GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: אמרת דברים מאוד מאוד חשובים אבל הם לא יכולים להסתיים בשדרות כי זאת אמירה נכונה ועקרונית לגבי הפריפריה.
זבולון אורלב: אסור לנו להרים יד שהיא פוגעת בפריפריה.
זבולון אורלב: הערך השני הוא החקלאות ואמרנו כמה וכמה פעמים כאן בוועדה שהחקלאות היא לא רק מקור פרנסה אלא החקלאות היא ערך.
זבולון אורלב: החקלאות מייצגת חלק מאוד מרכזי בקיומנו כמדינה ריבונית, יהודית ודמוקרטית.
זבולון אורלב: אין מדינה יהודית ודמוקרטית בלי חקלאות.
זבולון אורלב: מדובר כאן ב-3,000 חקלאים ולכן אני חושב שכל פגיעה בהם היא פגיעה נוספת על מה שדיבר גם חבר הכנסת שי חרמש מאחר שהמשמעות לגבי הצרכן באמת זניחה ושולית.
זבולון אורלב: אני חושב שלצורך האיזון צריך לאשר ואני מקבל את ההצעה שלך, אדוני היושב ראש, לפתוח דיון מאוד רציני באשר לסוגיה של סבסוד אותם מוצרים.
זבולון אורלב: דבר אחרון שאני רוצה לומר.
זבולון אורלב: הוזכר כאן – וחשוב לחדד את זה – שלמעלה משמונים אחוזים מתצרוכת הדגים בישראל מיובאת בעצם מחוץ לארץ, ביניהם דגים מאוד מאוד כשרים כמו הסלמון, כמו הטונה, כמו נסיכת הנילוס, כמו הסול.
זבולון אורלב: יש דגים כשרים רבים שמיובאים.
זבולון אורלב: כלומר, בעיניי כל אלה הם חלופיים.
זבולון אורלב: זה לא שהפילה מסין הוא חלופה לאמנון הישראלי.
זבולון אורלב: כל דג הוא חלופה.
זבולון אורלב: כשאתה בא למזנון חברי הכנסת, אתה לא תמצא ארבעה סוגים אלא תמצא סוג אחד וכל יום אוכלים דג אחר.
זבולון אורלב: לכן מי שרוצה לקנות את המוצר הזול יותר, יוכל לקנות את המוצר.
זבולון אורלב: לו אמנון לא היה מיוצר בישראל, גם אני הייתי נלחם לבטל בכלל את המכס, אבל לצורך קיום שני הערכים האלה, ומאחר שיש חלופות שעליהן אין מכס, אני מציע להיענות לפניית האוצר ולאשר את המכס המוצע.
משה גפני: יש מישהו מבין חברי הכנסת שרוצה להתייחס?
יעקב אדרי: שמעתי את כל הדברים המנומקים והחשובים כשלעצמם, אבל בסופו של דבר אני מסתכל על כמה עולה לבן אדם.
יעקב אדרי: גם אני רוצה להגן על הייצור המקומי.
יעקב אדרי: אגב, המספר הזה של העובדים הוא מנופח.
יעקב אדרי: הנושא הוא חשוב גם ככה, בלי לנפח את המספרים.
זבולון אורלב: אני לא הבאתי את המספרים.
יעקב אדרי: מנכ"ל משרד החקלאות יאשר את דבריי.
אורי אריאל: יעקב צודק אבל עדיין גם 1,500 זה מספר מכובד.
יעקב אדרי: אמרתי שגם ככה זה ענייני להעלות את זה בלי לנפח את המספרים ובלי לומר שזה לא בריאותי וכולי וכולי.
יעקב אדרי: וכי אפשר להכניס דגים מבחוץ שהם לא באישור ?
יעקב אדרי: הנימוקים ראיתי כאן, יכול להיות שהם חושבים שאנחנו מטומטמים.
יעקב אדרי: על הציבור מוטלות הרבה מאוד גזרות ויש זעקה ואתה שומע אותה ואתה גם מבטא אותה.
יעקב אדרי: אני בעד להגן אבל הכול במידה ובטוב טעם.
יעקב אדרי: אם המחיר בסופו של דבר של התוצרת המקומית שאני בעד בשתי ידיי ובשתי רגליי היא משמעותית יותר יקרה, לא עשינו כלום.
יעקב אדרי: אז עוד פעם הטלנו את הגזרות על אותם אנשים פשוטים אוכלים את המושט.
שי חרמש: ארבעים אגורות לקילו.
זבולון אורלב: לא חייבים לאכול אמנון.
יעקב אדרי: המושט בסוף, שהוא המצרך של העם הפשוט שאוהב אותו ורוצה אותו, הוא משלם עליו יותר.
אורי אריאל: הייתי בסין במשלחת הכנסת.
אורי אריאל: השגריר עשה לנו קבלת פנים.
משה גפני: מתי היית בסין?
אורי אריאל: פעם, כשהייתי צעיר.
משה גפני: עם כל מי שאני מדבר, הוא בסין.
אורי אריאל: אז השגריר אמר שהוא רוצה להראות לנו את המדריך ממולדת למשק החלב בסין שקיבל את פרס ההצטיינות מממשלת סין למדריך הזר הכי טוב בכל תחום החקלאות.
אורי אריאל: הוא אמר שיש לו רק דבר אחד: יש לו חלום שכל סיני ישתה כוס חלב אחד ביום, כל סיני יאכל דג אמנון אחד ויעזבו אותנו לנפשנו.
אורי אריאל: צודק ידידי יעקב אדרי ואני רוצה להסכים אתו.
אורי אריאל: לא צריך מספרים כאלה ומספרים כאלה.
אורי אריאל: אלה הרבה מאוד אנשים בכל קנה מידה.
אורי אריאל: צודק זבולון, אכן זה בפריפריה וכן הלאה וכן הלאה.
אורי אריאל: יחד עם זאת, חברים, שי, לאדם שלא יודע לא איך לגמור את החודש אלא הוא לא יודע איך להתחיל את החודש, כשהוא בא למכולת אומרים לו ב-1 לחודש שהוא בחוב של אלפיים שקלים והוא שואל את עצמו איזה לחם הוא קונה, ויש כאלה ולא מעט, אל תזלזלו בארבעים אגורות לא במחיר הלחם ולא במחיר הדג.
אורי אריאל: היות שיש דברים אחרים, זה לא שאין דגים ושאין מה לאכול.
אורי אריאל: זה לא המצב.
אורי אריאל: יעקב, אני בן טירת צבי, חקלאי, אוהב את החקלאים ואנחנו מאמינים באותם ערכים, אבל בסוף באמת צריך למצוא את הדרך שבעניין הזה לא ייפגעו החקלאים גם אם הם לא 3,000, והם לא 3,000 שמגדלים דגים.
אורי אריאל: יש מספיק יבוא דגים כפי שהוסבר כאן על ידי כל הגורמים בהיקפים עצומים מסוגים שונים שנותנים פתרון לאותו אדם שאני לא רוצה שהוא ישלם עוד ארבע אגורות יותר.
יעקב אדרי: אבל הוא רוצה את המושט ולא משהו אחר.
אורי אריאל: יש את נסיכת הנילוס.
אורי אריאל: לא חסרים דגים.
אורי אריאל: היושב ראש, אני מבקש הצעה לסדר.
אורי אריאל: שלא יהיה המשך הדיון עד שלא יהיו כאן דוגמאות מכל הסוגים.
אבשלום וילן: אני מזכיר לך חבר הכנסת אריאל שננזפנו על ידי היועץ המשפטי על כך שעשינו פרסום לא חוקי.
משה גפני: יש עוד מישהו מחברי הכנסת שרוצה להתייחס?
משה גפני: מנכ"ל משרד החקלאות, אני מבקש לשמוע את דעתך לפני אבשלום וילן.
משה גפני: על כמה עובדים מדובר?
משה גפני: על כמה חקלאים מדובר?
יוסי ישי: מסובך לומר מספרים.
ציון פיניאן: אם לקיבוץ יש בריכות, אז כל חברי העובדים נחשבים עובדים.
שי חרמש: זה חבל ארץ.
ציון פיניאן: בקיבוץ מסוים, מעגן, יש בריכות דגים, כל חברי הקיבוץ עובדים.
שי חרמש: מה משנה כמה עובדים?
שי חרמש: לבקעת בית שאן יש חלופה למשהו אחר?
אבשלום וילן: 500 מגדלים ו-2,500 במעגל השני.
שי חרמש: התשובה לסינים היא שאם לא דגים, נגדל אורז בבקעת בית שאן.
משה גפני: עוד קריאת ביניים אחת ואני מפסיק את הדיון.
שי חרמש: לא, אתה מוציא אותי.
משה גפני: אני לא מוציא אותך.
משה גפני: יוסי ישי, מנכ"ל משרד החקלאות, בבקשה, פרטים על העניין.
יוסי ישי: הרוב נאמר ואני אסכם ואסגור.
יוסי ישי: ענף המדגה הוא ענף פריפריאלי.
יוסי ישי: שלושים קיבוצים בפריפריה, זה עיקר פרנסתם.
יוסי ישי: לא צריך להסתכל רק על המעגל הראשון של אלה שעוסקים בשליית דגים אלא צריך לראות את כל המעגל, את הממיינים, את המובילים וכולי.
יוסי ישי: זאת שרשרת שלמה של אנשים שמתפרנסים מזה ומשפחות שמתפרנסות מזה.
משה גפני: אדוני המנכ"ל, אני מבקש לא להתייחס לחברי הכנסת.
משה גפני: דבר אלי.
משה גפני: מה שהם אומרים, הם אומרים בלי רשות ושי חרמש בעצם כבר בחוץ אלא באופן טכני הוא נשאר כאן עכשיו.
יוסי ישי: הוא מהאזור שלי.
משה גפני: אתה ארגנת לך לובי בכל המקומות?
שי חרמש: מהבוקר.
יוסי ישי: הענף הזה נמצא בתחרות מאוד קשה.
יוסי ישי: כפי שנאמר כאן, נעשתה כאן רפורמה ולמעשה מרבית סוגי הדגים נפטרו ממכס כמעט לחלוטין והתוצאה היא ברורה.
יוסי ישי: 75 אחוזים מתצרוכת הדגים בארץ כולה למעשה מיובאת בגלל תנאי היבוא המאוד נוחים.
יוסי ישי: כמה מלים לגבי הוצאות הייצור.
יוסי ישי: הוצאות הייצור במונחים של פילה אמנון ליצרן הישראלי, זה משהו כמו 29.5 שקלים.
יוסי ישי: דג פילה האמנון המיובא, ההוצאות בכניסה לארץ הם 11 שקלים לקילו ומוסיפים עוד 15 שקלים מכס, אם כן, 26 שקלים.
יוסי ישי: אם אני משווה, המחיר ליצרן, הוצאות הייצור ליצרן הם 29 שקלים לעומת עלות כוללת של סיפ בארץ פלוס 15 שקלים מכס שזה 26 שקלים.
יוסי ישי: זאת אומרת, עדיין גם במצב הזה הפער בין היבוא לבין הייצור המקומי הוא גדול ואנחנו רואים את התוצאה.
יוסי ישי: ב-2004 ייבאו לארץ פחות מ-200 טון פילה אמנון קפוא.
יוסי ישי: ב-2010 מייבאים 7,300 טון.
יעקב אדרי: הציבור צורך את זה.
שי חרמש: זה תחלופה לייצור מקומי.
יוסי ישי: יש כאלה שאומרים שהמספר הוא הרבה יותר גדול ואולי כפול.
יוסי ישי: קראתי כתבה בעיתון ומישהו אמר אתמול שבפועל מייבאים כפול מהכמות בכל מיני תרגילים.
יוסי ישי: התחרות קיימת.
יוסי ישי: הענף הזה נמצא אולי בתחרות הגבוהה ביותר בענפי החקלאות.
יוסי ישי: הבעיה היא, כמו בכל הבעיות האחרות, בפער התיווך.
יוסי ישי: כמו שאמרתי, המחיר ליבואן הוא 11 שקלים סיפ פלוס 15 שקלים מכס – 26 שקלים.
יוסי ישי: אתה יודע מה המחיר של זה בסופרמרקט היום?
יוסי ישי: 60 שקלים.
יוסי ישי: זאת הבעיה.
משה גפני: אבו וילן.
אבשלום וילן: אני חושב שהרוב נאמר כאן.
אבשלום וילן: בסך הכול היו כבר דיונים קודמים כאן ואתה הצעת כל מיני פשרות.
אבשלום וילן: אני חושב, מכיוון ש-87 אחוזים מהדגים ממילא מיובאים, מוכרחים לשמור גם על ייצור מקומי.
אבשלום וילן: מה שיקרה, וצריך להבין, שאם הפתרון הזה שהאוצר מציע כרגע לא יתקבל, שיהיה פתרון חלופי אחר.
אבשלום וילן: זה לא רק הפרנסה של ה-3,000 אנשים אלא זה בעצם ענף שהוא יושב בארץ כבר עשרות שנים וכבר ראינו תהפוכות.
אבשלום וילן: עם כל הכבוד, היום זאת סין ומחר זה מקום אחר.
אבשלום וילן: על הקצת שנשאר כאן – חלק גדול כבר יצא – צריך להגן וצריך לשמור.
אבשלום וילן: זה ענף מדגה, ואני לא רוצה להיכנס עכשיו לסוגיות של כשרות ולסוגיות אחרות.
אבשלום וילן: צריך שיהיה איזשהו מינימום של ייצור מקומי.
אבשלום וילן: ראינו תהפוכות ומחר משתנים מחירים.
אבשלום וילן: לכן אני חושב בגדול לא מדובר על סכומים אסטרונומיים.
אבשלום וילן: אני לא יכול להתאפק ואומר לך אדוני היושב ראש שבנושא הזה של חלוקת מגדלי הדגים, אני חושב שלזבולון אורלב יש חלק גדול, לאורי ולכולנו.
יעקב אדרי: אנחנו יודעים בדיוק מהיכן זה בא.
אבשלום וילן: אף אחד מאתנו לא יקבל קול אחד נוסף.
אבשלום וילן: כאן מרוכז אזור בין הכינרת לעמק בית שאן, שם עיקר הגידול והאזור הזה מתפרנס מזה.
אבשלום וילן: זה לא קטע גדול מכלל הצריכה וצריך לשמור עליו כי מי יודע מה יהיה מחר.
יוסי ישי: חבר הכנסת אורלב הסביר והציג את המטרות או את התרומות של החקלאות והמדגה, אבל צריך להוסיף עוד נושא אחד שאסור לשכוח אותו והוא תבנית נוף ארצנו.
יוסי ישי: ענף המדגה צבע אזורים שלמים של המדינה בכחול, ואלה הבריכות שמשמשות גם לתיירות.
יוסי ישי: לבוא ולפגוע בענף המדגה, זה פשוט לייבש את הבריכות האלה ואז התבנית הזאת, תבנית הנוף הזאת, פשוט תיעלם ויש לה חשיבות.
משה גפני: אגב, אני לא חושב שיש חילוקי דעות בוועדה או בכלל בכנסת לגבי הנושא עליו דיברת עכשיו, שצריך לעודד את החקלאים, את מגדלי הדגים ואת בריכות הדגים בכל המקומות הללו.
משה גפני: אין ויכוח על כך.
משה גפני: השאלה היא באיזה דרך עושים את זה.
יעקב אדרי: הסיפור של הקוטג'.
משה גפני: האם עושים את זה בסבסוד, האם מסבסדים את מגדלי הדגים כדי להגן על החקלאות הימית הישראלית כחול-לבן, ומה שאמרת זה נכון.
יוסי ישי: כל הבעיה שלנו היא שסין עובדת חזק מאוד והיא מציפה אותנו.
משה גפני: אתה מנכ"ל משרד החקלאות.
משה גפני: אנחנו צריכים לקבל הכרעה בראייה הכוללת.
יוסי ישי: אנחנו מחפשים את המטבע מתחת לפנס.
יוסי ישי: הבעיה היא פער התיווך, מ-26 ל-60.
משה גפני: יבואני הדגים, בבקשה.
מנחם בר-און: מנחם בר-און, מזכיר התאחדות יבואני הדגים בישראל.
מנחם בר-און: אני שמח על ההזדמנות שניתנה לנו.
משה גפני: אנחנו שוחחנו.
מנחם בר-און: כן, אנחנו שוחחנו.
מנחם בר-און: אני שמח על ההזדמנות להופיע כאן מכיוון שמי שהיה נכנס עכשיו לדיון היה מתרשם שענף המדגה בעמק בית שאן נמצא תחת מתקפה ואם ארבעה שקלים לא יתווספו למכס שהוא היום בשיעור של 11 שקלים, הוא ייעלם ויימוג.
מנחם בר-און: אולי נפתח קצת את הדברים ונסתכל איך הם פועלים באמת בשטח, כי כך לימדו אותי לעשות כשמנסים לבדוק מה קורה בשוק.
מנחם בר-און: בואו נסתכל על השוק.
מנחם בר-און: הנתונים כבודם במקומם מונח.
מנחם בר-און: עדיין לא הבנתי איך ארבעה שקלים של עליית מכס נותנים לצרכן רק תוספת של ארבעים אגורות או משהו בדומה לזה.
מנחם בר-און: את המתמטיקה הזאת באמת לא הבנתי.
מנחם בר-און: ארבעה שקלים נוספים ל-11 שקלים של המכס הקיים כיום, כשזה מגיע לצרכן בתוספת של מע"מ ופערי תיווך, התוספת היא בין 5.5 שקלים ל-6.5 שקלים ולא ארבעים אגורות.
משה גפני: בטח לא למדת ליבה כמוני ולכן אתה לא יודע איך זה.
מנחם בר-און: למדתי דברים אחרים.
משה גפני: השאלה שלי שאני כל הזמן שואל היא למה המחירים גדלו כל כך?
משה גפני: לפני פסח לא הייתה כזאת עלייה, לא במכס, אלא להפך, גם בעולם הייתה נדמה לי ירידה.
משה גפני: למה העליתם כל כך את המחירים?
מנחם בר-און: לא הייתה עלייה, בכל הכבוד.
מנחם בר-און: יש לי את נתוני המכירה.
משה גפני: מה היה לפני המכס ומה היה אחרי המכס?
משה גפני: מאיפה פער התיווך?
מנחם בר-און: פער התיווך נמצא בקצה השרשרת.
משה גפני: בסדר, אבל קודם כל נדבר עליכם.
שי חרמש: תמיד זה הם.
מנחם בר-און: לא.
משה גפני: קודם כל נדבר עליכם.
יעקב אדרי: גם אתם לא צדיקים גדולים.
משה גפני: צדיקים או לא צדיקים, הוועדה הזאת לא עוסקת בצדיקים וברשעים אלא היא עוסקת במספרים.
משה גפני: האם זה נכון שהמחירים עלו יותר ממה שהיה מכס?
מנחם בר-און: התשובה היא לא.
מנחם בר-און: בכל הכבוד, לא.
מנחם בר-און: אני אדבר על נתוני כל השנה שעברה ויש לי כאן נתונים.
מנחם בר-און: בשנה שעברה היו לנו שתי הזדמנויות של הורדת מחירים.
מנחם בר-און: אם הצרכן לא ראה את זה בקצה השרשרת, אנחנו לא אחראים לכך, אבל את נתוני המכירה שלנו אני יכול להציג אותם ליושב ראש והם שקופים לגמרי.
מנחם בר-און: יש שתי הזדמנויות בשנה שעברה בהן המחירים ירדו.
מנחם בר-און: אני רוצה לדבר לרגע על המגדלים ולומר משהו למגדלים.
משה גפני: רגע, לפני כן.
משה גפני: אתה תדבר.
משה גפני: פערי התיווך.
משה גפני: תצביע בדיוק על השרשרת.
משה גפני: אתם מייבאים את הדגים.
משה גפני: למי אתם מוכרים אותם?
מנחם בר-און: לרשתות.
משה גפני: לרשתות.
משה גפני: מה קורה ברשתות?
יעקב אדרי: שם הפער.
מנחם בר-און: זאת התשובה.
מנחם בר-און: אנחנו מוכרים בסדר גודל של 30-32 שקלים לקילו.
משה גפני: כמה זה עולה בסין?
יוסי ישי: 11 שקלים.
יוסי ישי: הוא ירד מ-16 שקלים.
יוסי ישי: זה כל הזמן נמצא בירידה.
מנחם בר-און: זה 11 עד 13 שקלים לקילו.
משה גפני: עולה בסין.
מנחם בר-און: כן.
מנחם בר-און: מחיר עד שהוא מגיע לכאן.
מנחם בר-און: תוסיף לו את המכס, הוא נמכר בסביבות 30 שקלים היום פלוס-מינוס וכשהוא מגיע לרשתות הדיסקאונט הוא נמכר לצרכן ב-40-45 שקלים או ברשתות הרגילות בסביבות 60 שקלים פלוס-מינוס.
קריאה: אין שישים.
מנחם בר-און: כך הם מוכרים את זה.
קריאה: הנה, כתוב באינטרנט.
קריאה: מגה בול וסופרסל דיל.
קריאה: שישים שקלים.
מנחם בר-און: אתמול בדקתי ברשת בה אני קונה.
קריאה: 39.90 שקלים.
קריאה: זה המחיר.
משה גפני: מי אחראי על הפער הזה?
משה גפני: אדוני מנכ"ל משרד החקלאות.
שי חרמש: אין פיקוח על זה.
יוסי ישי: אין פיקוח.
משה גפני: אין מישהו?
זבולון אורלב: אתה אחראי.
זבולון אורלב: אתה ואני אחראים.
שי חרמש: אין פיקוח.
יעקב אדרי: נעשה מחיר לכולם.
יעקב אדרי: גם לכם וגם להם.
מנחם בר-און: אני רוצה להחזיר את הדיון למקום.
משה גפני: אתה תחזיר לאן שאתה רוצה, אבל אני חייב לקבל תשובות כי בסוף השרשרת קונים את זה הצרכנים וכל הזמן יש עליות מחירים.
משה גפני: אנחנו לא יכולים לסבול את הדבר הזה.
משה גפני: יכול להיות שהטענות הן טענות.
קריאה: הצרכנים קונים את זה במחיר כפול מהעלות של היבואן כולל מכס.
משה גפני: זה משרד התעשייה.
אורי אריאל: זה לא משרד התעשייה.
אורי אריאל: זה ראש הממשלה.
זבולון אורלב: המדיניות של מדינת ישראל.
אורי אריאל: לא מדינת ישראל.
זבולון אורלב: זאת המדיניות הכלכלית.
משה גפני: איך הגעת לראש הממשלה?
אורי אריאל: הוא היה שר אוצר שהוביל מאז – יש בזה גם דברים טובים – הפרטה מוחלטת של הכול ללא רגולציה ולא פיקוח וגם עכשיו הוא לא נותן שיהיה פיקוח.
אורי אריאל: אם זה טוב או רע, זה סיפור אחר אבל זאת הכתובת.
אורי אריאל: האם אתה יכול להשפיע על זה?
משה גפני: ביום רביעי בעזרת השם, אם הוא לא יבטל ואני מניח שהוא לא יבטל, יהיה כאן שר התעשייה בנושא.
משה גפני: בין היתר אנחנו נעלה גם הנושא הזה.
אורי אריאל: בטח מקוזז עם שר השיכון.
משה גפני: לא, כנראה שהוא יבוא.
מנחם בר-און: אני רוצה לומר לאנשי החקלאות בחדר שהלא אנשים אחים אנחנו.
מנחם בר-און: אין לנו שום קונפליקט.
משה גפני: על זה דברו בחוץ.
משה גפני: עכשיו דבר אתי.
משה גפני: זה שאתם אנשים אחים, דברו בחוץ.
משה גפני: כאן דברו על הנושא.
משה גפני: אמרת שאתה רוצה להסביר את הנושא.
מנחם בר-און: מדובר על מוצרים שאינם תחליפיים.
מנחם בר-און: המוצר הטרי מיועד לחנויות מתמחות והמוצר הקפוא נמכר ברשתות.
מנחם בר-און: אין שום השוואה בין שני המוצרים.
מנחם בר-און: זה כמו להשוות ענבים לצימוקים לצורך העניין.
שי חרמש: מה יותר טוב?
מנחם בר-און: איש איש וטעמו.
מנחם בר-און: לעצם העניין.
מנחם בר-און: מכיוון שחברי ההתאחדות שלנו עוסקים בשני המוצרים, אנחנו יודעים מה קורה בשוק של הדגים הטריים, של הדגים המקומיים.
מנחם בר-און: אני רוצה לומר בקול גדול שאין מה לחשוש לעתיד ענף המדגה בעמק בית שאן.
מנחם בר-און: כל הכמות נמכרת.
מנחם בר-און: יש חוסר בשוק.
מנחם בר-און: אני אומר את זה מכיוון שאנחנו משווקים אותם.
אורי אריאל: אתה נותן להם ביטוח על מה שאתה אומר?
מנחם בר-און: למה שאני אבטח את זה?
זבולון אורלב: אתה בעל עניין.
זבולון אורלב: אתה היבואן, אתה בעל עניין.
שי חרמש: אם אתה קונה את כל התפוקה, אני מציע להוריד את המכס בכלל.
משה גפני: זה לא פייר מה שאתם עושים.
משה גפני: הוא בעל עניין אבל כולנו בעלי עניין.
שי חרמש: אנחנו נציגי ציבור.
משה גפני: כולנו בעלי עניין.
משה גפני: כל אחד וראייתו הוא.
משה גפני: הוא בעל עניין, הוא לא בא לכאן מתחת לשולחן.
משה גפני: הוא יבואן, הוא מייצג את יבואנו הדגים, הוא אומר את דעתו, נקודה.
משה גפני: הוא אומר את המצב בשוק.
שי חרמש: שהוא יתחייב לקנות את כל התפוקה ונוריד את המכס.
משה גפני: אתה אומר שיש מחסור בשוק וככל שלא יעלו את המכס על היבוא, עדיין הדגה בישראל לא תיפגע.
מנחם בר-און: אני אומר יותר מזה.
מנחם בר-און: אני אומר שיש מחסור בשוק במוצר טרי.
מנחם בר-און: אדרבה, תגדלו יותר.
מנחם בר-און: אני לא אומר שאנחנו ביריבות.
מנחם בר-און: זה מה שאני מנסה לומר כל הזמן.
מנחם בר-און: מעבר לכך, אם אתה שואל אותי על ביטוח, אם אתה שואל אם אנחנו מוכנים להיכנס אתכם להסכם ולקנות את הכול, כאן אנחנו נכנסים לבעיות של מחירים ודברים מהסוג הזה.
מנחם בר-און: אלה דברים ששקלנו אותם בתוך הבית, אני מוכרח להודות, ונעצרנו רגע אחד לפני שפנינו אל ארגון המגדלים על מנת להגיע לאיזושהי הבנה מכיוון שהדברים מריחים רע.
מנחם בר-און: זה דבר פסול אלא אם כן זה מוליך לאיזה פתרון ברמת המקרו שכולם מסכימים עליו ומקבלים את כל האישורים המתאימים אבל זה יכול להיות כיוון של פעולה.
מנחם בר-און: ההכבדה על המוצר המיובא, לא הוא הפתרון.
מנחם בר-און: רק לראיה שאני לא בודה את הדברים ואני לא מספר כאן סיפורים, אנחנו הצלחנו – וזה לא קל – להיכנס לאתר של ארגון מגדלי הדגים וראינו איזה מחירים הם מגדירים כמחירונים של המוצר ברמה של מחיר המכירה של החברים שלהם אלינו.
מנחם בר-און: אנחנו גם יודעים מה אנחנו משלמים.
מנחם בר-און: במלים אחרות, את המרווח של המגדלים אנחנו יודעים.
מנחם בר-און: הנה המחירים.
יעקב אדרי: את זה אתה לא אומר לנו.
יעקב אדרי: תגיד לנו את המחירים.
מנחם בר-און: אני אומר לך.
מנחם בר-און: הנה הם בפניך.
משה גפני: לא, את זה הפרוטוקול לא רואה.
משה גפני: שאול אותך חבר הכנסת אדרי, תשיב לו.
מנחם בר-און: אני אשאיר העתק לפרוטוקול ואני יכול לומר בצורה הברורה ביותר.
משה גפני: אנחנו צריכים להצביע.
משה גפני: אם נדע את זה מהפרוטוקול, נצביע אחרי שנראה את הפרוטוקול.
ציון פיניאן: תן כמה דוגמאות.
יעקב אדרי: מנכ"ל משרד החקלאות אמר לנו את המחיר בנושא מסוים.
יעקב אדרי: תגיד לנו גם אתה את המחיר.
מנחם בר-און: בין דג קטן לדג ג'מבו, יש מגוון של גדלים לדג, המחירון של הארגון עצמו הוא בין 11 שקלים לדג הקטן ו-15,3 שקלים לקילו לדג הגדול, לג'מבו.
ציון פיניאן: זה דג שלם.
ציון פיניאן: לא פילה.
מנחם בר-און: זה שלם.
מנחם בר-און: זה המחיר אותו אנחנו משלמים למגדלים.
מנחם בר-און: שמענו כאן שעלות למגדל המקומי היא בסביבות 11 שקלים, 12 שקלים.
מנחם בר-און: אם כן, אנחנו מדברים כאן על מרווח של כעשרים אחוזים למגדל.
מנחם בר-און: במלים אחרות, הדיון כאן לא צריך להיות אם המוצר התחליפי המיובא עומד ליד המוצר הטרי ומה מחירו של זה לעומת זה, אלא המגדל שיש לו עלות של 11 שקלים, אם הוא מוכר את המוצר שלו ב-15 שקלים לנו ואנחנו משלמים אותם, הפער שלו הוא כעשרים אחוזים.
מנחם בר-און: אל יאמר לי המגדל שהוא לא מרוויח כאן או שהענף שלו נמצא בסכנה.
אורי אריאל: מי אמר את זה?
אורי אריאל: מישהו אמר שהוא לא מרוויח?
מנחם בר-און: אנחנו שמענו כאן שהענף נמצא לפני כליה.
אורי אריאל: אם יהיה יבוא מוגבר, כן.
יעקב אדרי: אבל הוא אומר שיש מחסור.
קריאה: אולי תתנו למגדלים להגיד משהו?
אבשלום וילן: מה המרווח שלך?
קריאה: אלה לא נתונים נכונים.
מנחם בר-און: אני רוצה לומר שהדברים מבוטאים גם מתוך דף המידע השבועי של הארגון עצמו לחבריו, וכך הוא אומר: "מחירי האמנונים מקבלים את הביטוי הראוי כתוצאה מההיצע".
מנחם בר-און: מה שאני מבין מזה בעברית פשוטה זה שטוב לנו עם המחיר שיש לנו.
מנחם בר-און: מה שאנחנו מגדלים, אנחנו מקבלים תמורה ראויה.
מנחם בר-און: אני מצטט שוב: "מחירי האמנונים מקבלים את הביטוי הראוי כתוצאה מההיצע".
מנחם בר-און: יש לנו עוד משפט יפה ביחס לאמנונים.
שי חרמש: יש גם אתר שמראה כמה רווחים יש אצלך?
מנחם בר-און: אמרתי את זה.
מנחם בר-און: הכול אצלנו על השולחן.
מנחם בר-און: עוד דקה.
משה גפני: יש לך את הדקה.
מנחם בר-און: "תוכניות הייצור המצרפיות של המשקים יישארו כאשתקד וזאת בגין דגיגים גדולים יותר ועלייה בגודל הדג המשווק".
מנחם בר-און: במלים אחרות, הענף הזה נמצא בשגשוג.
מנחם בר-און: יש מגמה של עלייה לכיוון של מוצרי פרימיום ובסך הכול אנחנו לא רואים הקטנה של הייצור כתוצאה מאיזה לחץ של השוק שמותיר את המגדלים במצוקה.
מנחם בר-און: אני רוצה לומר עוד שני דברים לסיכום.
יעקב אדרי: אגב, שני הצדדים כאן לא צדיקים, גם הם וגם אתם.
משה גפני: כולם צדיקים.
משה גפני: מתפרנסים.
מנחם בר-און: לפני העלאת הצו היה מאה אחוזים מכס והוסיפו עוד ארבעה שקלים.
מנחם בר-און: אנחנו נמצאים היום בסדר גודל של כ-135 אחוזים מכס על המוצר הקיים לאור תיקון הצו.
מנחם בר-און: את ארבעים האגורות מול 6,5 שקלים לצרכן, את זה כבר הסברתי קודם, עם ליבה או בלי ליבה.
מנחם בר-און: אני רוצה לומר למגדלים הנכבדים.
מנחם בר-און: זה לא משחק סכום אפס.
מנחם בר-און: זה לא אם אנחנו נייבא יותר, את הסחורה שלכם יקנו פחות.
מנחם בר-און: העובדה היא שכל הסחורה בשוק נמכרת ונמכרת במחירים שלדעת המגדלים הם מחירים נאים.
מנחם בר-און: אני רוצה להצהיר לפרוטוקול.
מנחם בר-און: במידה שהמכס ירד בארבעה שקלים, אנחנו נוריד את המחיר בשיעור הזה.
מנחם בר-און: חד משמעית.
משה גפני: ורשתות השיווק יעלו את זה.
מנחם בר-און: זה כבר לא באחריותי.
מנחם בר-און: אנחנו לא אחראים לכך.
משה גפני: בסופו של דבר מי שמשלם את כל המחירים של כל העסקים האלה שלכם, זה הצרכן.
משה גפני: כשאני אומר שלכם, זה גם אתם, גם המגדלים, גם רשתות השיווק.
משה גפני: מי שמשלם בסוף, זה הצרכן.
מנחם בר-און: אבל זה לא לפתחנו.
משה גפני: אני אמרתי לפתחכם?
משה גפני: אמרתי לחברי הוועדה.
עזרא לאטי: שמי עזרא לאטי.
עזרא לאטי: אני ממעדני הטלה.
עזרא לאטי: יש נושא אחד שלא דיברו עליו.
עזרא לאטי: הקיבוצים מגדלים דגים שלמים.
עזרא לאטי: היבואנים.
משה גפני: אני זוכר אותך.
עזרא לאטי: דיברנו פעם.
עזרא לאטי: יש את הנושא שהדג שלם והקיבוצים מגדלים דגים שלמים ואין בארץ פילוט.
עזרא לאטי: אין כוח עבודה ושלא יספרו לי כאן סיפורים.
עזרא לאטי: תביא לי עכשיו אלף עובדים, תביא אותם ואני עכשיו מקבל אותם לעבודה.
עזרא לאטי: אין עובדים בכלל כדי לפלט דגים.
עזרא לאטי: כשאתה רוצה לקנות פילה דג טרי, אתה הולך לחנות ומבקש לפלט אותו.
עזרא לאטי: אתה מקבל מסין דג מפולט.
עזרא לאטי: יש כאן הבדל בין דג שלם שהקיבוץ מוכר לי מול פילה וזאת נקודה שצריך להתעניין בה ולא דיבורים מסביב.
עזרא לאטי: לגבי המחיר.
עזרא לאטי: זה 39.90 שקלים לצרכן.
עזרא לאטי: מי שנדפק מכל הסיפור הזה, תאמין לי שאלה לא היבואנים אלא הצרכן משלם.
משה גפני: הנה, אתה אתנו.
עזרא לאטי: מכאן והלאה, תמשיכו.
יוסי יעיש: יוסי יעיש, מזכיר ארגון מגדלי הדגים.
משה גפני: הייתי במתח כי לא שמעתי אתכם.
יוסי יעיש: קודם כל, לגבי כניסה לאתר של הארגון שהוא פתוח לכולם.
משה גפני: קראתי את כל המכתב שלך.
משה גפני: נדיר אצלי, אבל קראתי אותו.
יוסי יעיש: אם מר בר-און היה מבקש ללמוד איך נעשה המחירון, הוא לא היה אומר דברים שאין בהם טעם.
יוסי יעיש: המחירון שלנו שמופץ לכלל עם ועדה מכיל בתוכו מחיר למגדל שהוא כולל בתוכו עמלה של 12 אחוזים ועוד שקל אריזה.
יוסי יעיש: זאת אומרת, אם אנחנו מדברים על מיקס של אמנונים שבסופו של דבר מגיע למגדל, אם נוריד את ה-12 אחוזים פלוס שקל, זה בסביבות 12.5 שקלים.
ציון פיניאן: זה על דג שלם או על פילה?
משה גפני: הסיפור הזה נגמר.
משה גפני: זה כבר עולה לי עד מעל לראש.
משה גפני: אני במתח כל הזמן כי אני רוצה לדעת האם אתם תצביעו לשי חרמש או לאורלב.
משה גפני: כל הדברים האחרים לא רלוונטיים.
יוסי יעיש: ברשותך, קצת נתונים על המגדלים.
יוסי יעיש: אנחנו בסך הכול מהווים בין 25 ל-30 אחוזים מהשוק.
יוסי יעיש: שוק הדגים בארץ הוא בערך 70 אלף טון ואנחנו מייצרים כ-19-20 אלף טון.
משה גפני: אתם מתרכזים בעיקר בעמק בית שאן?
יוסי יעיש: לא.
יוסי יעיש: אנחנו מתרכזים באזור העמקים, עמק בית שאן, עמק הירדן, עמק חפר, גליל עליון בקיבוץ דן.
שי חרמש: ברמת אביב ג'?
משה גפני: עוד מעט תגיד במגדלי אקירוב, בבריכת השחייה של אחד הדיירים.
יוסי יעיש: גם באזור מפרץ עכו יש לנו מגדלים.
קריאה: אתם במצב רוח.
משה גפני: מצב הרוח הוא רק בגלל העצבים.
משה גפני: אני רואה את הסוף, את עקרת הבית שהולכת לקנות את דג האמנון ומה היא משלמת.
קריאה: שלא יספרו סיפורים.
קריאה: יש לנו כאן מחירים מאתמול.
משה גפני: אם יש לך משהו לומר לגבי מה ששאלתי – טוב.
משה גפני: אם יש לך משהו לגבי מגדלי אקירוב, אם הולכים לגדל דגים בבריכות שם, בבקשה.
יוסי יעיש: אני מסיים את דבריי.
יוסי יעיש: הענף שלנו הוא קצת שונה מסך כל הענפים בחקלאות מהבחינה הזאת שאין לו הגנה מספיקה גם מבחינה זאת שהוא לא במועצת ייצור והוא ענף עצמאי.
יוסי יעיש: זה מתבטא במספר תחומים כמו למשל במחיר המטרה ולנו אין מחיר מטרה ואנחנו בסך הכול בעניין הזה חיים מהיד אל הפה.
יוסי יעיש: כמו שמנכ"ל משרד החקלאות אמר, התועלות הציבוריות שהענף הזה נותן לציבור, הן מבחינת מוצר טרי שיש לו ערכים בריאותיים הרבה מעבר למה שקיים בדגים הקפואים שמגיעים מסין, וגם הבריכות שלנו הן בסך הכול בנויות על מים שוליים ואלה לא מים שמתחרים בחקלאות, כך שבסך הכול התרומה היא תרומה גם אקלימית.
יוסי יעיש: אני יודע שרשות המסים שהייתה ביולי, לפני שנתיים, בעמק בית שאן, הייתה בטמפרטורה של ארבעים מעלות.
משה גפני: אז מה אמרת?
משה גפני: אתם באמת תומכים בשי חרמש?
יוסי יעיש: אני תומך בשי חרמש.
עמיתי גבע: אני מדריך בית שאן ועובד במשרד החקלאות.
עמיתי גבע: הענף הוא מאוים.
יעקב אדרי: אתה בין ה-3,000 עובדים?
משה גפני: לא, הוא עובד משרד החקלאות.
עמיתי גבע: הענף מאוים.
עמיתי גבע: בחמש השנים האחרונות באמנונים וגם בסל המלא.
משה גפני: אתה תומך בצו?
עמיתי גבע: אני תומך.
עמיתי גבע: אני רק רוצה לתת עוד מעט מספרים.
עמיתי גבע: המחיר שהיצרן מקבל נשחק בתשעה אחוזים בקיזוז המדד.
עמיתי גבע: המחיר לצרכן עלה בשני אחוזים.
עמיתי גבע: זאת היא התמונה.
משה גפני: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון.
משה גפני: הצו שממשלת ישראל עשתה נעשה בפברואר.
משה גפני: אנחנו לא מדברים היום על עליית מחירים.
משה גפני: עליית המחירים שהייתה, הייתה בפברואר בצו של שר האוצר שהוארך פעם נוספת.
משה גפני: זה נכנס גם לפגרה והפגרה לא נכללה על פי החוק במניין הימים.
משה גפני: אנחנו לא הולכים עכשיו לשנות באופן דרמטי את כל מה שקרה.
משה גפני: דיבר אתי אז שלום שמחון שהיה שר החקלאות ומאוד ביקש ממני שאני אאשר.
משה גפני: לא רציתי אז לאשר.
משה גפני: זה היה ערב פסח וביקשתי לא להביא את זה לכאן לדיון.
משה גפני: אמרתי שאחרי שיסתיימו שתי התקופות נביא את זה לכאן לאישור והאמת היא שהבטחתי שאני אעביר - זאת אומרת, זה מבחינתי, כי חברי הוועדה יכולים לעשות מה שהם רוצים - שאני אביא את זה ואני אתמוך בהצעה הזאת בגלל הסיפור של מגדלי הדגים ומה שנלווה לזה.
משה גפני: לו הייתי יודע שאנחנו נמצאים בתקופה הזאת, לא הייתי מבטיח את ההבטחה הזאת, אבל מכיוון שהבטחתי, אני אתמוך בצו.
משה גפני: אני רוצה להזכיר את מה שאמרנו אז.
משה גפני: מדובר על 7,500 טון.
משה גפני: מה שמעניין אותנו – על כל פנים מה שמעניין אותי ואני כבר לא מדבר בשם אף אחד אחר – זה בסוף הצרכן.