GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב אדרי: ברוב קולות, אלה הנוכחים?
דודו זקן: משתתפים בהצבעה.
שגית אפיק: משתתפים בהצבעה.
שגית אפיק: ראה עמוד 372.
יעקב אדרי: זאת אומרת, אלה יכולים להיות שניים מול אחד.
יעקב אדרי: החלטות שדורשות רוב מיוחד?
טידה שמיר: לפי התקנון של הבנק.
משה גפני: לא, לפי הצעת החוק זה יכול להיות שניים נגד אחד?
יעקב אדרי: הן אומרות כן.
שגית אפיק: אני רואה שהסיפא של התקנון – כך לפחות הבנתי ואולי אני טועה – מתייחסת לספירת קולות הנמנעים.
שגית אפיק: זה לא שהתקנון גובר על ההוראה.
קריאה: את הרוב צריך.
שגית אפיק: את הרוב צריך בכל מקרה.
יעקב אדרי: אני חושב אולי לקבוע ובלבד שיהיה שליש מסך כל הדירקטורים.
טידה שמיר: זאת האסיפה הכללית.
יעקב אדרי: זה עוד יותר קשה מה שאתן אומרות.
טידה שמיר: אתה לא מצביע פר גולגולת אלא לפי מניה.
משה גפני: מה ששואל חבר הכנסת אדרי זה מה יהיה אם באותו יום שהאסיפה הכללית התכנסה היה משחק של מכבי תל אביב והיה בעל מניות חרדי אחד ורק הוא הגיע לאסיפה הכללית.
דודו זקן: מפרסמים את זה שישים יום לפני.
יעקב אדרי: ובכל זאת הגיע רק אחד.
טידה שמיר: זה לא הולך כך כי צריך מניין חוקי.
משה גפני: זה מה שהוא שואל.
טידה שמיר: צריך מניין חוקי.
טידה שמיר: צריך את המינימום.
יעקב אדרי: אז יש מינימום?
טידה שמיר: יש מניין חוקי.
משה גפני: מה המניין החוקי?
טידה שמיר: רוב בעלי המניות.
יעקב אדרי: עכשיו הסברת.
טידה שמיר: אני לא יודעת אם זה רוב בעלי המניות, אבל חייב להיות מניין חוקי, איזשהו מינימום.
שגית אפיק: איפה זה קבוע?
שגית אפיק: בתקנון?
טידה שמיר: בתקנון.
קריאה: לא בתקנון.
יעקב אדרי: אתם לא יודעים מה המניין החוקי היום?
טידה שמיר: אנחנו לא מתערבים בזה.
יעקב אדרי: מה זאת אומרת לא מתערבים בזה?
יעקב אדרי: מישהו יכול לומר מהו המניין החוקי?
טידה שמיר: אין מניין חוקי.
יעקב אדרי: לפי התקנון של הבנק.
טידה שמיר: איזה בנק?
טידה שמיר: בנק ישראל?
טידה שמיר: לנו אין.
יעקב אדרי: לכל בנק יש תקנון אחר?
שגית אפיק: הן אומרות שזה בחוק החברות.
טידה שמיר: החוק קובע שיש מניין חוקי אבל לא קובע מהו המניין החוקי.
שגית אפיק: המניין החוקי עצמו קבוע לכל בנק בתקנון שלו.
משה גפני: זאת אומרת, אם יש לנו בנק והבנק הזה לא קובע מניין חוקי, אז לא צריך מניין חוקי.
טידה שמיר: החוק קובע שצריך להיות מניין חוקי.
יעקב אדרי: יכולים לקבוע שזאת עשירית מחברי הדירקטורים.
שגית אפיק: יש לכם דוגמאות לתקנונים?
טל נד"ב: אייל בודק.
דודו זקן: גם אם יבוא רק בעל שליטה, מה הבעיה?
דודו זקן: אנחנו בסך הכול רוצים לתת הזדמנות גם לאחרים.
משה גפני: אמר חבר הכנסת אדרי שיכול להיות מצב, שזה דבר אבסורדי.
טידה שמיר: על זה אנחנו תמיד מקפידים לומר שמישהו יבחר בין המשחק של מכבי לבין לבוא לאסיפה.
אייל דותן: המניין החוקי בחוק החברות.
אייל דותן: כמובן שזה דיספוזיטיבי.
אייל דותן: המניין החוקי לקיום אסיפה כללית, נוכחות של לפחות שני בעלי מניות שלהם 25 אחוזים לפחות מזכויות ההצבעה.
משה גפני: מאיפה אתה קורא, מחוק החברות?
טידה שמיר: זה חוק החברות.
טידה שמיר: אם לא קבעת אחרת בתקנון.
אייל דותן: סעיף 78 לחוק.
משה גפני: מה יש לנו בפסקה (5)?
שגית אפיק: מה יכול להיקבע אחרת בתקנון התאגיד הבנקאי לעניין הזה?
טידה שמיר: אנחנו מבקשים שייקבע כי אחרת יש לך תוצאות אסיפה כללית ואת לא יודעת מה התוצאות באמת.
טידה שמיר: אנחנו מציעים כאן מנגנון אבל אפשר גם לקבוע מנגנון אחר.
שגית אפיק: אפשר לגבור על זה.
שגית אפיק: זה מה ששאלתי.
טידה שמיר: כדי לבחור דירקטור צריך קודם כל רוב.
משה גפני: מספר המשרות הפנויות פחות מאשר מספר המועמדים.
טידה שמיר: אז אתה לוקח את מי שקיבל הכי הרבה קולות.
טידה שמיר: זאת אפשרות אחת.
טידה שמיר: אפשרות אחרת היא שאתה לוקח מי שקיבל הכי הרבה פחות אלה שהתנגדו לו וזה מביא לתוצאה אחרת.
טידה שמיר: זה גם בסדר, אבל שיהיה קבוע מראש.
שגית אפיק: הוראות סעיף זה יחולו על אף כל הוראה סותרת בדין.
שגית אפיק: גם בתקנון וגם בעצם בחוק החברות.
שגית אפיק: זאת המטרה.
משה גפני: תסכמי את מה שיש לנו.
משה גפני: יש לנו את סעיף 11ד, שזה הנושא וכפי שדודו קורא לזה, זה ליבת העניין וזה נכון.
משה גפני: יש לנו את 11ה.
שגית אפיק: זה כמו הסעיף שעשינו עכשיו רק ביחס לבנק ללא גרעין שליטה.
שגית אפיק: עכשיו עשינו את המינוי בבנק עם גרעין שליטה וזה אותו סעיף רק לגבי בנק ללא גרעין שליטה.
משה גפני: בישיבה הבאה תתחילי עם הסיפור הזה.
קריאה: יש שם את הנושא של התנאים לגבי דירקטורים.
דודו זקן: אני מציע שיהיה איזשהו גיבוש לגבי מה שעברנו ואיזה שהן הסכמות לגבי הנוסחים.
דודו זקן: ביקשת מאתנו לתקן כמה דברים ושגם את זה נציג.
משה גפני: כן, אבל לא בישיבה הבאה.
משה גפני: לכך תהיה עוד ישיבה.
טידה שמיר: היתר זה טכני.
שגית אפיק: הליבה היא הסעיפים הבאים.
משה גפני: אנחנו נסיים את הישיבה, גם חברים לא נמצאים וגם קבענו שהישיבה תהיה עד 12:15.
משה גפני: אחרי שנסיים את 11ד, אז נצטרך לעשות את כל התיאומים.
משה גפני: בדיון על 11ד יהיה שמח.
דודו זקן: בסדר, אבל בשלב כלשהו נצטרך לעבור את השמח הזה.
משה גפני: זה יהיה כנראה בישיבה הבאה.
משה גפני: אני אומר לכל מי שרוצה לשמוע שבישיבה הבאה שבעזרת השם תתקיים בנושא הזה, יהיה הדיון על 11ד וכל מי שיש לו מה לומר בעניין הזה, מוזמן לבוא.
משה גפני: אם הוא לא יבוא, אז לא.
משה גפני: אני מודיע לא לכם אלא לכל העולם.
משה גפני: אנשים צריכים לדעת שאם הם לא יבואו ולא יביעו עמדה, אנחנו נמשיך הלאה.
משה גפני: אנשים ביקשו להופיע וזה הרי ברור.
משה גפני: אנחנו נסיים כאן.
משה גפני: אם אפשר להגיע להסכמות על נוסחים, בסדר, אבל זה ממש מה שבוער עכשיו.
דודו זקן: אנחנו מבקשים לעשות במקביל, אם אפשר.
משה גפני: על סדר היום תקנות לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (שיעור התמלוגים וכללים לתשלומים), התשע"א-2011 ותקנות לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (הסדר וכללים לחברות גדולות ועתירות מחקר ופיתוח לתשלום תמלוגים, התשע"א-2011.
צפריר נוימן: אני.
צפריר נוימן: צפריר נוימן מהלשכה המשפטית של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
צפריר נוימן: החוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה 1984 הידוע בכינויו חוק המו"פ יוצר מנגנון להענקת מענקים לחברות שמגישות בקשות לתמיכה בתוכניות מחקר ופיתוח.
משה גפני: אגב, זה דיון ראשון בנושא.
צפריר נוימן: כן.
צפריר נוימן: דיון ראשון.
רוברט אילטוב: תהיה הצבעה היום?
משה גפני: נראה לפי מה שאומרים חברי הכנסת.
צפריר נוימן: כמו שאמרתי, חוק המו"פ משית מסגרת בה חברות יכולות לקבל מענקים בגין תוכניות מחקר ופיתוח שהן מגישות ומאושרות על ידי ועדה שקרויה ועדת המחקר והפיתוח.
צפריר נוימן: לפי סעיף 21 לחוק, כל חברה שמגישה תוכנית ומקבלת אישור, מחויבת בתשלום תמלוגים בהתאם לתקנות שנקבעות על ידי השרים, באישור ועדת הכספים, ואלה התקנות שאנחנו מביאים לאישור היום.
אמנון כהן: על מה משלמים תמלוגים?
צפריר נוימן: רק על מכירות.
צפריר נוימן: אני אגיע לזה עוד מעט, אבל בגדול על מכירות.
צפריר נוימן: חברה לא מחויבת ישירות ברגע שהיא מקבלת מענק להחזיר כמו בהלוואה.
צפריר נוימן: רק כאשר יש מכירות כתוצאה ממוצרים שפותחו באמצעות המענקים, רק אז היא מחויבת בתשלום.
אמנון כהן: כמה אחוזים?
צפריר נוימן: עוד מעט אני אפרט את זה.
צפריר נוימן: הסיבה שאנחנו מביאים את התקנות היום – הנוכחיות הן משנת 1996 – כמובן שהיו הרבה תיקונים בחוק עצמו מאז 1996, כארבעה תיקונים וכמובן גם התחום הטכנולוגי הוא תחום דינאמי שהיו בו התפתחויות.
צפריר נוימן: אומר מה הם התיקונים העיקריים.
משה גפני: זאת פעם ראשונה שאנחנו מקיימים את הדיון בנושא.
צפריר נוימן: היה קבוע דיון, אם אני לא טועה, לאפריל אבל הוא נדחה.
צפריר נוימן: אני לא יודע.
צפריר נוימן: אני חושב שזה לוח הזמנים שלכם.
משה גפני: לא הייתה חתימה של השר.
צפריר נוימן: לא, הייתה חתימה של השר.
רוברט אילטוב: מתי הביאו את זה?
רוברט אילטוב: אף אחד לא ידע על זה.
קריאה: מתי זה הוגש לוועדה?
צפריר נוימן: אנחנו הגשנו את התקנות באוקטובר שנה שעברה והגשנו אפילו מכתב המשך של השרים.
צפריר נוימן: לבקשת הוועדה גם הגשנו מכתב של השר שהחליף את השר.
משה גפני: מה זה לבקשת הוועדה?
משה גפני: אנחנו לא יכולים לדון בלי חתימה של השר.
צפריר נוימן: הגשנו מכתב המשך של השר.
משה גפני: זה הגיע במרץ.
צפריר נוימן: בגדול אנחנו משיתים שני סוגים של תקנות.
צפריר נוימן: קודם בנוגע להסדר תמלוגים – חברות גדולות שמעוניינות לפרוע את ההתחייבויות שלהן לתשלום תמלוגים.
רוברט אילטוב: מהי חברה גדולה?
צפריר נוימן: עכשיו אני אפרט.
שלמה וקס: אני שהם יקריאו סעיף-סעיף.
צפריר נוימן: אנחנו מפצלים את התקנות להסדר שקודם היה קבוע בתוך תקנות התמלוגים ואנחנו נותנים לו תקנות משלו.
צפריר נוימן: מבחינת שיעורי התמלוגים, אנחנו עושים פיצול בין חברות קטנות, חברות גדולות וחברות בתחום התעשייה המסורתית.
צפריר נוימן: חברות קטנות ישלמו שיעור פלט של שלושה אחוזים, חברות גדולות משלמות חמישה אחוזים וחברות תעשייה מסורתית משלמות 1.3 אחוזים כאשר קבענו הוראת שעה שחלה מה-1 בספטמבר עד סוף שנה הבאה על כל פעילות מו"פ שהייתה לחברות מהתחום הזה והגישו בקשות שאושרו.
צפריר נוימן: הן מקבלות פטור מלא מתשלום תמלוגים ולא ישלמו.
אמנון כהן: מה היה קודם, לפני התקנות האלה?
אמנון כהן: איך הם עובדים היום?
צפריר נוימן: היה הבדל רק בין חברות קטנות לחברות גדולות.
צפריר נוימן: לא הייתה דיפרנציאציה לתחום של תעשייה מסורתית.
אמנון כהן: כמה שלמו?
צפריר נוימן: לפי גודל החברה.
משה גפני: תחזור שוב.
משה גפני: לגבי החברות המסורתיות, זה 1.3 אחוז.
צפריר נוימן: כן, 1.3 אחוז.
צפריר נוימן: לגבי חברות קטנות, שלושה אחוזים, ולגבי חברות גדולות, חמישה אחוזים.
משה גפני: תעשה את המקביל, כמה היום.
צפריר נוימן: היום יש דיפרנציאציה בתקנות שקובעת אחוזים לפי שנים.
צפריר נוימן: הקביעה היא שבשנה הראשונה עד השלישית משלמים שלושה אחוזים, משנה רביעית עד שביעית, אם אני לא טועה, משלמים שלושה וחצי אחוזים ומעל זה משלמים ארבעה וחצי אחוזים.
משה גפני: תצטרכו להסביר לאט מכיוון שאני לא מבין.
משה גפני: היום יש הבדל בין מסורתיות קטנות וגדולות?
אבירם ז'ולטי: אין הים.
אבירם ז'ולטי: אין מנהל תמורה בלשכת המדען.
אבירם ז'ולטי: היום אין הפרדה בין קטנות למסורתיות.
אבירם ז'ולטי: אין כזה דבר מסורתיות.
אבירם ז'ולטי: היום מסורתיות משלמות כמו חברות רגילות והיום ההגדרה של חברות גדולות היא מעל מאה מיליון דולר מכירות.
אבירם ז'ולטי: זאת הגדרה שקיימת בעצם מדצמבר 2001.
אמנון כהן: אתם הולכים להיטיב עם הקטנים.
אבירם ז'ולטי: כן.
אבירם ז'ולטי: בהחלט.
משה גפני: כמה משלמות היום החברות הגדולות מעל מאה מיליון?
אבירם ז'ולטי: החברות הגדולות משלמות היום חמישה אחוזים.
משה גפני: ואת זה לא משנים.
אבירם ז'ולטי: זה לא משתנה.
משה גפני: בתקנות עכשיו זה לא משתנה.
משה גפני: יש הבדל בהגדרה בחברות הגדולות?
אבירם ז'ולטי: יש שינוי בהגדרה של חברות גדולות.
משה גפני: מה ההגדרה היום?
אבירם ז'ולטי: היום מעל מאה מיליון דולר מכירות ואנחנו משנים את זה לשבעים מיליון.
משה גפני: אתם מורידים את הסכום.
אבירם ז'ולטי: נכון, אבל אנחנו נותנים הטבה מאוד משמעותית ל-99,9 אחוזים מהאוכלוסייה שאלה הן החברות הקטנות כאשר אנחנו מפחיתים להן את שיעור התמלוגים וגם לחברות המסורתיות.
משה גפני: מה זה החברות המסורתיות?
אבירם ז'ולטי: תעשייה מסורתית.
אבירם ז'ולטי: כל מה שמוגדר על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
רוברט אילטוב: הכוונה שאתם לא רוצים לעודד חברות גדולות בישראל?
משה גפני: הוא אומר שנותנים הטבה לאחרים.
רוברט אילטוב: לפני חצי שנה הם אמרו שהם רוצים לעודד הקמת חברות גדולות ותעשיית היי-טק בישראל וזה ממש בניגוד למדיניות משרד האוצר.
רוברט אילטוב: מה שכרגע אמרתם, זה ממש בניגוד למדיניות שלהם.
רוברט אילטוב: הם טענו שהם יעשו הכול כדי שתהיה כאן תעשייה ועכשיו הם באים ואומרים שהם יקטינו את הרף של החברות הגדולות, הם יהיו לא מאה מיליון דולר אלא שבעים מיליון דולר ועכשיו הקטנים גדלו.
רוברט אילטוב: פתאום החברות הקטנות האלה שהיו שבעים מיליון דולר, הן גדולות וצריכות לשלם יותר.
רוברט אילטוב: איך אנחנו רוצים לעודד?
רוברט אילטוב: אני חושב שהדיון כאן צריך להיות הרבה יותר עמוק מלזרוק כאן נתונים.
רוברט אילטוב: אני מבקש – חיכיתי לישיבה הזאת במשך שעה שלמה – לדון בדיון הזה בצורה מאוד מעמיקה.
רוברט אילטוב: אני לא חושב שהתעשייה נשמעה כאן.
משה גפני: התחלנו את הדיון עכשיו.
משה גפני: אני חוזר שוב.
משה גפני: מה ההטבה שמקבלת חברה מעל שבעים מיליון דולר לפי התקנות היום?
שלמה וקס: היא לא מקבל ת הטבה.
רוברט אילטוב: היא מקבלת קנס.
משה גפני: אני שאלתי את הממשלה.
אבירם ז'ולטי: היום יש מסלול שמיועד לחוברות מעל מאה מיליון דולר שהן לא צריכות לשלם תמלוגים בכלל.
אבירם ז'ולטי: זאת הטבה וזה מסלול פתוח לכל החברות הגדולות.
אבירם ז'ולטי: הן לא צריכות לשלם תמלוגים.
אבירם ז'ולטי: זה מה שנקרא חברות ההסדר.
אבירם ז'ולטי: על המו"פ הגנרי שלהן הן יכולות להגיש ללשכת המדען הראשי והן לא משלמות תמלוגים.
אבירם ז'ולטי: זה מסלול ייחודי ופתוח רק לחברות גדולות.
אבירם ז'ולטי: זה לא קיים אצל החברות הקטנות שלא יכולות ליהנות מהמסלול הזה.
משה גפני: מה זה המסלול הזה?
אבירם ז'ולטי: זה בעצם מסלול למו"פ גנרי, המו"פ הכי מסוכן.
אבירם ז'ולטי: אנחנו בעצם רוצים לעודד את החברות הגדולות דווקא בתמיכת הממשלה להגיש רק את המו"פ הכי מסוכן, איפה שאנחנו חושבים שיהיה להם באמת כשל בהשגת מימון ולצורך זה אנחנו פתחנו מסלול מיוחד לחברות הגדולות שאין בו תמלוגים בכלל.
משה גפני: חברות התעשייה.
רובי גינל: רובי גינל, סמנכ"ל התאחדות התעשיינים.
רובי גינל: התקנות שבאות לכאן למעשה חלק מהן הוא שיקוף ופועל יוצא של עסקת החבילה של שנת 2009 - כלומר, עוד מלפני שנתיים – כאשר באה הממשלה ויחד עם התאחדות התעשיינים בנתה מסלול מיוחד לחברות מסורתיות מתוך מגמה להכניס את החברות המסורתיות לפרויקטים של מחקר ופיתוח כדי להגביר את רמת החדשנות שלהן ואת רמת הפריון לעובד ובעצם להציב אותן בשורה הראשונה של התחרות.
רובי גינל: ההסכם הזה שכאמור היה לפני שנתיים, איכשהו נמשך במשרדים הממשלתיים ולמעשה עד היום התעשייה עצמה לא קיבלה את הפטור.
רובי גינל: הוועדה למעשה היום מתבקשת לאשר את הפטור שהוא תוצאה של הסכם מלפני שנתיים, הסכם שכבר שיווקנו אותו לפני שנתיים, שכבר עשה את הדרמה בתעשייה המסורתית והתעשייה המסורתית כבר נכנסה למדען הראשי והגידול הוא פנומנאלי.
רובי גינל: היום יש בקשות במאתיים מיליון שקלים שמאושרות מדי שנה ועד עתה זה היה אפס.
רובי גינל: לכן מה שאנחנו מבקשים, במידה שבאמת רוצים לעשות איזשהו דיון על הנושא של חברות גדולות או שינוי התנאים, לא לקשור את זה לתעשייה המסורתית, לאשר את הפרק שעוסק בתעשייה המסורתית כדי שהתעשייה המסורתית תוכל להמשיך להשתמש בכספי המו"פ בהינתן הפטור מהתמלוגים.
שלמה וקס: אני מבקש להתייחס.
שלמה וקס: לפני השאלה.
אמנון כהן: בוא נגמור את המסורתיים כרגע.
אמנון כהן: תעזוב את השאר.
צפריר נוימן: זה מאוד ברור שאת ההטבות קל להעביר ואת הדברים האחרים לא, אבל התקנות כאן מייצגות ראייה כוללת של ההקצאה הכי יעילה של הכסף הממשלתי על ידי המדען הראשי, כאשר נבחנו כלל הסקטורים של איפה הכי כדאי או השקל הממשלתי הוא הכי חיוני והוגדרו כמה אוכלוסיות.
צפריר נוימן: האחת, התעשייה המסורתית כמו שרובי אמר כאן, השנייה, נושא של חברות שלא כל כך לומר קטנות אלא חברות שהמכירות שלהן נמוכות משבעים מיליון דולר, חברות קטנות ובינוניות, והשלישית, נושא המו"פ הגנרי המסוכן ביותר, כמו שאבירם אמר, שלכולם יש מסלול מיטיב.
צפריר נוימן: יחד עם זאת, לאור זאת, נאמר שבחברות הגדולות שלהן יש מכירות מעל שבעים מיליון דולר, הן יכולות ללכת למסלול של ההסדר, למסלול הגנרי, אבל אם הן באות למסלול הרגיל, המדען הראשי, הממשלה, רוצה לוודא שהם נותנים את הכסף המוגבל שיש – ואין כאן כסף לא מוגבל – לחברות שהכי צריכות אותו.
צפריר נוימן: לכן שיעור הריבית כאן בדיוק אמור לבדל את זה שמי שבאמת זה יעשה לו שינוי, הוא יבוא.
משה גפני: זאת אומרת, אתם לוקחים מהחברות מעל שבעים מיליון דולר ומעבירים למסורתיות.
צפריר נוימן: לדעתנו גם הריבית הזאת שמוצעת כאן היא ריבית נמוכה.
צפריר נוימן: כלומר, לא מדובר כאן על איזשהו מצב שכולם ילכו לבנקים כי בבנק ייתנו להם הצעות הרבה יותר טובות.
צפריר נוימן: הריבית גם כך היא שונה מהחברות הקטנות, היא פחות טובה אבל היא עדיין טובה מאוד.
צפריר נוימן: אני חושב שזה לגיטימי בעולם של משאבים מוגבלים, בעולם שהצרכים בתעשייה הם גדולים, לבוא ולעשות איזשהו סדר עדיפויות והנושא כאן מבדל את זה.
צפריר נוימן: צריך רק להבהיר שנושא התמלוגים, שיעור התמלוגים השנתי, לא משתנה.
צפריר נוימן: אין כאן הרעה לחברות הגדולות, כמו שנאמר, אלא רק נושא ההצמדה.
צפריר נוימן: לכן ההשפעה כאן היא לא השפעה אדירה אבל היא כן השפעה של החלטות ולגבי החלטות יש כאן עניין של מדיניות.
צפריר נוימן: אחרי כל הנאום הזה, לשאלתך, לא, אנחנו לא רוצים להפריד את הנושא של ההטבות כולל לא הנושא של החברות הקטנות ובינוניות שיש כאן הטבה ומסלול ההסדר.
צפריר נוימן: אנחנו חושבים שזאת ראייה קוהרנטית וכוללת לנושא התמלוגים.
רוברט אילטוב: להוסיף אחוז ריבית, זאת לא הרעה?
שלמה וקס: שני אחוזים.
משה גפני: מה שמך ומה התפקיד שלך?
שלמה וקס: אני שלמה וקס, מנכ"ל איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתוכנה.
שלמה וקס: יעידו אנשי האוצר ואנשי משרד התעשייה שהניסיון לשנות את התמלוגים ואת אחוזי הריבית לחברות גדולות לא קשור כהוא זה לתעשייה מסורתית.
שלמה וקס: זה ניסיון שנמשך כבר שש שנים ונדחה הלוך ושוב ולא עלה מעולם על השולחן ונכרך בתוכנית של התעשייה המסורתית.
שלמה וקס: אני חושב שהתעשייה המסורתית מגיעה לה לקבל את ההטבות מתוך ניסיון לקדם אותה, אבל זה לא אומר שבאותה הזדמנות שהולכים ובעסקת החבילה – כמו שרובי אמר – סוכם שיינתן לחברות המסורתיות ההטבה במדען, לא סוכם שכורכים אותה אחד בשני, לכרוך מה שקורה כאן זה שפתאום מניחים על שולחן הוועדה כריכה.
שלמה וקס: זה מה שנעשה כאן.
שלמה וקס: זה שוד בצוהרי היום.
משה גפני: בלי הסופרלטיבים.
משה גפני: תאמר למה אתה מתכוון.
שלמה וקס: תעשיית ההיי-טק בכללותה – ויושב כאן יושב ראש השדולה חבר הכנסת אילטוב שהוא יושב ראש ועדת משנה לענייני תעשיית ההי-טק – סובלת והיא מקרטעת.
שלמה וקס: אנחנו גאים בתעשייה הזאת.
שלמה וקס: הראיתי בחוץ לאנשי האוצר נתונים שאם לא הייתה התעשייה הביטחונית ואינטל כאן, היינו מוכיחים ירידה במכירות ולא גידול.
שלמה וקס: מי שמגדל, זה אלביט שיושב כאן וזאת חברה גדולה וזאת התעשייה האווירית או רפאל.
שלמה וקס: אלה החברות הגדולות של ההיי-טק.
שלמה וקס: זה אמדוקס ואחרים.
שלמה וקס: מספרים לי סיפור של גנרי, אבל זה לא מופיע בכלל כאן בתקנות.
שלמה וקס: זאת איזו תוכנית שישנה.
שלמה וקס: כאן, בתקנות האלה, זה מופיע?
שלמה וקס: תראה לי.
צפריר נוימן: תקנות של כניסה להסדר.
שלמה וקס: רבותיי, צריך להפריד את הדיון בין תעשייה מסורתית לבין תעשיית ההיי-טק ולעשות דין רציני לאן תעשיית ההיי-טק הזאת הולכת כי אנחנו ברעה חולה ואנחנו מקרטעים.
שלמה וקס: אותו קטר שכולנו מתגאים בו עוד מעט ולא יהיה.
שלמה וקס: זה יהיה קטר ישן של אריק לביא בשיר הישן.
משה גפני: עמנואל דואק.
משה גפני: אלביט.
עמנואל דואק: גם אני טוען ודוגל בעד ההפרדה.
עמנואל דואק: התעשייה המסורתית היא תעשייה שצריך לעודד ולתמוך ולהכניס אותה למסלול של חוק המו"פ, שזה דב מבורך, אבל מה שקורה כאן זה שכנראה שההבנה שצריך להאיר אותה באור ובכיוונים אחרים.
עמנואל דואק: מה זה חברה גדולה.
עמנואל דואק: חברה גדולה לא היא מגישה את הבקשות למדען.
עמנואל דואק: מה שמגיש ומוגש, אלה מרכזי הרווח לגבי כל פרויקט.
עמנואל דואק: החברה לא נדונה בוועדת המחקר אלא מה שנדון בוועדת המחקר, זה הנושא עצמו והנושא הוא נושא שמתחרה, בין אם זאת חברה גדולה, בין אם זאת חברה קטנה, בין אם זאת חברה בינונית.
עמנואל דואק: אין מושג בהתייחסות למתן מענקים לחברה גדולה.
עמנואל דואק: יש התייחסות אך ורק לקריטריונים של המדען הראשי לגבי נושא.
עמנואל דואק: זאת אומרת, עושים כאן עוול על עוול והתורה באה להאיר את המעשים ודרך החשיבה שלנו, וכאן אפשר להשתמש בתורה שלנו שבאה להאיר שחברה גדולה שמטילים עליה הגבלות וצמצומים, אני חושב שהוועדה צריכה לתת את הדעת על זה בדיון מעמיק.
עמנואל דואק: נושא נוסף הוא ההשפעה והתרומה של חברה גדולה.
עמנואל דואק: להערכתנו זאת השקעה הכי אפקטיבית והכי טובה של מדינת ישראל במו"פ שעושה מה שנקרא חברה גדולה כי החברה הגדולה משקיעה, מפתחת, מרחיבה את מעגל המועסקים.
עמנואל דואק: לאחרונה גם הרחבנו – ואני גאה בזה – תעסוקת נשים חרדיות.
עמנואל דואק: אני אישית גאה בזה.
עמנואל דואק: כלומר, יש כאן הרחבה ויש כאן נושא של זכייה במכרזים בחוץ לארץ שם אנחנו מתמודדים מול חברות גדולות.
משה גפני: הנשים החרדיות עובדות טובות?
עמנואל דואק: אנחנו נדבר על זה אחר כך.
משה גפני: אם הן טובות, אז נדבר עליהן עכשיו.
עמנואל דואק: אני מרוצה.
משה גפני: אם הן לא טובות, נדבר בחדר שלי.
משה גפני: אם הן טובות, תגיד עכשיו.
שלמה וקס: אדוני היושב ראש, הן עושות עבודה נפלאה.
עמנואל דואק: אני אגיד לך.
עמנואל דואק: אני גאה להיות אחד מאלו שדוחפים את זה והגאווה הזאת תהיה גם כאן וגם בחדר שלך.
משה גפני: אני שאלתי האם הן עובדות טובות, כן או לא.
עמנואל דואק: טובות.
עמנואל דואק: התשובה היא כן.
עמנואל דואק: אני אומר בצורה ברורה, הן עובדות טובות.
עמנואל דואק: אני לא מגמגם אלא אני אומר שהן עובדות טובות.
עמנואל דואק: זה אתגר להעסיק אותן, אבל אנחנו עושים זאת בשמחה.
משה גפני: אני רוצה למקד עכשיו את הבעיה.
משה גפני: בוא נמקד אותה.
משה גפני: המחלוקת היא על החברות שהן בין שבעים מיליון דולר לבין מאה מיליון דולר.
משה גפני: אין דיון אחר.
שלמה וקס: לא, יש גם דיון אחר בניסוחים של התקנות.
משה גפני: הניסוחים זה משהו אחר.
שלמה וקס: הניסוחים הם מהותיים.
עמנואל דואק: כבוד היושב ראש, כיוון שמדברים על שינויים מתקנות ישנות, השינויים אמורים לכלול ולהכיל ספקטרום רחב מאוד ולא חד סטרי.
עמנואל דואק: אולי זה לא הדיון עכשיו אבל יש נקודות שהניסוחים השונים מרעים, מכבידים ומצמצמים את ההתייחסות לחברות גדולות שהן חברות גדולות.
עמנואל דואק: זאת ההשקעה הכי טובה למדינה.
צפריר נוימן: זה פשוט לא נכון.
עמנואל דואק: המדינה צריכה לעודד מתן השקעה שהיא מניבה את הפירות ואת התשואה הכי גדולה וכאשר מסתכלים למעשה בשינויים, כל דבר מצמצם ולא מרחיב.
עמנואל דואק: התורה אומרת לנו תרחיבו את דעתו של האדם.
עמנואל דואק: סיעתא דשמעיא באה מסיעתא דארעא.
משה גפני: מה אתה עושה באלביט?
משה גפני: לך להיות משגיח בישיבה.
עמנואל דואק: לכן אני אומר שזה דיון שצריך לתת ביטוי למשמעות של חברה גדולה.
משה גפני: אני מבין שהתמקדות הבעיה היא בין שבעים למאה מיליון דולר.
משה גפני: על ניסוחים נוכל לדבר.
משה גפני: חבר הכנסת אילטוב, בבקשה.
משה גפני: למה אתה עצבני מהבוקר?
רוברט אילטוב: אני לא עצבני.
משה גפני: מילא אני, אני מבין, אבל למה אתה?
רוברט אילטוב: אני ממש לא עצבני.
משה גפני: אמנון, אתה תצביע בעד התקנות האלה?
משה גפני: אם אני מצביע עכשיו, אתה תצביע בעד?
אמנון כהן: אנחנו צריכים לעבור על הסעיפים ולראות מה העניינים.
רוברט אילטוב: כבוד היושב ראש, נאמר כאן בבירור על ידי נציגים של התעשייה שהתקנות האלה באופן כללי מרעות עם תעשיית ההיי-טק.
רוברט אילטוב: זה באמת לא עומד בקנה אחד עם המדיניות וההצהרות של משרד האוצר בנושא ההיי-טק.
רוברט אילטוב: סיעתי מתנגדת באופן נחרץ לשינויים בדרך כזו או אחרת.
רוברט אילטוב: אנחנו לא מתנגדים לנושא התעשייה המסורתית, זה בסדר גמור ואנחנו רוצים לעודד בכלל תעשייה, אבל לא יכול להיות שבמקום לבוא ולעודד חברות קטנות להגיע להיות חברות גדולות, עכשיו אומרים שמורידים את הרף ועכשיו הן חברות גדולות.
רוברט אילטוב: לא כך אנחנו רוצים להגדיל כמות של חברות גדולות.
רוברט אילטוב: עכשיו יוסיפו עוד 15 או 30 חברות גדולות, כביכול הן גדולות אבל הן לא כאלה.
רוברט אילטוב: לכן אני חושב שהדיון הזה, אם לא נפצל את הנושא הזה, אנחנו נתנגד לו.
רוברט אילטוב: בכל אופן, אנחנו נדרוש דיון עם משרד האוצר לפני ישיבת הוועדה בנושא הזה כדי באמת להעמיד את הדברים במקומם.
רוברט אילטוב: לא יתכן שבמקום לעודד תעשיית היי-טק שהיא הפאר של התעשייה הישראלית, אנחנו נחפש היכן להקשות עליה, איפה לקחת ממנה ואיך מכניסים את היד לכיס שלה.
רוברט אילטוב: לכן כאחד שמטפל בזה באופן יום יומי, אני ממש מתנגד לכל מה שקורה כאן מטעם משרד האוצר.
משה גפני: פניה, את רוצה להתייחס?
פניה קירשנבאום: לא, אני כאן כדי לתמוך ברוברט.
אמנון כהן: אדוני, משפט.
אמנון כהן: אנחנו שוב עדים לדבר שרוצים לעשות כאשר כורכים דבר בדבר.
אמנון כהן: אני מבין מבחינת הכנסות המדינה שאנחנו צריכים איכשהו לאזן את זה, אבל כאן, אם לא נאשר את התקנות, כל ההסדר הזה שכבר נמשך מאז 2009 ואנשים כבר נערכו לו, התעשייה המסורתית, לא ישתנה.
משה גפני: מה זה 2009?
אמנון כהן: הבנתי שהיה להם דיון והנושא נמשך מ-2009.
אמנון כהן: התעשייה המסורתית אמרה שתיכנס לתהליך הזה ולכן משרד האוצר הביא את התקנות האלה, אבל הוא לא הביא רק את התקנות האלה אלא הוא ישר כרך את זה איך הוא מקבל הכנסות מהחברות הגדולות.
אמנון כהן: זאת אומרת, אם באפשרותנו לקיים משא ומתן עם האוצר, אולי תחליף מילה עם שר האוצר, על מנת לא לפגוע בתעשייה המסורתית, להפריד את התקנות האלה כך שאת התקנות לגבי התעשייה המסורתית נאשר מהר ולגבי היתר נקיים דיון מעמיק עם יושב ראש השדולה ויושב ראש ועדת המשנה של ההיי-טק כדי שימצאו את הנוסחה המתאימה.
אמנון כהן: לכן, אסור לנו לפגוע בתעשייה המסורתית כי אם לא נאשר תקנות, היא לא מקבלת שום הטבה.
אמנון כהן: כלומר, הם משלמים היום כתעשייה ענקית שמגלגלת מאה מיליון.
רוברט אילטוב: השאלה אם אפשר לפצל את זה.
אמנון כהן: זאת ההידברות שאנחנו צריכים לקיים.
משה גפני: לא, אי אפשר לפצל.
משה גפני: אלה תקנות ולא חוק בו אתה יכול סעיף אחד להוציא ולהצביע על יתר הסעיפים.
משה גפני: הם צריכים להביא תקנות אחרות אבל הם צריכים להסכים לזה ולהביא תקנות אחרות.
משה גפני: או שאנחנו מצביעים בעד או שמצביעים נגד או שלא מצביעים.
משה גפני: אני מבין שההתמקדות היא בעצם העובדה שמורידים את הרף של החברות הגדולות.
רוברט אילטוב: והם מוסיפים להן שני אחוזים לריבית.
רוברט אילטוב: זה הרבה כסף.
שלמה וקס: לא, הניסוחים הם מהותיים.
אבירם ז'ולטי: אפשר להתייחס מבחינת כמות של החברות כדי שנדע על מה אנחנו מדברים?
רובי גינל: למה זה רלוונטי?
אבירם ז'ולטי: זה רלוונטי מאוד.
משה גפני: בסדר, נשמע אבל אני רוצה שמישהו מכם ישיב על כמה שאלות.
משה גפני: קודם כל, אנחנו מדברים על כך שהיום חברות גדולות משלמות חמישה אחוזים.
אבירם ז'ולטי: אמת.
אבירם ז'ולטי: מעל מאה מיליון.
משה גפני: חברה שהיא מעל מאה מיליון דולר, אנחנו מורידים אותה לשבעים מיליון דולר.
אבירם ז'ולטי: אנחנו מכניסים לקבוצה הזאת גם חברות שמוכרות מעל שבעים מיליון דולר.
משה גפני: כמה חברות כאלה יש?
אבירם ז'ולטי: למיטב ידיעתנו, חמש חברות.
אבירם ז'ולטי: נכון להיום.
משה גפני: כמה כסף ייכנס למדינה כתוצאה מחמש החברות האלה?
אבירם ז'ולטי: תלוי במכירות שלהן.
משה גפני: על איזה סדרי גודל אנחנו מדברים בהכנסות המדינה?
אבירם ז'ולטי: אפשר לחשב את זה.
אבירם ז'ולטי: ההטבות מבחינת מספר חברות שאנחנו מפחיתים להן מ-3.5 לשלושה אחוזים, זה המון.
אבירם ז'ולטי: יש לנו 600 חברות שמשלמות תמלוגים כל שנה.
אבירם ז'ולטי: 650 חברות ששילמו תמלוגים בשנת 2010, מתוכן יש חמש חברות שהן מעל שבעים ומעל מאה יש עוד 15 חברות.
אבירם ז'ולטי: זאת אומרת, אנחנו עוזרים ל-99 אחוזים מהחברות והכוונה היא לעזור כבר ביולי.
צפריר נוימן: פלוס המסורתיות.
משה גפני: בסדר, אבל אם הבנתי נכון, הכמות של ה-650 חברות, הכמות הכספית של המדינה של ה-650 חברות, משתווה לחמש החברות האלו.
אבירם ז'ולטי: ממש לא.
משה גפני: זה לא עומד הכנסות מול הוצאות?
אבירם ז'ולטי: גביית התמלוגים, אנחנו צופים שהיא תרד כתוצאה מההטבות האלה.
אבירם ז'ולטי: זה לא כסף מול כסף.
משה גפני: אז מה איכפת לכם לוותר על חמש החברות האלה?
משה גפני: אני הבנתי עד עכשיו, ותקן אותי אם אני טועה, שאתם מדברים על משק כספי סגור, אתם מוציאים מזה ומעבירים אליו.
משה גפני: אם אתם מעבירים הרבה כסף לחברות המסורתיות או לחברות הקטנות, תוותרו על חמש החברות ונאשר את התקנות.
צפריר נוימן: אני אגיב ואחר כך אולי תמשיכו.
צפריר נוימן: אני רגע שם את הנושא המסורתי בצד כי אין עליו מחלוקות.
צפריר נוימן: אנחנו מדברים כרגע רק על חברות שאינן מסורתיות.
צפריר נוימן: אני רוצה להדגיש שיש כאן מצד אחד הטבה להרבה מאוד חברות, דבר שנבלע כאן, הרעה לגדולות לעומת מסורתיות.
צפריר נוימן: גם כשהמסורתית בצד, יש הטבה לרוב המוחלט של החברות לצד הרעה, אבל זה לא באותה רמה.