GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: באה המשפחה ואומרת: אני לא רוצה להשאיר אותו בבית החולים שיבא, אני רוצה להעביר אותו הביתה לחוות השקמים, ואז מבקשים תוך כדי הדיונים ממשרד ראש הממשלה השתתפות בהוצאות האלה.
משה גפני: המדינה לא חייבת.
שי חרמש: החצי זה בדיוק ההפרש בין בית החולים ובין הבית?
שגית אפיק: זה לא בדיוק ההפרש.
ציון פיניאן: זה שקל מול שקל?
משה גפני: זה שקל מול שקל.
יעקב אדרי: בית החולים בעדינות אמר: קחו אותו.
משה גפני: אני לא מערער על העניין מבחינה מוסרית.
משה גפני: אני מתאר לעצמי, ולא התערבתי בזה, ואני חושב שככה גם היה נכון לעשות, גם מבחינת טוהר הנושא, שאנחנו לא נתערב.
משה גפני: לכן הוועדה הציבורית פותרת פה את השאלה הזאת.
משה גפני: אני מעריך ואני חושב שזה גם שיקול שצריך להביא בחשבון שראש הממשלה לשעבר תפס חדר בבית החולים שיבא, שהוא חדר מאוד חיוני.
משה גפני: חדר מיוחד לצרכים מיוחדים, ויש אנשים רבים שממתינים לטיפול הזה בבית החולים שיבא, והתור לא הולך ומתקצר, לצערנו הרב הוא הולך ומתארך, וכמובן זה ראש ממשלה על כל מה שכרוך בעניין הזה.
משה גפני: אין לי ספק שההחלטה הזאת להעביר אותו לחוות השקמים, גם אצל משפחת שרון, נבעה גם מהעניין הזה שהם ראו כנראה את - - -
יעקב אדרי: המצוקה של בית החולים.
משה גפני: נגיד את זה בלשון עדינה.
משה גפני: אני לא יודע מעבר לזה, אבל מה שאתה אומר כנראה נכון.
שי חרמש: האם זה הפער של פי שניים?
שגית אפיק: זה בערך הפער.
שגית אפיק: זה לא פער מדויק.
שגית אפיק: התחשיבים שהוגשו לוועדה נעו בין סכומים שונים וזה תלוי בהוצאות הרפואיות שיחולו.
שי חרמש: אם הוא חוזר היום הביתה, והם משתתפים בחצי, במתמטיקה הפשוטה, בלי לימודי ליבה, זה אומר ששהות בבית עולה פי שניים מבית החולים?
משה גפני: סביר להניח.
ציון פיניאן: זה רופא צמוד.
משה גפני: זה רופא צמוד, זו אחות צמודה, זו מערכת צמודה, ודאי שזה שונה בבית החולים.
ציון פיניאן: זה השגחה של 24 שעות.
משה גפני: אגב, כל אחד מאתנו, שיש לו קרוב משפחה סיעודי, יודע שהעלות הרבה יותר גבוהה להחזיק אותו בבית.
משה גפני: יודעים את זה.
משה גפני: במיוחד במקרה של ראש ממשלה לשעבר.
משה גפני: בבית החולים יש מערכת שלמה, אז המערכת היא - - -
ציון פיניאן: זה גם נמצא בבתי החולים הגריאטריים, הסיעודיים.
ציון פיניאן: מגיע הזמן, הוא אומר לך: בוא, קח אותו.
משה גפני: בשבוע שעבר זה היה לי עם קרובת משפחה.
ציון פיניאן: אבי זכרונו לברכה היה שם חצי שנה, וחמש שנים וחצי היה בבית.
משה גפני: בשבוע שעבר בית החולים איכילוב אמר על קרובת משפחה שלי, לא מדרגה ראשונה כמובן, תוציאו.
ציון פיניאן: נותנים לך שבוע ימים, תחפש מקום.
קריאה: מה שבוע, נותנים יום.
משה גפני: אם יום, תגיד לי, אני אדאג שזה יהיה יותר.
משה גפני: נותנים שבוע, הוא צודק.
משה גפני: הלאה, שגית אפק.
שגית אפיק: החלטת הוועדה היא כאמור שכוח-האדם יהיה מבית החולים תל השומר, והוא זה שימשיך לטפל.
שגית אפיק: זה צוות רפואי שמכיר את מר אריאל שרון ואת הצרכים הרפואיים שלו והוא ימשיך לטפל בו גם בבית לפי הנדרש.
שגית אפיק: הסכום יהיה בדומה להחלטה הקודמת, גם כן לאחר מיצוי הזכויות של אריאל שרון ומשפחת שרון מהביטוחים הפרטיים שלו, לרבות ביטוחים שיש לו מקופת החולים הכללית.
שגית אפיק: והעיקרון האחרון בהחלטה הוא שככל שיהיו הוצאות מעבר לתקרה של 750,000 שקלים, גם בהן תישא משפחת שרון.
יעקב אדרי: משרד הביטחון משתתף בעניין הזה?
שגית אפיק: משרד הביטחון לא משתתף בתשלום המיוחד, אבל יש הוצאות אבטחה והוצאות אחרות שגם היום משרד הביטחון נושא בהן.
שי חרמש: מהיותו קצין.
יעקב אדרי: נכה צה"ל.
טמיר כהן: הוא מקבל פנסיה שמעגמת את הכול.
משה גפני: שי חרמש, רצית להתייחס.
שי חרמש: קודם כול, אף אחד מאתנו לא מרגיש נוח שמודדים את אריאל שרון ב-100,000 שקל לפה ו-100,000 שקל לשם.
שי חרמש: הדיון לא נוח.
שי חרמש: אני התכוננתי, כשבאתי לפה, להגיד לכם שתעזבו אותנו בשלום, תנו לאיש הזה לסיים בשקט ותפסיקו את הבוכהלטריה, אבל ברגע שהבהרת פה כרגע שמדובר על דלתא בין בקשת המשפחה לשהייה בבית לבין טיפול בבית החולים – ואני רוצה להיות שקט בעניין הזה, שגית אפיק, אני מפנה את זה אליך באחריות, ברגישות ובנחישות, אני לא סתם אומר את זה – אם מדובר על זה שההטלה הזאת על המשפחה היא הטלה בדלתא, בתוספת שבין טיפול ביתי לטיפול בבית החולים, שהמשפחה מבקשת, לא שבית החולים לוחץ – הציפייה שלנו, התחושה שלנו, אם המשפחה רוצה, כמה שנדרש, ועד כמה שהאיש יחיה, להיות בבית החולים, חובתנו לתת, ומדובר פה לא באדם שזכויותיו לא עומדות לו בנושא הזה.
יעקב אדרי: יש הסכמה של המשפחה.
שי חרמש: אם בקשת המשפחה לבצע את הניוד הזה, ותהיה פה דלתא מסוימת שצריכה להיות מוטלת, מעבר לטיפול בלתי מוגבל שניתן בבית החולים, אני תומך בעניין.
שי חרמש: שגית אפיק, כולנו נעים על הכסא באי-נוחות, גם משה גפני, אף אחד פה לא מרגיש נוח בכלל לדון בדבר כזה, זה דיון שבכלל לא צריך להתקיים פה.
ציון פיניאן: זה דיון שיהיה בכל שנה?
משה גפני: נגמר.
שגית אפיק: זה ניתן לכל החיים, על מנת שזה לא יהיה לכל שנה.
שגית אפיק: ההנחה של הוועדה הציבורית היתה שהסכום הזה הוא סכום גבוה, שיכסה יותר ממה שנדרש.
שי חרמש: כשנסעתי לפה כבר ראיינו אותי בתקשורת, פתאום מתחיל להיות עיסוק בדבר שבמקום אחר מחייב את צנעת הפרט.
שי חרמש: עזבו, תנו לגמור את זה.
שי חרמש: הנושא יצא לחזית בלית ברירה, אני מניח על דעת כולם, זה לא דיון שנוח לקיים פה.
שי חרמש: יכולה להיות מחלוקת פוליטית כזאת או אחרת על שרון.
שי חרמש: אם עוסקים במתמטיקה, בואו נעשה את המתמטיקה עד הסוף.
שי חרמש: אם כל האירוע הזה מתרחש: דבר ראשון, כי משפחת שרון מבקשת להביא אותו הביתה, לא כי מוציאים אותו מבית החולים, דבר שני, אם התוספת שמושתת עליה, היא התוספת בגין הדלתא, על המעבר מטיפול בבית חולים לטיפול ביתי, אני בעד העניין.
שי חרמש: אם זה מתמטיקה אחרת, אני לא מרגיש נוח עם הסיפור הזה.
שי חרמש: משה גפני, גם כשתעמוד ביום כיפור בבית הכנסת שתרגיש נוח עם העניין הזה.
שי חרמש: גם אני בבית הכנסת ביום כיפור.
משה גפני: דבר ראשון, אני מסכים אתך שאף אחד מאתנו לא מרגיש נוח בעיסוק בעניין הזה, אבל מסתבר שוועדת הכספים הרבה פעמים עוסקת בדברים שהם אינם נוחים וצריך לעסוק בזה, החוק מחייב אותנו.
משה גפני: אם לא נעסוק בזה, נעשה עוול לאיש ונעשה עוול למשפחתו, ולכן אנחנו חייבים לעסוק בזה.
שי חרמש: לכן שאלתי שתי שאלות.
משה גפני: אני משיב לך.
משה גפני: דבר שני, ייאמר לזכותו של פרופ' זאב רוטשטיין, מנהל בית החולים שיבא, בלי שדיברתי אתו, סביר להניח שאם המשפחה היתה אומרת שהיא מבקשת להשאיר אותו בבית החולים, הוא היה נשאר בבית החולים.
משה גפני: אני לא חושב שמנהל בית החולים והנהלת בית החולים היו מוציאים אותו.
משה גפני: אני מעריך, אולי אפילו יותר ממעריך, שהעברתו לחוות השקמים היא בקשת המשפחה.
משה גפני: לכן הוועדה החליטה להעביר את זה שוב לוועדה ציבורית, שאנחנו לא נעסוק בפרטים.
משה גפני: אנשים יעסקו בפרטים, והם יעסקו בזה בצנעה.
משה גפני: ייאמר לזכותם שלא דלף שום דבר החוצה, אנחנו גם לא העברנו לעיתונאים, על אף בקשתם, לא העברנו גם אתמול, על אף שהמסקנות כבר היו בידינו.
משה גפני: לא חשבנו שזה נכון מהסיבות שאתה אומר.
משה גפני: ואני מאוד מכבד את העיתונאים, אני חושב שהם עושים עבודה נאמנה, חוץ משניים שאני מטפל בהם.
יעקב אדרי: שניים שנמצאים פה?
משה גפני: אתה יכול לנחש.
משה גפני: לא מאלה שנמצאים פה.
משה גפני: הם כותבים דברים לא נכונים.
משה גפני: אחד כתב ביום שישי שעבר ואחד כתב ביום שישי הזה, הוא כתב שמענקי איזון הולכים רק לחרדים, כך העביר לו שחר אילן, ואחד כתב שהחרדים קונים דירות ברבע מחיר.
ציון פיניאן: קראתי את זה ב"מעריב".
משה גפני: בן-כספית ביום שישי הזה.
שי חרמש: הוא שם טבלה עם מספרים, זה הגיע באינטרנט לכולם, כמה מקבלת עיר של 40,000 תושבים שהיא עיר חרדית, כמה מקבלת עיר של 40,000 תושבים שהיא לא עיר חרדית.
שי חרמש: כרמיאל מול בית שמש, מה לעשות.
משה גפני: אתה חבר ועדת הכספים?
שי חרמש: לא, אני קורא באינטרנט...
משה גפני: אתה יודע שמענקי האיזון מגיעים היום ל-3 מיליארד שקל?
שי חרמש: לא, אני יודע שהם 2.8.
משה גפני: אתה טועה, יש גם התוספות.
משה גפני: 2.8, אבל יש עוד 100 מיליון ו-150, לא משנה.
ציון פיניאן: זה 2.85.
משה גפני: זה מגיע ל-3 מיליארד שקל.
שי חרמש: למה צריך להוריד תוספות ליישובים בעוטף עזה?
משה גפני: כמה מקבלות הערים החרדיות מהכסף הזה, מה-3 מיליארד שקל?
שי חרמש: עזוב ערים חרדיות, גודל מול גודל.
משה גפני: שחר אילן פשוט שלח לו רשימה של עשר רשויות.
משה גפני: הוא שלח לו את מודיעין עילית מול מכבים-רעות, את סביון מול בני-ברק.
משה גפני: הוא רק לא שלח לו את עכו, ולא שלח לו את בית שאן, ולא שלח את מעלות, ולא שלח את ירוחם, ולא את שלומי, ולא את מצפה רמון, ולא את לוד, ולא את רמלה, ולא את אופקים ולא את שדרות.
משה גפני: הוא שלח לו עשר רשויות.
יעקב אדרי: הוא כתב שכשהוא ראה את הנתונים הוא הצדיק אותך.
משה גפני: התקשרתי אליו על הכתבה הקודמת שהוא כתב על הביקורת בישיבות.
משה גפני: אני אומר לו: אני רוצה לדבר אתך על הכתבה הקודמת.
משה גפני: אני אומר לו: למה אתה עושה את שחר אילן מלך העולם ואת אורי רגב הרפורמי?
משה גפני: הם מעבירים לך הכול נגד החרדים, בלי נתונים.
משה גפני: אז הוא אמר: כן, אני כותב עכשיו על מענקי איזון, למה שאתם החרדים, כל מענקי האיזון הולכים אליכם.
משה גפני: שאלתי אותו: מאיפה אתה יודע?
משה גפני: אז הוא אומר: מה זאת אומרת, עכשיו קיבלתי.
משה גפני: התקשרתי מייד לוועדה – הייתי בבני ברק – ביקשתי מטמיר, ביקשתי מליאת: תוציאו לי את הרשימה של מענקי האיזון, ושלחתי לו בפקס.
יעקב אדרי: הוא כתב שצדקת בעניין הזה.
משה גפני: תודה רבה, אבל הוא ממשיך להתווכח אתי.
משה גפני: חוץ משני עיתונאים, אני מכבד את העיתונאים.
משה גפני: האמת היא שהוא דווקא היה הגון.
משה גפני: חוץ מעיתונאי וחצי.
משה גפני: ביקשתי לא להעביר את זה, לעשות את זה עד כמה שניתן במסגרת המאוד ברורה בחוק.
משה גפני: יש לנו המלצות הוועדה הציבורית, זו בקשת המשפחה.
משה גפני: אנחנו לא לוקחים את הכסף של מדינת ישראל ואומרים: בלי הגבלה.
משה גפני: יש הגבלות, התקרה היא 750,000.
משה גפני: משרד ראש הממשלה ממונה על העניין הזה, משפחת שרון, ככל הנראה, היא בעניין והיא רוצה את זה.
משה גפני: דרורית שטיינמץ, את רוצה להוסיף משהו?
דרורית שטיינמיץ: לא.
יעקב אדרי: מה עמדת האוצר?
משה גפני: זה לא רלוונטי כל כך, אבל לא משנה.
אשרה רודב: אנחנו לא מתנגדים ליישום והכול מתואם בינינו לבין משרד ראש הממשלה.
משה גפני: מה זה מתואם?
משה גפני: ההחלטות הן של הוועדה הציבורית.
משה גפני: מה מתואם?
יעקב אדרי: הסעיף התקציבי.
משה גפני: אם הוועדה הציבורית היתה מחליטה כמו המחמירים שם או כמו המפריזים, התקציב היה 1.8 מיליון, לא 750,000.
משה גפני: מה אז הייתם אומרים?
אשרה רודב: כרגע זה בהתאם להמלצות של הוועדה.
אשרה רודב: כעת אנחנו מתואמים לחלוטין.
משה גפני: למה צריך לעשות ספוקלציות?
משה גפני: מי בעד מסקנות הוועדה הציבורית-מקצועית בדבר תשלום מיוחד לראש הממשלה לשעבר אריאל שרון, ירים את ידו?
משה גפני: בעד – פה אחד
משה גפני: נגד אין, נמנעים אין.
משה גפני: ההמלצות אושרו פה אחד.
משה גפני: תקנות התקשורת (בזק ושידורים)(שידורי טלוויזיה באמצעות לוויין)(דמי רישיון ותמלוגים) (הוראת שעה), התשע"א-2011.
משה גפני: אני רוצה להקדים ולומר שמתוך חוסר סדר שקיים בכנסת, כתוצאה מכל מיני חוקי הסדרים, ואני לא יודע איפה נולד העניין הזה, אנחנו נדרשים לאשר תמלוגים לשידורי לוויין, בשעה שרוב תקנות הבזק צריכות להיות מאושרות בוועדת הכלכלה.
משה גפני: הנושא של הכבלים, מי מאשר?
מוהנד נאסר: ועדת הכלכלה מאשרת.
משה גפני: למה שלא תיקחו גם את זה לוועדת הכלכלה?
מוהנד נאסר: ועדת הכספים מאשרת בנושא של הלוויין ובשאר שירותי הבזק במדינה: טלפוניה, נייח - - -
ציון פיניאן: הלוויין לא היה נדון בוועדת הכלכלה?
משה גפני: אני מדבר על התמלוגים, הבזק זה תשלומים.
מוהנד נאסר: תשלומי תמלוגים של - - -
משה גפני: צריך לעשות סדר בעניין הזה.
משה גפני: אני חושב שצריך לעשות סדר בעניין הזה, מכיוון שאנחנו, ועדת הכספים, אנחנו רואים את מכלול הנושא של התשלומים.
משה גפני: אנחנו נדרשים פה הרבה פעמים לעשות דברים שהם קיצוץ בבשר החי.
משה גפני: אנחנו רואים את תקציב המדינה כולו.
משה גפני: אנחנו הוועדה שרואה את המכלול, וכאשר מגיעות אלינו תקנות של תמלוגים שישלמו אלה שיש להם את חברות הלוויין בשעה שאנחנו צריכים להעלות את הבלו על הדלק, אנחנו מעדיפים להטיל את זה על חברות הלוויין, שהן לא עניות.
משה גפני: אנחנו רואים את הפרטים.
משה גפני: ואז התברר לנו פתאום שבוועדת הכלכלה הם לא מאשרים את התקנות שמקבילות בנושא של הכבלים.
משה גפני: אנחנו אישרנו, ועדת הכספים אישרה, זו היתה בקשת משרד האוצר, חצי משרד התקשורת, אבל בעיקר זה היה משרד האוצר – אישרנו.
משה גפני: כשאנחנו צריכים להחליט האם להעלות את הבלו על הדלק או מסים כלשהם, או להעלות את תמלוגים על חברות הלוויין, אנחנו מעדיפים את התמלוגים על חברות הלוויין.
משה גפני: מתברר שבוועדת הכלכלה, כשדנים בנושא הזה של התמלוגים של חברות הכבלים, לא אישרו.
משה גפני: ואז יצאנו, אני לא רוצה להגיד מלה לא פרלמנטרית, יצא מאוד לא לעניין – אנחנו מאשרים, הם לא מאשרים, שר התקשורת לא מיישם את זה, ואנחנו נדרשים לזה פעם נוספת.
משה גפני: חבר הכנסת ציון פיניאן ניהל את הישיבה, ואנחנו מאשרים את זה עוד פעם, ופתאום אחרי שוועדת הכלכלה מאשרת, הוגשה רביזיה על-ידי יושב-ראש הוועדה, נדמה לי, וחצי שנה לא דנים בזה.
משה גפני: אני טועה בעובדות?
משה גפני: אני לא יודע מה נעשה בוועדת הכלכלה, אבל אני מתאר לעצמי שזה פחות או יותר הסיפור.
משה גפני: אנחנו יוצאים כאלה שמאשרים את מה שמשרד האוצר מבקש, ובוועדה מקבילה, שדנה על דבר מקביל, ואני לא מדבר על בג"ץ בדרך וכל מה שקורה באמצע, אנחנו יוצאים מהעניין הזה - - - אני מבקש מהחברים בוועדה ואני מבקש מעצמי לעמוד בלחצים של משרד האוצר, כשהוא מגיע עם חוק הסדרים ועושה כל מיני מניפולציות רגעיות ואני לא יודע בדיוק מה.
משה גפני: צריך לעשות סדר – תמלוגים בנושא של השידורים צריכים להיות בוועדה אחת.
משה גפני: צריך להחליט איפה, ועדת הכלכלה או פה.
יעקב אדרי: אגב, אנחנו אשמים בעניין הזה.
משה גפני: אני מודה.
יעקב אדרי: אני אז הזהרתי.
משה גפני: הדגשתי שאני אומר את זה גם לעצמי.
משה גפני: אני חושב שהנושא הזה של תמלוגים צריך להיות בוועדת הכלכלה.
משה גפני: אם היה נחסך מאתנו העניין, היינו יכולים לדבר עכשיו, במקום זה, דברי תורה.
משה גפני: אבל מה לעשות, אתם שמתם את זה אצלנו.
אמנון כהן: אתה יכול לשלב.
משה גפני: מה יש לשלב?
משה גפני: אתה חושב שאתה מדבר על ט"ו באב?
משה גפני: כשאתה מדבר על שידורי לוויין, אתה יכול לדבר דברי תורה?
שי חרמש: מה קרה, ההתוועדויות של הרב, זה לא דבר שראוי להאזין לו ולראות?
שי חרמש: אנחנו צופים בזה אצלנו בקיבוץ...
משה גפני: אתה יודע מה, אתה צודק.
שי חרמש: אם לא היו שידורי לוויין, איך הייתי רואה אתם?
שי חרמש: הייתי מגיע לירושלים אליו לבית הכנסת?
משה גפני: יש לך ש"סניק חדש.
שי חרמש: הוא לא חדש, הוא הרבה יותר ותיק ממך...
אמנון כהן: יש ערכיות.
אמנון כהן: יש...
משה גפני: צריך להיזהר, כי אולי זה נוח רגעית.
משה גפני: למשל, בשעתו הלכו לוועדת הכלכלה כדי להוציא את הפיקוח על המים מוועדת הכספים.
משה גפני: הבנת?
משה גפני: באותו רגע היה נוח לבוא לוועדת הכלכלה, כדי להוציא את הפיקוח על המים מוועדת הכספים.
אמנון כהן: לדון בחוק הווד"לים בוועדת הכלכלה במקום בוועדת הפנים.
יעקב אדרי: אתם מוותרים.
משה גפני: זה היה בקדנציה הקודמת.
משה גפני: פה אמנון ויתר, אבל זה לא אמנון, זה הממונים עליו.
יעקב אדרי: נושא תכנון צריך להיות בוועדת הפנים.
אמנון כהן: יש יועצים משפטיים שאומרים לנו.
משה גפני: אני לא אומר כזה ראה וקדש על מה שאומרים היועצים המשפטיים.
משה גפני: לפעמים יש שיקול שהוא שיקול מערכתי, אפילו שמבחינה משפטית תקנונית זה צריך להיות בוועדה מסוימת, אבל צריך שיהיה היגיון, שיעמוד משהו מאחורי העניין.
משה גפני: חוק הווד"לים היה צריך להיות בוועדת הפנים, נקודה.
אמנון כהן: חד-משמעית.
משה גפני: אין דיון בכלל בנושא הזה.
משה גפני: חוק ששינסקי היה צריך להיות בוועדת הכספים, מדובר שם על מס, מדובר שם על כל מה שנלווה לעניין הזה, והתקנות האלה היו צריכות להיות בוועדת הכלכלה.
משה גפני: אנחנו לפעמים מעוותים את העניין.
אמנון כהן: תעביר לשם.
משה גפני: גמרנו, כבר אין תעביר.
מוהנד נאסר: לעניין סמכות הוועדה - - -
שגית אפיק: במקור החוק קבע שרק ועדת הכספים עושה את זה, במקור דובר על תשלומים, וזה היה בוועדת הכספים, אחר-כך זה פוצל קצת, ואחד התיקונים שנעשו העביר את הסמכות לוועדת הכלכלה לגבי הכבלים, אבל ההסמכה היא בחוק, זה לא עניין של תקנות.
ציון פיניאן: גם השלטון המוניציפאלי יעבור לוועדת הכלכלה.
אמנון כהן: שיעבור הכול, שייקחו את כל הוועדה.
אמנון כהן: אנחנו מחפשים עכשיו סגן שר שיטפל בנושא ריכוזיות במשק.
משה גפני: מה ההצעות?
אמנון כהן: אותו אדם שלוקח את הווד"לים.
משה גפני: עד כאן ההקדמה, עכשיו ניגש לגופו של עניין.
משה גפני: רבותי, משרד התקשורת הולך להסביר עכשיו את התקנות שלפי דעתי הוא לא כל כך שלם אתן.
מוהנד נאסר: כזכור ב-18 בינואר אישרה הוועדה נוסח שלפיו יועלה שיעור התמלוגים ל-1.75% מהכנסות של בר רישיון לשידורי לווין במהלך שנת 2011.
מוהנד נאסר: במהלך שנת 2012 ייקבע שיעור התמלוגים לפני הנוסח הקודם על 2.5%, כאשר בשנת 2013 יחזור שיעור התמלוגים להיות אחוז אחד, כפי שהוא קבוע נכון להיום בתקנות.
מוהנד נאסר: מאחר שהתקנות המקבילות שחלות על בר רישיון לשידורי כבלים לא אושרו בוועדת הכלכלה, החליט המשרד שהוא דוחה את פרסום התקנות הנוגעות ללוויין מטעמי שמירה על שוויון בין בעלי הרישיונות.
ציון פיניאן: הן לא אושרו בוועדת הכלכלה?
עופר מרגלית: בסוף הן אושרו.
עופר מרגלית: כיום זה מאושר.
מוהנד נאסר: הדיונים נדחו, והתקנות אושרו לפני כשלושה חודשים.
שגית אפיק: היתה רביזיה תלויה ועומדת במשך חצי שנה.
שגית אפיק: כעבור חצי שנה התקיים דיון ברביזיה, אושרה הרביזיה, אך לא נפתחו התקנות, ושבוע לאחר מכן אושרו התקנות בנוסח מתוקן מהתקנות שהיו במקור, מכיוון שחלף זמן וחששו מרטרואקטיביות, ובינתיים גם היתה הצעה של בג"ץ בעניין הזה.
מוהנד נאסר: נכון לעכשיו, הנוסח המוצע להעלאה בשיעורים, אני אפרט עכשיו.
מוהנד נאסר: לגבי שנת 2011, מתחילת שנת 2011 עד ה-30 ביוני 2011, שיעור התמלוגים נקבע להיות 1% בלבד, כפי שהוא קבוע נכון להיום בתקנות.
מוהנד נאסר: החל מה-1 ביולי עד סוף שנת 2011 שיעור התמלוגים יעלה ל-1.75% מההכנסות החייבות בתמלוגים, ובשנת 2012 הוא גם נקבע ל-1.75%.
מוהנד נאסר: מאחר שהתקנות בנוסחן הנוכחי מתייחסות להעלאת תמלוגים נכון ל-1 ביולי - - -
שגית אפיק: ב-2012 1.75%?
מוהנד נאסר: 1.75%, כן.
מוהנד נאסר: מאחר שהתקנות בנוסחן הנוכחי מתייחסות להעלאה החל מה-1 ביולי 2011, ואנחנו בחודש אוגוסט, יש בידינו אישור ממשרד המשפטים לתחילה רטרואקטיבית לחודש וחצי האחרונים.
שגית אפיק: זאת אומרת, פעמיים ישלמו תמלוגים באופן רטרואקטיבי?
שגית אפיק: כך זה יצא?
שגית אפיק: על יולי ואוגוסט?
מוהנד נאסר: נכון לעכשיו תשלום התמלוגים נעשה בסוף רבעון.
מוהנד נאסר: בפועל, נכון לעכשיו, התמלוגים לא שולמו, וזה היה אחד השיקולים שבגללו משרד המשפטים שקל והחליט לאשר לנו את הרטרואקטיביות בעניין הזה.
שגית אפיק: שזה יהיה 2.5%, אבל הסך הכול השנתי לא יעלה על 1.75%.
שגית אפיק: בעיניכם זה עונה על הצעת בג"ץ שדיבר על 2.5% - - -
מוהנד נאסר: 1.75% בחישוב שנתי.
מוהנד נאסר: אכן מה שכתוב בתקנת משנה (8)(ב) של תקנה 1 לנוסח המוצע הוא ששיעור התמלוגים של שני הרבעונים שנותרו בשנת 2011 יעמוד על 2.5%, ואולם בחישוב שנתי שיעור התמלוגים לא יעלה על 1.75%, וזה גם מה שנקבע בתקנה.
מוהנד נאסר: ברשותכם, אני אקרא את נוסח התקנות.
משה גפני: אנחנו לא נוהגים לאשר רטרואקטיבית.
משה גפני: אני לא זוכר שהוועדה אישרה תקנות של תמלוגים או מסים או תשלומים או כל דבר מהסוג הזה אישור רטרואקטיבי.
משה גפני: אני נוטה לאשר הפעם, אני אגיד לכם למה.
משה גפני: דבר ראשון, כבר קיבלנו החלטה.
משה גפני: חברות הלוויין כבר ידעו.
משה גפני: מבחינת ההחלטה של ועדת הכספים כבר ידעו מזמן.
משה גפני: נדמה לי שבינואר אושרו התקנות לתשלום התמלוגים, זה התעכב בגלל הסיפור שהצגתי קודם בוועדת הכלכלה.
משה גפני: לאחר מכן אישרנו את זה פעם נוספת, זאת אומרת, ועדת הכספים כבר אישרה את התמלוגים האלה, מה גם שיש את התקרה, כפי שאמרת קודם, שזה במהלך השנה לא יעלה על 1.75%, כפי שגם נאמר לבית המשפט, כפי שבית המשפט בעצמו אמר.
משה גפני: אני לא אוהב לאשר תקנות מהסוג הזה, אבל לאור הנסיבות האלה, ואני מעדיף להתעסק בזה כמה שפחות, אני מציע לחברי בוועדה לאשר את התקנות כפי שהצגת.
משה גפני: מכיוון שלא מדובר בחקיקה, אלא מדובר בתקנות, אתה לא צריך לקרוא את זה.
משה גפני: העיקרון ברור לכל חברי הוועדה, זאת אומרת, למי שזה ברור.
משה גפני: להגיד שאני אוהב את זה?
משה גפני: אנחנו צריכים להיות תלויים בהחלטות משונות כאלה, מה גם שאני גם יודע מה העמדה של - - -
אמנון כהן: אדוני הרטרואקטיביות יכולה להוות תקדים לכל מיני דברים.
משה גפני: לא, לכן הדגשתי.
משה גפני: דבר ראשון, הוועדה כבר החליטה בינואר.
משה גפני: יש החלטה של ועדת הכספים.
משה גפני: זה התעכב משום ששר התקשורת המתין כדי שתהיה אחידות עם ועדת הכלכלה.
משה גפני: לאחר מכן שוב אישרנו.
משה גפני: את הוועדה הראשונה, נדמה לי שאתה ניהלת, אחרי זה שוב אישרנו את זה.
משה גפני: אני לא אספר על השיחות שהיו לי עם משה כחלון כשר תקשורת בעניין הזה, כדי לא לגרום למשבר ממשלתי בין השרים, אז אני משאיר את זה כמות שזה.
אמנון כהן: איזה שרים?
משה גפני: כל מיני שרים בממשלה.
משה גפני: שר התקשורת דיבר אתי על העניין הזה אז בשעתו.
משה גפני: אני מעדיף שזה יהיה מאחורינו, משום שכל הסיפור הזה לא מכבד אף אחד.
משה גפני: משרד האוצר רוצה כסף, וזה בסדר, לוקחים את זה מחברות הלוויין, גם בסדר, זה לא שלוקחים תשלומים על - - -
אמנון כהן: לטובת המאהל והמחאה.
משה גפני: לטובת המאהל והמחאה.
משה גפני: אני לא יודע לטובת מה.
משה גפני: הכול בסדר, המערכת לא בסדר, ככה לא עובדים.
משה גפני: אמרתי את זה בתחילת הישיבה שאני לא אוהב את זה בצורה הזאת.
משה גפני: אני מודיע באופן חד-משמעי: זה לא תקדים לרטרואקטיביות.
אמנון כהן: אם נקבל החלטה שזה מיום שנכנס החוק?
משה גפני: עדיין קיימת התקרה של 1.75%, אתה לא משנה בהחלטה הזאת שום דבר, מכיוון שהם לוקחים את כל השנה.
משה גפני: אם זה עכשיו 1%, זה יהיה 1.5%.
משה גפני: אני מציע כמו שהביאו את זה, בואו לא נתעסק בזה.
משה גפני: אם אנחנו פותחים את זה, זה מתחיל להיפתח לכיוונים לא רצויים, אז בואו נאשר את זה ככה.
משה גפני: אין בעיה מבחינה משפטית בגלל מה שהמדינה אמרה לבית המשפט, בגלל שמסתכלים על כל השנה כמכלול אחד בעניין הזה, לכן זה גם לא רטרואקטיבי.
משה גפני: חברות הלוויין ידעו את זה, חברות הכבלים עסקו בזה בוועדת הכלכלה, גם שם נקבע לא רטרואקטיבי, מכיוון שאנחנו המתנו לראות מה שהם יעשו, "וכדי ביזיון וקצף", כתוב במגילה, ונשאיר את זה ככה.
משה גפני: בבקשה, גברתי.
מיכל רפאלי-כדורי: אני סמנכ"לית רגולציה של YES, אני מודה ליושב-ראש על דבריו.
מיכל רפאלי-כדורי: אני רוצה להעיר רק שני דברים קטנים לפרוטוקול.
משה גפני: את מייצגת את אלה שצריכים לשלם את התמלוגים?
מיכל רפאלי-כדורי: כן, את YES.
משה גפני: הייתי עושה אתכם דיל, אולי במקום שתתנו למשרד האוצר, תתנו בשביל חלב...
מיכל רפאלי-כדורי: כשאנחנו נתחיל להרוויח, נשמח לתת.
מיכל רפאלי-כדורי: כרגע אנחנו וחברות הכבלים החברות היחידות בשוק שגם משלמות 8% מהכנסותיהן, מס מחזור שלא קשור לתמלוגים האלה, לעידוד היצירה הישראלית ולתעסוקה לאלפי יוצרים, שחקנים ומחזיקים את תעשיית היצירה המקורית בישראל, כולל הרבה חברות - - -
מיכל רפאלי-כדורי: אני אשמח.
משה גפני: אני אגיד לך מה מעניין אותי.
משה גפני: על-ידי מי אתם נדרשים לשלם לאומנים ולשחקנים?
מיכל רפאלי-כדורי: בחוק הבזק כתוב שחברות הכבלים והלוויין, כמו זכייני ערוץ 2, מחויבים בכל שנה ללא קשר לתמלוגים ולא מכספי התמלוגים, להפריש 8% מהכנסתם – לא מרווחיהם, מהכנסתם – לעידוד הפקות מקור.
מיכל רפאלי-כדורי: ואנחנו כל שנה שמים למעלה מ-100 מיליון שקל.
מיכל רפאלי-כדורי: להפקות מקור שמשודרות אצלנו.
מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו מחויבים לעשות אותן, אנחנו לא בוחרים את זה.
מיכל רפאלי-כדורי: יכולנו אולי לבחור לקנות בכסף הזה משחקי כדורגל או כל דבר אחר.
מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו מחויבים להפיק בכסף הזה יצירה מקורית.
משה גפני: מכריחים אתכם מההכנסות שלכם לתת לשחקנים ולאומנים ישראלים?
מיכל רפאלי-כדורי: לא לתת.
מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו צריכים להפיק.
משה גפני: אתם מחזיקים אומנים ישראלים?
מיכל רפאלי-כדורי: ליצירות ישראליות.
: את לא רוצה רייטינג?
מיכל רפאלי-כדורי: זה לא קשור לרייטינג.
מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו חברה מסחרית, יכולנו להחליט כמו כל חברה מסחרית - - -
משה גפני: יכול להיות שזה מוריד את הרייטינג.
: תלוי מה התוכניות.
: אתה לא רואה, אדוני, אני רואה.
משה גפני: אני לא רואה.
מיכל רפאלי-כדורי: אדוני, מה שאני מנסה להגיד פה - - -
משה גפני: אין אפשרות שמישהו דורש מכם בחוק לתת לתלמידי ישיבות.
משה גפני: .. אין דבר כזה?
מיכל רפאלי-כדורי: אולי יהיה אפשר לבקש את זה מתנובה, מכל מיני, אני לא יודעת.
מיכל רפאלי-כדורי: ..
משה גפני: העלית לי רעיון.
שי חרמש: תמורת הכשר בד"ץ.
משה גפני: תמורת קדחת.
מיכל רפאלי-כדורי: אני מאוד מכבדת את הוועדה - - -
משה גפני: תלמידי הישיבות לא תורמים לכלכלה שום דבר...
משה גפני: בסדר, יאללה.
משה גפני: יפה, אני מודה לך.
שי חרמש: יאללה זה לא בעברית, תגיד קדימה.
משה גפני: קדימה היתה נותנת לישיבות, כן...
מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו חברות שלא גנבו דבר מאיש, אנחנו מעסיקים אלפי עובדים - -
משה גפני: זה עניין אותי, בלי קשר.
מיכל רפאלי-כדורי: - - מטלת הדאגה לתלמידי ישיבות אינה על כתפינו.
משה גפני: לא, אל תעני לי על זה.
משה גפני: אמרתי את זה לשי חרמש, בכלל לא אמרתי לך.
מיכל רפאלי-כדורי: עניתי את זה לחלל האוויר.
מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו חושבים, ואנחנו אומרים את זה למשרד התקשורת, ובעניין הזה משרד התקשורת חושב כמונו, התמלוגים על חברות הכבלים והלוויין הם חריג, הם היו צריכים להיעלם מהעולם, הם בניגוד להמלצות של כל הוועדות שהיו בעניין הזה, ישב פה גם גרונאו לפני כמה חודשים ואמר את זה.
מיכל רפאלי-כדורי: בסופו של דבר, התמלוגים האלה הם מסים על הלקוח שחוזרים בדרך זו או אחרת.
מיכל רפאלי-כדורי: אמרנו את דברנו, היה בג"ץ בעניין, אנחנו מקווים שאולי בחוק ההסדרים הבא יבוטלו התמלוגים.
משה גפני: הבנתי שהממשלה אמרה לבית המשפט שב-2013 זה לא יהיה.
מיכל רפאלי-כדורי: אני מקווה.
משה גפני: אם את יודעת אחרת, תגידי.
מיכל רפאלי-כדורי: אני יכולה לקוות שהממשלה תעמוד מאחורי ההבטחות שלה.
משה גפני: זה מה שהם אמרו לבית המשפט, ככה הבנתי.
מיכל רפאלי-כדורי: אני מקווה שהם יעמדו מאחורי זה.
משה גפני: מה אתה אומר לגברת מיכל רפאלי-כדורי?
מוהנד נאסר: בית המשפט העליון הציע פשרה בנושא התמלוגים.
מוהנד נאסר: YES ו-HOT ברישיון לשידורי לוויין ולשידורי כבלים לא היו צד לעתירה, מכיוון שבזמנו התקנות טרם אושרו, ולכן לא היה להן מקום להגיש את העתירה, אבל בתשובתנו התייחסנו - - -
משה גפני: למה לא היה להן מקום להגיש עתירה?
מוהנד נאסר: טכנית התקנות טרם אושרו.
משה גפני: אני לא מדבר מבחינה משפטית, אני שואל כללית.
משה גפני: כל הנושא הזה מעניין אותי מעט מאוד, אני לא כל כך מתעניין בזה, אני לא חושב שהמדינה עומדת על זה, אבל אני מתעניין בחלקים הטכניים של העניין, מכיוון שזה משליך על הרבה דברים.
משה גפני: משפטים לא למדתי, אז אני לא יודע, לא זה הנושא.
משה גפני: זה מעניין אותי רק מבחינה ציבורית.
משה גפני: אומרת הגברת שזה כאילו מס שמוטל עליהם.
משה גפני: האם זה ב-2013 יימשך?
מוהנד נאסר: לא.
מוהנד נאסר: המדינה קיבלה את הצעת בית המשפט העליון.
משה גפני: יהיה רשום בפרוטוקול שהמדינה לא תגבה את התמלוגים ב-2013.
מוהנד נאסר: המדינה גם תגיע לוועדת הכספים.
משה גפני: הנה, את שומעת.
משה גפני: תאמיני לי, אתם יכולים לקחת אותי בתור מפיק סרט ישראלי.
מיכל רפאלי-כדורי: אני לוקחת אותך בתור הרבה יותר ממפיק, יש לך כישורים יותר גדולים.
משה גפני: הנה, יש לי כבר הצעת עבודה.
מיכל רפאלי-כדורי: שחקן, מפיק, במאי...
מוהנד נאסר: אדוני, ברשותך, אני לא יכול לענות כן ולסיים את התשובה כך.
משה גפני: שמתי לב שהיא לא כל כך שמה לב.
משה גפני: אמרתי לה שאמרת "לא".
משה גפני: עכשיו מה ההמשך?
מוהנד נאסר: נגיע לוועדת הכספים פעם נוספת.