צ'ופר על כל דירה.
פניה קירשנבאום: וכך נבנו הדברים.
פניה קירשנבאום: אני אמרתי פה בוועדה הזאת לפני כבר שלושה או ארבעה או חצי שנה, שאם לא יקום פורום של שר הפנים, שר השיכון ושר האוצר, וינהלו את העניין הזה כמו שצריך, אנחנו נמצא את עצמנו בברוֹךְ.
פניה קירשנבאום: חבל שאנחנו עושים את עצמנו היום, כי זה יכול היה לתת איזה פתרון.
פניה קירשנבאום: אני מסכימה לגמרי עם מה שהוא אומר, שאם לא יהיה פה איזה שהוא פתרון כולל, מערכתי, כל הניירות האלה.
פניה קירשנבאום: .. אני גם לא בטוחה שזה אפילו אקמול.
פניה קירשנבאום: בסופו של דבר, כל היושבים פה בוועדה, אנחנו, ניתן דין וחשבון על כך שהרמנו יד לזה.
גאלב מג'אדלה: תתקנו אותי אם אני טועה, אתם אומרים על דונם 4 יחידות.
גאלב מג'אדלה: מי יבנה על דונם 4 יחידות?
משה גפני: זו בנייה רוויה.
גאלב מג'אדלה: אני בעד בנייה רוויה.
משה גפני: זה הנושא רק של בנייה רוויה.
משה גפני: זה הקריטריון של בנייה רוויה.
גאלב מג'אדלה: איך יסתדרו?
גאלב מג'אדלה: איך יקימו 4 יחידות?
משה גפני: בתי קומות.
משה גפני: זה לא בתי קרקע.
משה גפני: אני רוצה להגיד לכם, אנחנו ב'יהדות התורה', ביקשנו גם בהסכם הקואליציוני וגם לאחר מכן פתרון כולל למצוקת הדיור, וכמובן זה מופיע אצלנו גם בהסכם הקואליציוני וגם בדיונים שאנחנו קיימנו, סיעת 'יהדות התורה' עם ראש הממשלה.
משה גפני: הגיש חבר הכנסת יצחק וקנין חוק והצטרף בחוק דומה, אבל רחב יותר, חבר הכנסת שהיום הוא סגן השר מוזס.
משה גפני: מה שקרה זה שבאיזה שהוא שלב בדרך---
יעקב אדרי: קיפלו אתכם.
משה גפני: אותנו לא קיפלו, החוק תלוי ועומד, אני וחבר הכנסת אורי מקלב כתבנו ליושב ראש הכנסת, מוזס היום הוא סגן שר, הוא לא יכול, שנינו חתומים על החוק, כתבנו ליושב ראש הכנסת שעל אף שחבר הכנסת וקנין הסיר את החוק שלו, הרי ועדת הפנים חיברה את זה יחד, אנחנו עומדים על כך שיביאו להצבעה את החוק והדרישה שלנו---
פניה קירשנבאום: הוא לא הסיר, כי נתנו לו הבטחות.
משה גפני: הדרישה תלויה ועומדת.
משה גפני: לי היו שיחות עם חבר הכנסת וקנין כמו שבוודאי לכל אחד מכם.
משה גפני: מה שקרה זה שאריאל אטיאס, בצדק מבחינתו, אני חושב שהוא לא היה צריך לעשות את זה אבל בצדק מבחינתו, אמר 'אני שר השיכון, אני מופקד על השיכון', היו לי שיחות על זה איתו, הוא גם לא רצה להשיב במליאה על הצעת החוק של מוזס, הוא הלך למסלול נפרד וזה המקסימום שהוא יכול היה להשיג.
יעקב אדרי: והוא קיפל את וקנין.
משה גפני: חבר הכנסת וקנין כועס, בצדק.
משה גפני: הוא אומר, 'הנה, כל מה שטענתי ומה שאמרתי בוועדת הכספים כל השנתיים האלה עכשיו מתפוצץ לכולם בפנים'.
משה גפני: אני מסכים לחלוטין שהפתרון הזה הוא איננו פתרון שפותר את מצוקת הדיור, זו עמדתה גם של 'יהדות התורה'.
משה גפני: אנחנו נפגשנו עם ראש הממשלה לפני שבוע שוב ואמרנו לו שזה לא הפתרון.
משה גפני: המדיניות שלי לעזור לכל פתרון, אפילו אם הוא מזערי, אלא אם כן זה מזיק.
משה גפני: אם מישהו היה בא והיה אומר לי 'מזיק פה משהו', הייתי נגד.
משה גפני: גם בחוקים, גם כשהיה את החוק פה בוועדה, של הגדלת היצע הדירות, גם אז טענו שזה לא יעשה מהפכה, הסכמתי, אבל אם זה עושה איזה שהוא תיקון מזערי, בבקשה, אני תומך בזה.
משה גפני: זה עושה תיקון מזערי.
משה גפני: עושה תיקון.
משה גפני: אני יודע, אני גרתי באופקים, אני יודע שבאופקים יש זוגות צעירים, הלוואי ששר הפנים היה עושה שם את מה שהוא צריך לעשות, היה עושה שם בחירות, זה היה עוד יותר טוב, הוא משאיר את המצב ככה והעיר שוקעת, לא רלוונטי לענייננו.
משה גפני: העיר שוקעת.
פניה קירשנבאום: יש להם עוד ראש העיר, הממונה בסדר גמור, רק נותנים לו לשקוע.
משה גפני: אבל הוא שוקע, הוא היה אצלי כמה פעמים.
פניה קירשנבאום: אני אראה לך ראשי ערים שזה אסון טבע.
משה גפני: כן, הוא שוקע, אבל---
יעקב אדרי: יש עוד משהו חשוב שפה שכחנו.
יעקב אדרי: מר שוורץ, תקשיב, איפה נושא הפיתוח?
משה גפני: עוד לא הגענו לזה, אני רוצה לשאול אותו.
משה גפני: אנחנו עצרנו באמצע.
משה גפני: אני אומר שהפתרון הזה הוא איננו פתרון שיפתור את מצוקת הדיור.
משה גפני: ההחלטה היא החלטה טובה, אני מברך על ההחלטה הזאת, אני חושב שהיא החלטה בסדר---
ישראל שוורץ: רק מלה אחת, לפי הערכה שלנו, 4,000 זכאים יקנו דירה, וזה לא מעט, 4,000.
משה גפני: אני לא אמרתי שזה מעט, אני לא בטוח שההערכה הזאת מדויקת.
משה גפני: לכן הקדמתי ואמרתי, גם אם הפתרון יהיה מזערי, גם אם זה יהיה 2,000, 2,000 זה גם חשוב.
משה גפני: אני לא אמרתי שלא.
משה גפני: אני לא בטוח גם שהפתרון הזה...
משה גפני: מכיוון שבאופקים עד לא מכבר עלתה דירה 250,000 והיום היא עולה 550,000.
משה גפני: בגלל מצוקת הדיור, אז ה-60,000 או ה-100,000, שתיכף נשמע ממך, אפילו נניח שזה 100,000 לא פותר את הבעיה, בגלל שהמצוקה גדולה.
משה גפני: הרי אם היו קונים לפני שנתיים היו קונים את זה ב-250,000 באופקים, היום זה 550,000 שקל.
משה גפני: פה חייב פתרון מערכתי.
משה גפני: אבל נושא הדיון הזה הוא לגבי הנושא הזה עצמו.
משה גפני: אנחנו רוצים לדעת, מה שהעלו חברי הכנסת, לגבי הנושא הזה.
משה גפני: לגבי המצוקה הכללית, זו באמת צריכה להיות החלטה של ראש הממשלה, זה לא יכול להיות בפחות מזה ולא יהיה מנוס מלמצוא פתרון, מכיוון שאנחנו במצוקה אמיתית.
משה גפני: המצוקה הזאת נבעה כתוצאה מהעובדה שנתנו העדפה לחיזוק המשק ולא נגעו בנושאים החברתיים.
משה גפני: זה התחיל ב-2003, או אפילו כבר קודם, אבל זאת מצוקה של סדרי עדיפויות, שהמצוקה הזאת היה צפוי שהיא תקרה, אמרנו את זה כאן שנתיים.
משה גפני: לגבי הפיתוח, מה שהעלה עכשיו חבר הכנסת אדרי, אבל קודם כל לגבי הביצוע.
משה גפני: אני גר באופקים ואני רוצה לרכוש דירה, אני הולך לרכוש דירה, אמרתם שיורד 100,000 שקל.
משה גפני: או יותר נכון, יש לי הון עצמי של 100,000 שקל, איפה הוא?
ישראל שוורץ: אני לא מכיר את האמירה של---
משה גפני: אז תגיד מה קורה, אני עכשיו נכנס לבנק.
משה גפני: אני קונה דירה, אתם הוצאתם מכרז באופקים, אני לוקח את אופקים כדוגמה, אני יכול לדבר גם על רהט ואני יכול לדבר גם.
משה גפני: אני עושה חוזה עם הקבלן והדירה עולה 500,000 שקל.
משה גפני: אני צריך להביא הון עצמי בבנק, מה קורה עכשיו?
ישראל שוורץ: לגבי ההון העצמי?
משה גפני: תגיד לי מה אני צריך לעשות.
משה גפני: אני רוצה את המענק ואני רוצה את הפיתוח.
ישראל שוורץ: אם אתה קונה דירה מבנייה רוויה, אתה מקבל הלוואה עומדת של 60,000 שקל, ובנוסף הקבלן מקבל מאיתנו החזר, לא צריך לשלם לנו סכום של עוד סדר גודל של 40,000 שקל, כאשר הוא מראה לנו שהוא מכר דירה---
משה גפני: איך זה מגיע אליי, ה-40,000 שקל?
ישראל שוורץ: כאשר אותו קבלן מוכר, אני ואתה מגיעים אליו, אני חסר דירה, אתה בעל דירה.
ישראל שוורץ: אותו קבלן יודע שבגיני הוא יזוכה ב-40,000 שקל לפיתוח, יהיה לו עניין למכור לי במחיר יותר נוח מאשר לך.
יעקב אדרי: זה פשוט לא יאומן.
יעקב אדרי: ישראל, אתה עם ניסיון אדיר, עבדנו כמה ימים.
יעקב אדרי: מה שאתה אומר עכשיו, הקבלן, במקרה הטוב, הוא יגיד, 'קח 20,000 שקל'---
שי חרמש: הוא שותה את הכסף אליו.
יעקב אדרי: אתה נותן רווח פה ישירות לקבלן.
משה גפני: הוא אומר, אם הבנתי נכון---
יעקב אדרי: אני הבנתי אותו מצוין.
משה גפני: גם השר אטיאס אמר לי את זה.
משה גפני: הקבלן עושה חשבון שכדאי לו למכור לזכאים, שיכולים לקבל את החזר הפיתוח.
משה גפני: שווה לו למכור בפחות כסף.
משה גפני: אבל יכול להיות שאתה צודק, יכול להיות הוא יבוא לזכאי ויגיד 'למי שאיננו זכאי, את כל ה-40,000 שקל אני צריך לשלם, אז אני מוכר לו את ז ה במחיר מסוים.
משה גפני: אתה, אם אתה זכאי, כדאי לך לקנות אצלי בגלל שאני ארוויח 20,000 שקל ואתה תקבל זיכוי על 20,000 שקל'.
משה גפני: איך אתם פותרים את הבעיה הזאת?
יעקב אדרי: איפה הוא הרוויח את ה-40, מה שהממשלה החליטה?
משה גפני: חבל על הכסף.
יעקב אדרי: הקבלן הרוויח.
משה גפני: אולי לעשות חוזה.
משה גפני: הרי אנחנו רוצים שכל הכסף יגיע.
יעקב אדרי: אתה מבין, ישראל, את הבעיה?
יעקב אדרי: אני בטוח שאתה מבין.
משה גפני: אם אין לך פתרון, אבל הבעיה הזאת היא בעיה.
ישראל שוורץ: צח ישיב יותר טוב.
צחי דוד: התכנית מתחלקת, כמו שאמרנו, למענק ולסבסוד הפיתוח.
צחי דוד: הטענה שלך כלפי סבסוד הפיתוח יכולה לבוא כלפי סבסוד הפיתוח באופן כללי שקיים בפריפריה, של 50%, שהוא הולך לקבלן.
צחי דוד: מטרת סבסוד הפיתוח, גם בתכנית הזאת, היא שקבלן בכלל יבוא ויגיד 'אני בונה באופקים', 'אני בונה בדימונה', 'אני בונה בירוחם', 'אני בונה במצפה רמון', 'אני בונה במעלות'.
צחי דוד: בחצי מהיישובים שציינתי ובחצי מהיישובים שיש בתכנית הזאת, אף אחד לא בנה בנייה רוויה בכלל בשנים האחרונות.
צחי דוד: במעלות לא נבנתה דירה אחת בבנייה רוויה.
צחי דוד: הסיוע פה לקבלן, לכאורה, לכאורה לקבלן, כי חלק גדול מזה יתגלגל---
גאלב מג'אדלה: ליצור מוטיבציה?
צחי דוד: לא מוטיבציה, כדאיות.
צחי דוד: ההנחה של ישראל, מה שהוא אמר, זו גם הנחה שלי, שחלק גדול מההטבה בסבסוד הפיתוח תתגלגל גם לרוכש, אנחנו מקווים, באמצעות הורדת מחיר.
יעקב אדרי: חד משמעית, לא.
יעקב אדרי: זה סיפורים.
צחי דוד: אבל היא מאפשרת את עצם הבנייה בחלק מהיישובים.
יעקב אדרי: זה משהו אחר, תגיד שאתה רוצה לעודד אותם לבנות במעלות, אני מבין.
יעקב אדרי: זה שהזוג הצעיר ירוויח, הוא לא ירוויח כלום.
צחי דוד: התכנית הזאת היא מכלול.
גאלב מג'אדלה: גם לעודד זה טוב.
גאלב מג'אדלה: לקחו את הקרקע ולא השתמשו בה.
צחי דוד: ברור לך שלנו, כאגף תקציבים ומשרד אוצר, יש חשש, וזה הטיעון שלנו שהיה גם לפני שהמבצע הזה נקבע, שגם ה-60,000 יתגלגלו בצורת---
משה גפני: אגף התקציבים הרי התנגד לכל התכנית הזאת.
צחי דוד: יתגלגל לקבלן בצורת עליית מחיר.
צחי דוד: למה זה ממוקד בבנייה רוויה ובבניה חדשה?
צחי דוד: כי אנחנו אומרים שהערך המוסף, בין אם זה יתגלגל לקבלן, בין אם זה יתגלגל לרוכש, שאנחנו נראה פה הרבה בנייה חדשה.
צחי דוד: כל הגדלת ההיצע שאנחנו מדברים עליה, בזכות המענקים האלה, בין אם חלק מזה מתגלגל לקבלן, כמו שאנחנו חוששים, ובין אם זה הולך לרוכש, זה יאפשר בנייה ביישובים שעד היום לא היתה בהם בנייה.
יעקב אדרי: בסדר, הם רוצים לעודד בנייה, הזוג הצעיר לא ירוויח מזה כלום.
צחי דוד: את זה לא אמרתי.
משה גפני: אגף התקציבים התנגד לכל התכנית הזאת ותכניות דומות, מכיוון שהוא טען שזה יעלה את מחירי הדירות, זו גם ההתנגדות של נגיד בנק ישראל, שזה יעלה את מחירי הדירות, יש יותר כסף לרכישת דירות והדירות זו השקעה טובה.
משה גפני: אגף התקציבים רק לא יודע שאם היה היום מישהו שהיה באמת לוקח אחריות על הדברים האלה ובאמת מתמודד עם זה בכל הכוח, הוא היה מקפל את אגף התקציבים לא בחלק הזה, לא בתכנית כזאת, הוא היה מכריח את אוצר המדינה לבנות, הוא היה מכריח את אוצר המדינה לשנות את סדרי העדיפויות, לא עם תכניות קטנות כאלה.
משה גפני: משרד האוצר בסופו של דבר, אגף התקציבים בעיקר, מסכים לתכניות קטנות אפילו שהוא לא שלם איתן.
שי חרמש: גפני, להזכירך דבר אחד, חוק הדיור הציבורי כל שנה מוקפא.
שי חרמש: עכשיו נמכרו רבבות דירות, אמור היה להיות בקרן הזאת סכומי עתק.
שי חרמש: מה שצריך היום, היות והכסף הזה נשתה ונשרף, ממשלה חכמה היתה צריכה לבוא היום ולומר 'אתם יודעים מה?
שי חרמש: אי אפשר מחר בבוקר, אבל אני הולכת להפעיל את חוק הדיור הציבורי', פרוס על חמש-שש שנים, שמה כל שנה שניים-שלושה מיליארד מהכסף שהיא גבתה בעבר---
משה גפני: צחי, זו תכנית טובה, נכון?
משה גפני: לקחת את הכסף ולבנות דיור ציבורי.
צחי דוד: פה אני אסנגר על השר.
משה גפני: לא, השר בסדר גמור, הוא עושה מה שהוא יכול לעשות.
יעקב אדרי: הרב גפני, זו היתה המטרה, אגב.
יעקב אדרי: זה כתוב.
שי חרמש: אז אני אומר, יעקב, אי אפשר הלילה, אבל להודיע מ-2012 בחמש שנים להחזיר את הכסף.
ישראל שוורץ: ואז לא תהיה אף דירה דיור ציבורי למי ש--- היו"ר משה גפני: צחי, מה העמדה שלכם על ההצעה של חבר הכנסת חרמש?
ישראל שוורץ: כי הדירות יימכרו.
פניה קירשנבאום: למה יימכרו?
פניה קירשנבאום: לא צריך למכור, צריך לבנות חדשות.
פניה קירשנבאום: מי אמר למכור?
ישראל שוורץ: על כל עשר דירות, תיבנה דירה אחת.
משה גפני: צחי, מה עמדת אגף התקציבים על ההצעה של חברי הכנסת שי חרמש ופאינה קירשנבאום, שאני מצטרף אליהם?
משה גפני: זה פתרון, זה כבר לא קבלנים, זה כבר לא ספקולציות, זה המדינה בעניין.
יעקב אדרי: הם לא רוצים.
משה גפני: מה, אתה אגף תקציבים?
צחי דוד: מבצעי 'בית משלי' ו'דירה משלי', הכספים נטו שנכנסו מהמבצעים האלה משמשים למטרות שיכוניות, בין היתר דירות נ"ר (נכסי רכישה), בין היתר שיפוץ דירות דיור ציבורי.
שי חרמש: 40 דירות נ"ר בשנה.
צחי דוד: 150 מיליון שקל זה קצת יותר מ-40 דירות.
יעקב אדרי: כמה נתתם לנ"ר?
יעקב אדרי: יש פה מיליארדים שנכנסו.
יעקב אדרי: הרי אנחנו אישרנו 150 מיליון שקל לנ"ר---
פניה קירשנבאום: כמה דירות של דיור סוציאלי סגורות, כמה בניינים סגורים, כי הם לא ראויים למגורים?
פניה קירשנבאום: יש לי רשימה של דירות של עמיגור---
פניה קירשנבאום: בקרית גת עומדים שני בניינים סגורים שלא גרים שם בכלל, בחדרה---
משה גפני: מה אתם רוצים ממנו?
משה גפני: אתם פוחדים מאריאל אטיאס ומיובל שטייניץ, אז אתם מתחילים איתו?
יעקב אדרי: איפה התקציבים של שיקום שכונות?
יעקב אדרי: שכונות ותיקות?
יעקב אדרי: איפה?
משה גפני: ישראל, יש לי שאלה אליך, מה שהוא אומר זה נכון, והכסף עובר ואתם אומרים, הכל בסדר, כמה דירות היו בדיור הציבורי לפני 20 שנה וכמה יש היום?
ישראל שוורץ: לפני 20 שנה אני לא יודע.
משה גפני: מתי התאריך האחרון שאתה יודע?
ישראל שוורץ: כשהתחיל חוק הדיור הציבורי היו כ-100,000, היום יש כ-65,000.
יעקב אדרי: 35,000 דירות נמכרו.
משה גפני: אבל מכרתם את הדירות.
ישראל שוורץ: אמרתי מ-100 ל-65.
משה גפני: אני שואל שאלה, מכרתם את הדירות, למה לא לקחתם את הכסף הזה ובניתם עוד דירות?
משה גפני: מה עשיתם עם הכסף הזה?
צחי דוד: אל תשכח שדירה נמכרת בפחות מ-50% ממחירה של---
משה גפני: זה לא קשור לפוליטיקה בכלל, זה כל הממשלות.
משה גפני: צחי, מכרו דירות, היה חוק הדיור הציבורי, מכרו דירות בדיור הציבורי, קיבלו על כל דירה 20,000 שקל, לא מיליון ולא 200,000 שקל, 20,000 שקל.
משה גפני: מה עשו עם ה-20,000 שקל האלה של כל דירה שמכרו?
שי חרמש: 39,000 דולר.
משה גפני: מכרת, אתה כל הזמן מוכר וקונה ואני לא יודע איפה אתה בכלל.
צחי דוד: מההכנסות נטו שהגיעו---
משה גפני: ממכירת הדירות.
משה גפני: לא יודע מה זה הכנסות נטו.
משה גפני: מכרת דירה, מה עשית עם הכסף?
צחי דוד: זה הופנה לרכש דירות נ"ר, שיפוץ דירות דיור ציבורי---
משה גפני: לקחתם את כל הכסף הזה והעברתם אותם לרכש דירות נ"ר?
יעקב אדרי: שלא למטרה הייעודית שלו.
צחי דוד: אין לי פה מספרים מדויקים.
משה גפני: אבל זה ברור לך, תגיד לי את האמת.
משה גפני: .. לא יקרה שתגיד את האמת, תאמין לי, הרי אני יודע את האמת, אני רק רוצה שתענה לי.
יעקב אדרי: הרב גפני יגיד ואתה תענה.
שי חרמש: אל תביך, כולנו יודעים.
משה גפני: צחי, תענה לי תשובה, אני הרי יודע את התשובה.
משה גפני: תענה תשובה, זה בסדר, הרי עכשיו אנחנו בפתחה של תקופה שראש הממשלה הולך לשנות מדיניות.
משה גפני: שלא תהיה אי הבנה בעניין.
משה גפני: עם החומרים האלה נצטרך לעשות שימוש בחודשים הקרובים.
יעקב אדרי: אגב, הדיון מיותר היום.
משה גפני: לא מיותר שום דבר, תאמין לי, זו הקדמה טובה.
משה גפני: אני שואל אותך שאלה, מכרתם דירות, מ-100,000, אומר מר ישראל שוורץ, ירד ל-65,000, לפי דעתי אפילו קצת יותר, אבל נניח, בסדר---
צחי דוד: מ-90 ל-60.
משה גפני: אני אביא לך את הנתונים, לא חשוב, אני זוכר תקופות קדומות, וישראל גם בוודאי, רק אין לו את הנתונים.
משה גפני: אני זוכר כמה דירות בדיור הציבורי היו באופקים, רק באופקים לבד.
משה גפני: אבל בסדר, המדינה השתנתה, היא נהייתה ניאו-קפיטליסטית, עושים מחאת אוהלים בשדרות רוטשילד במקום לעשות את זה במצפה רמון.
משה גפני: המציאות הזאת שהכסף שנכנס מכל מכירות הדירות האלה, האם כל הכסף הלך לרכוש דירות או לבנות דירות בדיור הציבורי?
צחי דוד: אמרתי, אני לא מדבר על כל ה---
שי חרמש: הוא לא היה צבוע, תגיד את זה ישר.
שי חרמש: זה היה כסף חופשי, הוא לא היה צבוע.
משה גפני: אני לא יודע מה יש לו מהיצר הרע שלו, יצרך מתגבר עליך כל הזמן.
שי חרמש: לא, אי אפשר... בגלל שאני רואה אותך.
צחי דוד: אני לא מדבר על כל הכסף, הוועדה, אם זיכרוני אינו מטעני, קיבלה דיווח מפורט על כל הכסף.
צחי דוד: ברמת הכותרות, דיור ציבורי---
משה גפני: אני אסכם לכם את החלק הזה, היות ואני יודע, והוא באמת נזהר בלשונו, ובצדק מבחינתו.
משה גפני: מה שעשו, כמו בכל הדברים האלה, לקחו את הכסף הזה, זה נכנס לקופת המדינה, ומפעם לפעם היינו צריכים להילחם איתם, להוציא כסף לדירות נ"ר ולהוציא כסף לפה, ועשו לנו טובה והיו אומרים לנו שם בחוץ, 'אבל תתמוך בי בכל הדברים האחרים, אני העברתי כסף לדירות נ"ר'.
משה גפני: לקחו את הכסף הזה, שזה כסף של הדיור הציבורי, ופשוט יש פחות.
משה גפני: ואם המדיניות הזאת ממשיכה, עוד מעט אין בכלל דיור ציבורי.
משה גפני: אבל זה לא הולך לקרות, שלא תהיה אי הבנה.
משה גפני: זה הולך להשתנות עכשיו.
שי חרמש: איך אתה יודע?
משה גפני: תרשום מה שאמרתי.
משה גפני: זה הולך להשתנות.
משה גפני: אין מציאות היום שכל ממשלה בישראל, כולל הממשלה הנוכחית, לא ישנו ולא יהיה שידוד מערכות מוחלט.
משה גפני: אנחנו התרענו על זה שנתיים, לצערי זה לקח הרבה זמן, חבל שזה הלך דרך הפגנות ומחאות כאלה, זה היה צריך להיעשות כבר הרבה קודם.
יעקב אדרי: מה שאתם הייתם צריכים לעשות ולא עשיתם.
משה גפני: אני יודע מה אני עשיתי כאן, אני יודע מה עשיתי בתפקידי, זהו.
משה גפני: הבנקים, מה הולך לקרות?
משה גפני: מי משיב לנו?
זאב דקל: ראשית לעניין ההון העצמי.
זאב דקל: מדובר פה במענק מותנה, כאשר ההתניה היא צורת ההתנהגות של הלווה שלנו, לאחר מכן אישור של משרד השיכון שגם הוא מותנה באישור של משרד חקירות כזה או אחר.
זאב דקל: במצב כזה, אם אחד הגורמים לא מאשרים---
משה גפני: זאת אומרת אם אני בא לקחת אצלכם הלוואה, מה אתם עושים לי?
זאב דקל: אנחנו מעמידים את ההלוואה כמענק מותנה---
משה גפני: עוד לפני המענק.
משה גפני: אני בא אליכם, אני גר באופקים ואני מבקש לקחת הלוואה מבנק דיסקונט.
משה גפני: אין לכם סניף באופקים, אני לא יודע למה.
זאב דקל: נכון.
משה גפני: אז תקימו.
זאב דקל: אתה מגיע לסניף---
משה גפני: אני מגיע לסניף בנק דיסקונט בבאר שבע ואני הולך לרכוש דירה באופקים, עדיין אין את התכנית הזאת של הממשלה, מה אתם עושים לי?
משה גפני: אתם בודקים אותי?
זאב דקל: אנחנו בודקים שאתה עומד בתנאים שהוצגו בהוראה.
משה גפני: אם אני מובטל, פוטרתי מהעבודה, הייתי עובד במועצה המקומית בעירייה ופיטרו אותי.
זאב דקל: אז נבדיל בין ההוראה הספציפית הזאת---
משה גפני: לא, עזוב, אנחנו עדיין לא בהוראה, אנחנו תיכף נראה מה ההוראה עשתה.
יעקב אדרי: הלוואה רגילה.
משה גפני: אני בא לבנק דיסקונט בבאר שבע, אני אומר שאני מובטל, אשתי עבדה במפעל והיא גם עכשיו לא, היא עקרת בית ואני רוצה לרכוש דירה.
משה גפני: עדיין אין תכנית של הממשלה, מה קורה איתי בבנק דיסקונט?
יעקב אדרי: ישתתפו בצערך.
זאב דקל: אנחנו בודקים אותך כמו שבודקים כל לקוח רגיל.
זאב דקל: בודקים שיש לך כושר החזר, שאתה יכול להחזיר את ההלוואה, שאתה לא קופץ מעל יכולותיך, ובודקים.
משה גפני: מה עשתה עכשיו התכנית של הממשלה?
משה גפני: היום אני בא לבנק דיסקונט, היום יום שלישי, באתי עכשיו לבנק דיסקונט אחרי החלטת הממשלה הזאת, מה אתם עושים לי בשונה מקודם?
יעקב אדרי: אתה לא שואל שאלה נכונה, תסלח לי.
משה גפני: בסדר, תיכף תשאל אתה.
יעקב אדרי: אתה לא מעמיד את זה נכון.
יעקב אדרי: קודם כל יש את ההלוואה הרגילה, שהם בדקו בנהלים שלהם ועל פי ההוראות של בנק ישראל.
יעקב אדרי: הם ימשיכו באותו מסלול.
יעקב אדרי: מה שאתה צריך לשאול, בוא נאמר שאתה זכאי להלוואה, בדקו אותך, אבל אתה צריך להביא הון עצמי של 30%, או 40%.
יעקב אדרי: האם אתם מכירים במענק הזה כחלק מה-30%?
יעקב אדרי: זאת השאלה.
משה גפני: זאת השאלה שלי, רק לא ידעתי להסביר אותה.
זאב דקל: לזה רציתי להתייחס קודם.
זאב דקל: ברגע שהמענק הוא מותנה וההתניה לא התקיימה, זה הופך להלוואה רגילה ביחס שווה לכספי הבנק הנוספים שניתנו ואנחנו צריכים לפעול לגביית הכספים.
זאב דקל: בסיטואציה הזאת אי אפשר להתייחס לזה כהון עצמי.
יעקב אדרי: דבר איתנו עברית פשוטה.
זאב דקל: התשובה היא לא.
שי חרמש: הוא רואה בזה הלוואה והוא אומר, אם הוא לא יישב שנתיים, אז זה נשאר כהלוואה---
טיבי רבינוביץ: זה לא הוא רואה.
שי חרמש: אין לי טענה אליך.
שי חרמש: גפני, למרבית הצער, אין לי טענות למערכת הבנקאית הפעם.
שי חרמש: הוא בא ואומר ככה; ישנה הלוואה מותנית, לקח היהודי את ההלוואה, או לא יהודי, תסלח לי, וכעבור חודש הסתלק.
שי חרמש: הבנק אומר 'אני חשוף, מה אתם רוצים ממני?
שי חרמש: '
יעקב אדרי: לא, זו לא הלוואה, זה מענק, הממשלה אמרה, 'אני נותנת לך מענק'.
יעקב אדרי: אתם עשיתם מזה הלוואה וסיבכתם את העניין ולא עזרתם לטובת העניינים.
שי חרמש: יעקב, זו הלוואה מותנית, לא מענק.
זאב דקל: חבר הכנסת גפני, תמיד זה היה ככה, זה לא חדש.
שי חרמש: כמי שבא להגן על בנקים, צדקתי הפעם?
טיבי רבינוביץ: צדקת, אני רק רוצה לחזק אותך.
שגית אפיק: יש לי שאלה, ההלוואה לדיור, ההלוואה לזכאים שניתנת מכוח חוק הלוואות לדיור, אליה אתם כן מתייחסים כאל הון עצמי של הזכאי.
שגית אפיק: זה גם נחשב בגדר ההלוואות שהוא מקבל, למרות שהוא מחזיר את זה למדינה?
משה כהן: הון עצמי זה הון עצמי מהבית.
שגית אפיק: אני ידעתי שמתייחסים להלוואה לדיור לפי חוק הלוואות לדיור, שהיא הלוואה שהמדינה נותנת, כאל סוג של הון עצמי, אבל הם אומרים שגם לזה הם לא מתייחסים כהון עצמי.
ישראל שוורץ: לא היה אף פעם.
ישראל שוורץ: מעולם.
משה גפני: זאת אומרת כשאני הייתי מקבל הלוואת מקום---
ישראל שוורץ: זו היתה הלוואה והבנק התייחס לזה כמו אל הלוואה וזה אף פעם לא נחשב לחלק מההון העצמי.
משה גפני: אמר לי שר השיכון, אריאל אטיאס, אני גם שמעתי אותו אומר את זה בכלי התקשורת, שאנשים באו לבנקים והיה חסר להם כסף ולכן הם לא היו יכולים לקבל הלוואה, שזה היה חלק מהבעיה.
משה גפני: הוא אמר לי את זה באופן אישי ואני שמעתי אותו אומר את זה גם בכלי התקשורת.
משה גפני: עכשיו הוא אמר, אחרי החלטת הממשלה הנוכחית, שיבוא זכאי לבנק, הוא בא עם הון עצמי של 60,000 שקל.
משה גפני: אלה היו המלים שלו, גם בכלי התקשורת וגם מה שהוא אמר לי.
טיבי רבינוביץ: אני רק רוצה, אדוני היושב ראש, להקריא מהסעיף הרלוונטי והסעיף הרלוונטי זה סעיף 5, 'במקרים של אי העמדה בתנאי המענק, כפי שצוין בסעיף 4, על הבנק להעמיד את יתרת המענק מיום בו הפר זכאי את תנאי המענק לפירעון בתוספת ריבית'.
טיבי רבינוביץ: כלומר באותו רגע שאני חייב להעמיד לפירעון, זה הופך להלוואה.
שי חרמש: אם אין בטוחה, זה הלוואה כמו הלוואה
יעקב אדרי: בקיצור לא הקלתם על הזוגות הצעירים.
ישראל שוורץ: לא, פעם הוא לקח 60,000 שקל והחזיר על זה כל חודש כסף, פה הוא לא מחזיר.
ישראל שוורץ: זה לא הקלה?
יעקב אדרי: כן, אבל אנחנו רצינו שיכירו בזה כחלק מההון העצמי שלו.
יעקב אדרי: זה אי אפשר לעשות.
יעקב אדרי: זה מה שאמר לי השר אטיאס ואמר לרב גפני.