GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
השופט משה גל: אני חולק על כך שהרמה של השכר של השופטים היא יוצאת דופן בשיעורה.
השופט משה גל: אם אנחנו משווים בעולם, בהחלט השופטים משתכרים כך אבל לא סתם ולא בגלל שמישהו רוצה לעשות להם פרוטקציה ולמצוא חן בעיניהם אלא זה חלק מתפיסה ושיטה של מדינה דמוקרטית.
השופט משה גל: לדמוקרטיה יש עלויות.
השופט משה גל: שמעתי כבר הערות של אדוני יושב ראש הוועדה בפעמים קודמות לגבי החדרים של השופטים בדימוס בבית המשפט העליון.
השופט משה גל: אני מבקש לומר בנושא שתי מלים.
השופט משה גל: הנושא הזה כבר נבדק בעבר אפילו על ידי מבקר המדינה.
השופט משה גל: לא היה גורם שלא בדק אותו ואומר במה מדובר.
השופט משה גל: יש בבית המשפט העליון ספרייה אליה אנשים באים ובספרייה הזאת יש איזושהי נישה ושמו קיר גבס כדי ששופט בדימוס שממלא אין סוף תפקידים ציבוריים לאחר תפקידו – ורובם ללא שכר – יוכל למלא.
השופט משה גל: ניקח כדוגמה את השופט זמיר.
השופט משה גל: מאז הוא פרש, הוא ישב בחמש או שש ועדות חשובות ללא שכר.
השופט משה גל: כלומר, זה לא משהו שגובים שכר או תשלום.
השופט משה גל: מדובר לא על חדר שהוא תופס משרד של מישהו אלא זה חלק מהספרייה בספרייה.
השופט משה גל: מדברים על שירותי מזכירות.
השופט משה גל: מה זה שירותי מזכירות?
השופט משה גל: אין שירותי מזכירות.
השופט משה גל: זה מקובל בכל העולם ובכל העולם ראינו ששופטים שפורשים, לאחר פרישתם ממלאים תפקידים ציבוריים רבים ונותנים להם איזושהי אכסניה.
השופט משה גל: לא הייתי שולל אפילו אפשרות שזה יהיה חלק מזכות קבועה שלהם, כמו שקיים לגבי נושאי תפקידים אחרים אבל אנחנו לא מבקשים את זה.
משה גפני: אני לא מכיר נושאי תפקידים אחרים שזה קיים אחרי פרישה לגמלאות.
השופט משה גל: בוודאי שכן.
יעקב אדרי: ראש הממשלה.
משה גפני: ראש ממשלה, כן.
יעקב אדרי: נדמה לי יושב ראש הכנסת.
משה גפני: לא, יושב ראש הכנסת לא.
קריאה: גם יושב ראש הכנסת.
השופט משה גל: הרציונל הוא שאותם אנשים לאחר כן באמת משמשים את הציבור בתפקידים ואז יש להם מקום מכובד.
השופט משה גל: זה מקובל בעולם, אין לזה עלות וזה לא שאני משלם דמי שכירות על המקום הזה.
השופט משה גל: אני לא מטיל מעמסה כזאת.
משה גפני: לא זאת הטענה.
השופט משה גל: לא, זאת טענה.
משה גפני: אתה לוקח חלק מהמקום של בית המשפט.
השופט משה גל: אני לוקח חלק מהספרייה במקום שיהיה שולחן, כי אם היה שולחן, לא היינו סוגרים אלא היינו אומרים שיבואו לשבת.
משה גפני: אבל יש הרבה שופטים שמשתמשים בזה.
השופט משה גל: מעט מאוד.
השופט משה גל: כמו שאדוני אמר, החיים עושים את שלהם.
השופטת ורדה אלשיך: משה, תגיד שבנישות האלה, בחלקן אין חלון.
משה גפני: מה זה נישות?
משה גפני: זה יותר מנישה אחת?
השופטת ורדה אלשיך: שתי נישות ובאחת אין חלון.
משה גפני: ובשנייה יש חלון?
משה גפני: אני יכול לבוא לסיור?
השופט משה גל: אתה יכול לבוא לסיור.
השופט משה גל: אתה מוזמן לבוא לסיור.
השופט משה גל: אני אומר לך שאם תבוא לסיור, אתה לא תעלה את זה עוד פעם.
משה גפני: אני לא מעלה.
משה גפני: מה אני מעלה?
משה גפני: אני לא רוצה שיישאר איזשהו דבר שיגידו שלא דנו בו.
משה גפני: צריך לדון על זה ולקבל החלטה.
השופט משה גל: הנושא כבר נבדק מכל הכיוונים.
השופט משה גל: אנחנו פונים לשופטים האלה.
השופט משה גל: אין חודש שאני לא פונה לשופט או שניים לעשות תפקיד כלשהו והם עושים זאת ברצון.
השופט משה גל: אם זה היה משרד ששוכרים לו, זה משהו אחר.
השופט משה גל: אם אדוני יעגן את זה באופן מפורש, אני אצטרך ללכת ולשכור משרד ואני לא רוצה את זה.
משה גפני: השופט גל, דיברת מאוד ברור ואני שמח על מה שאמרת.
משה גפני: אנחנו נמצא לעניין פתרון.
השופט משה גל: יש עוד משהו.
משה גפני: אחרי כן אני רוצה להעיר לך לגבי התנאים הנלווים של השופטים כי אני רואה כאן שורה ארוכה שיש תוספות שהם מקבלים.
השופט משה גל: אני מוכן לדבר אחד לאחד.
משה גפני: אני בעדם.
משה גפני: אתה אמרת שהמשכורת משעממת אבל היא לא משעממת.
השופט משה גל: היא מאוד משעממת.
משה גפני: לנושא משרה שיפוטית תשולם תוספת חודשית בשיעור של ארבעה אחוזים משכרו המשולם בעד כל שנת כהונה.
משה גפני: אני לא אקריא את הכול.
השופט משה גל: זאת תוספת ותק.
משה גפני: לנושא משרה שיפוטית כמפורט בטור א' שכיהן שבע שנים תשולם החל מהשנה השמינית כל עוד הוא מכהן.
השופטת ורדה אלשיך: זה ותק.
משה גפני: לנושא משרה שיפוטית תשולם במשך תקופת כהונתו 15 אחוזים.
משה גפני: לנושא משרה שיפוטית ישולם גמול ניהול בשיעור של חמישה אחוזים משכרו המשולם.
משה גפני: לסגן של נושא משרה שיפוטית מאלה ישולם גמול ניהול.
משה גפני: לנושא משרה שיפוטית שהצטרף לקרן תשולם לשם העברה לקרן תוספת של 7.5 אחוזים.
משה גפני: שלא תהיה אי הבנה, אני בעד.
השופטת ורדה אלשיך: זאת קרן השתלמות.
משה גפני: תגיד לאשתך שהמשכורת לא משעממת.
השופט משה גל: את זה יש לכל פועל.
משה גפני: אין בעיה, אבל הוא אמר שאשתו אומרת שהתלוש משעמם.
השופט משה גל: תשווה את התלוש של שופט לתלוש של חבר כנסת ותראה כמה הוא משעמם.
משה גפני: מה לא משעמם אצל חברי הכנסת?
משה גפני: אין בו כלום.
השופט משה גל: יש נושא אחד שכבר הונח על השולחן ושר המשפטים הגיש את זה לוועדה בשעתו ובו אנחנו מבקשים בהסכמת כולם לתקן תקלה בניסוח של החלטת הוועדה בכל הנוגע לרכבים של שופטי בית המשפט העליון.
השופט משה גל: יש תקלה בנושא הזה.
השופט משה גל: מלכתחילה הכוונה הייתה ששופטי בית המשפט העליון מוקבלים לשרים וכך פעלו.
השופט משה גל: הייתה החלטה לגבי הרכב.
השופט משה גל: בהחלטה בסוף, ברגע האחרון, הכניסו שם בדרגת השירות הציבורי או משהו כזה ואז הועלתה טענה ששר הוא לא נושא משרה בשירות הציבורי ולכן שופטי בית המשפט העליון.
השופט משה גל: בפועל הם מקבלים את זה וקיבלו את זה והחשב הכללי מכיר בזה, אבל צריך לתקן את הניסוח של ההחלטה כדי שלא יהיה פגם למראית אפילו.
משה גפני: זה מונח אצלנו?
השופט משה גל: זה מונח אצלכם.
השופט משה גל: זאת בקשה מונחת ומוסכמת.
השופט משה גל: היא על דעת החשב הכללי.
שגית אפיק: בפועל כך פועלים ואתם צריכים תיקון.
השופט משה גל: כמובן שזה חל גם על דיינים.
השופטת ורדה אלשיך: אני רוצה להבין בין אולי שני סוגי תוספות.
השופטת ורדה אלשיך: תוספות שכר פרטניות עליהן דיברנו שהשופטים לא רואים אותן כנכונות ויש התוספת שאני קוראת לה תוספת מערכתית.
השופטת ורדה אלשיך: מה שאני קוראת תוספת מערכתית, אני מדברת על זה ששופט שאין עיסוקו בכך ואין לו מאיפה ואין לו איך, יהיה זכאי – וזה בהשוואה לאחרים – לקבל ייעוץ פנסיוני בכניסתו לשפיטה וביציאתו מהשפיטה.
השופטת ורדה אלשיך: חלו תקלות רבות בזכויות של שופטים שלא ידעו מה הזכויות שלהם כשהם נכנסו לשפיטה והתקלה התבררה כשהם יצאו לפנסיה כאשר אז הסתבר שזה עולה הרבה כסף לשופט.
חיים אורון: מדובר כאן בסכום של 600 שקלים שמקבל חבר כנסת.
השופטת ורדה אלשיך: אבל אין לנו את זה.
השופטת ורדה אלשיך: בנושא של כביש האגרה.
השופטת ורדה אלשיך: אני חושבת שאת הנושא הזה אפשר להצמיד לנושא הרכב רק במובן זה שזה ישולם לאותם שופטים – ויש כאלה – שמשתמשים בכביש 6. שופטים שנוסעים לבית המשפט בבאר-שבע, נוסעים לבית המשפט בנצרת, נוסעים לבית המשפט בירושלים כדבר יום ביומו.
משה גפני: הרי צריך להיות במקום המגורים.
השופטת ורדה אלשיך: לא, זה שונה.
השופטת ורדה אלשיך: כבר לא.
משה גפני: ואצל דיינים?
יעקב נאמן: גם כן.
השופטת ורדה אלשיך: גם לא.
השופטת ורדה אלשיך: זה שונה.
השופטת ורדה אלשיך: זה כבר לא קיים.
השופטת ורדה אלשיך: יש לנו שופטת לדוגמה שנוסעת יום-יום מרעננה לבאר-שבע.
השופט משה גל: יש גם נשיאי בתי משפט  שמוזמנים לישיבות בירושלים הרבה מאוד פעמים.
השופט משה גל: הנשיא מחיפה שמגיע לירושלים נוסע דרך כביש 6 ואין לו כיסוי לזה.
השופטת ורדה אלשיך: הנושא של כיבוד ואירוח.
השופטת ורדה אלשיך: אני רוצה לומר לכם שבאים אלינו שופטים שהם שופטים מחוץ לארץ ושייכים לארגון הבין לאומי של השופטים ואני מזמינה אותם, יחד עם חברים אחרים, ואנחנו יוצאים.
השופטת ורדה אלשיך: אני משלמת את זה.
השופטת ורדה אלשיך: אני והשופט הנוסף שיוצא אתי חולקים בהוצאות.
השופטת ורדה אלשיך: זה לא קורה כל יום, אבל צריכה להיות לזה איזושהי פינה.
השופטת ורדה אלשיך: דבר נוסף, וכאן אני מעלה את זה בדחילו ורחימו מכיוון שהזכות שניתנה לנו, כפי שהיא קיימת לשרים, לחברי כנסת ולכולם, נלקחה מאתנו באיזשהו שלב ואינני יודעת איזה הוא, אבל זה אותו שירות בשדות התעופה.
השופטת ורדה אלשיך: מקרה שקרה לא מזמן לאחד השופטים שבא אלי ואמר שאנחנו צריכים לטפל בעניין הזה.
השופטת ורדה אלשיך: הוא עמד ושני אנשים מאחוריו עמד נאשם שנשפט אצלו והתחיל לדבר אתו על התיק.
השופטת ורדה אלשיך: הזכות הזאת הייתה אצלנו, אני לא יודעת אם היא נקראת VIP, אני לא יודעת את המינוח, אבל הייתה לנו זכות כמו של שירות שלום, להיכנס לטרקלין או ללכת במסלול המהיר.
יעקב אדרי: אני לא חושב שזה שייך לכאן.
השופטת ורדה אלשיך: אתם דנים בכל הזכויות.
השופטת ורדה אלשיך: יש את הנושא של מחשבים ניידים.
השופטת ורדה אלשיך: יש את הנושא של ביגוד, ואנחנו, חוץ מהצבא, היחידים במדינת ישראל שחוק מחייב אותי ללבוש בגדים מסוימים לעבודה.
השופטת ורדה אלשיך: יש לנו חוק ותקנות בעניין הזה.
השופטת ורדה אלשיך: אני לא חסידה של הדבר הזה ואני לא באה לבקש אותו, ממש לא, אבל הדברים הקודמים שאמרתי, אני חושבת שראוי להתייחס אליהם.
השופטת ורדה אלשיך: מה שיאמר השר, מקובל עלי.
השופטת ורדה אלשיך: יפחית, יוסיף, מקובל.
משה גפני: הרב היישריק.
הדיין אליהו היישריק: אני חוזר מהישיבה הזאת עם רשימה שלא חשבתי עליה.
הדיין אליהו היישריק: יש כאן מושגים – ואני לא מדבר על הכסף – שזרים לנו.
הדיין אליהו היישריק: יש כאן את העיקרון והיושב ראש הרי תמיד עומד מאחורי הרמה העקרונית.
הדיין אליהו היישריק: כביש אגרה - ואני לוקח את זה כדוגמה – עוגן.
הדיין אליהו היישריק: למי עוגן?
הדיין אליהו היישריק: לחברי כנסת.
הדיין אליהו היישריק: למה?
הדיין אליהו היישריק: כי הם היו צריכים את זה.
הדיין אליהו היישריק: הרי לא יתכן שאנחנו  - נחזור לרגע לדיון הקודם – נטרטר את המוח לחבר הכנסת הזה או הזה ולומר שאנחנו רוצים כביש אגרה וכל פעם אנחנו נעמוד כאן כעניים בפתח.
הדיין אליהו היישריק: לא.      	אני רוצה לחזור על דוגמה שנתתי בישיבה הקודמת, על הקוריוז שמראה עד איזו רזולוציה זה מגיע.
הדיין אליהו היישריק: המשכורת שלנו היא אן-בלוק.
הדיין אליהו היישריק: זאת אומרת, אין תוספות.
הדיין אליהו היישריק: מעבר לך מה שכתוב, אין ואין לך שום אפשרות.
הדיין אליהו היישריק: עד כדי כך שאני חבר בוועדה ממשלתית שמונתה על ידי שר המשפטים – לא כבודו אלא עוד בזמן חיים רמון – והוועדה הממשלתית הזאת קיימת ישיבה ברמת גן.
הדיין אליהו היישריק: אני יוצא מהבית עם רכב שלי והרכב שלי שותה דלק, ואני לא מקבל רכב מהממשלה, כך שהנסיעה הלוך וחזור עולה לי קרוב ל-160 שקלים.
הדיין אליהו היישריק: על הזמן אני לא מקבל והוצאות אני לא מקבל.
יעקב אדרי: מה זאת אומרת אתה לא מקבל על הזמן?
הדיין אליהו היישריק: לפי הנחיית היושב ראש, אני מדבר אתו.
יעקב אדרי: עם כל הכבוד.
הדיין אליהו היישריק: אין כאן שאלה של כבוד.
משה גפני: שואל חבר הכנסת אדרי שהוא יושב ראש האופוזיציה בוועדת הכספים.
משה גפני: יעקב, תשאל.
יעקב אדרי: הוא אמר שהזמן שלוקח לו להגיע לאן שהוא מגיע, לא נלקח בחשבון, אבל השכר שלך הוא גלובאלי.
הדיין אליהו היישריק: לא נתת לי להסביר.
הדיין אליהו היישריק: זה מחוץ לתפקידי.
הדיין אליהו היישריק: זה תפקיד וולנטרי לחלוטין.
הדיין אליהו היישריק: באותה ישיבה יושבים חברים אחרים והם צוחקים עלי.
הדיין אליהו היישריק: הם אומרים שהם עושים קופה ועבור כל ישיבה הם מקבלים 600 שקלים.
הדיין אליהו היישריק: לא ידוע.
הדיין אליהו היישריק: בגלל שאתה נושא משרה שיפוטית, אסור לך לעסוק בשום דבר אחר.
הדיין אליהו היישריק: בקשר לכביש האגרה, יש את הנתיב המהיר לתל אביב והוא חשוב מאוד.
משה גפני: גם אנחנו לא מקבלים.
משה גפני: רק כביש אגרה ולא הנתיב המהיר.
משה גפני: אמר את זה חשב הכנסת.
שגית אפיק: חברי הכנסת מקבלים רק מה שכתוב להם.
חיים אורון: כל המגזר הציבורי, לפי הנחיית החשב הכללי, לא מקבלים.
חיים אורון: זה כביש שאמור להיות כביש ירוק ולא כביש למלא אותו.
משה גפני: גם אנחנו לא מקבלים עבורו.
הדיין אליהו היישריק: לימודי שפה, אין למרות שזה חשוב מאוד בעבודה היום יומית.
הדיין אליהו היישריק: מנוי טלוויזיה אין, למרות שהיושב ראש לא מבין לאיזה ערוץ צריך את זה, אבל יש את הערוץ של הרב עובדיה.
משה גפני: אנשי ש"ס לא כאן.
משה גפני: דלג.
הדיין אליהו היישריק: מה שכן חשוב, במקום ערוץ הטלוויזיה, לא נותנים לנו כלי פשוט מאוד, תוכנה של אוצר החכמה שהיא חלק בלתי נפרד.
משה גפני: אדוני השר, בבקשה ואחר כך אני מסכם.
יעקב נאמן: אדוני היושב ראש, אני מאוד מודה על הדיון הזה.
משה גפני: תודה שהוא היה מעניין.
יעקב נאמן: לא רק מעניין.
משה גפני: חכה, בעיתונים מחר יעשו מזה צחוק, חבל לך על הזמן.
יעקב נאמן: אני לא קורא.
יעקב נאמן: אדוני היושב ראש, הדיון הזה המחיש לי את מה שאני חושב הרבה זמן, עוד מהתקופה שעברתי את תקופת ההתמחות שלי במשרד האוצר כמנכ"ל וכשר ומעבודתי הציבורית.
יעקב נאמן: יש במדינת ישראל אבסורד.
יעקב נאמן: במקום לקבוע שכר כולל ובמקום להתעסק עם כל מיני תוספות – אני מציע שנחשוב על שינוי חשיבה כולל לכל נושאי המשרות הציבוריות, שכר כולל, בלי להתעסק עם כביש אגרה זה או כביש אחר.
יעקב נאמן: לא להתעסק עם תוספות כאלה ותוספות כאלה אלא השכר צריך להיות כולל.
יעקב נאמן: אני מציע לוועדה הנכבדה הזאת לחשוב על הדבר הזה ולא לעשות את הדברים הללו כי במדינת ישראל, כתוצאה מזה שבהסכמי השכר של העובדים לא רצו להעלות שכר אבל עשו את זה בדרך עקיפין, הגיעו למצב שלכל עובד יש תלוש עם כל מיני שמות ובעזרת השם הצליחו לפתור את הבעיה.
יעקב נאמן: נקודה שנייה והיא לגבי רכב השרים, ואני אומר את זה כמי שלא נוסע ברכב ממשלתי.
יעקב נאמן: רכב השרים הוא למעלה מתשעים אחוזים בזמנו של שר לצורכי עבודתו.
יעקב נאמן: אין כל הגיון למסות את זה ולפי מה שאני מבין בדיני מסים, ויכול להיות שאנשי רשות המסים מבינים יותר טוב ממני, זאת הוצאה בייצור הכנסה ולכן אין שום יסוד לגילום בנושא הזה.
יעקב נאמן: אם אני הייתי צריך לייעץ לשר כ, הייתי פונה לבית המשפט ומבקש פסק דין הצהרתי שהגילום הוא בלתי חוקי.
יעקב נאמן: אני מבקש להפסיק עם מעשה הגולם הזה.
יעקב נאמן: אני פונה לרשות המסים ומבקש שתתעסק באמת בהעלמות מס במדינה ולא תתעסק בהעברה מכיס לכיס בתקציב המדינה ולא תגדיל את תקציב רשות המסים על חשבון משרד ממשלתי זה או אחר.
יעקב נאמן: אני מבקש, אדוני, אתה כיושב ראש הוועדה, וחברי הוועדה שרואים את המערכת כולה, להנחות להפסיק עם הדבר הזה וליישר את הקו.
יעקב נאמן: בוודאי לגבי השרים שמשתמשים ברכב המשוריין, כאשר משריינים להם גם את הגילום.
יעקב נאמן: זה פשוט אבסורד שאין כדוגמתו.
יעקב נאמן: בדקתי מה קורה במדינות אחרות ושם אין דבר כזה.
יעקב נאמן: אני כ פרטי יכולתי לנכות את הוצאות הרכב והראיתי כמה אחוזים מהרכב שלי שימשו לצורכי עבודה.
יעקב נאמן: עבדתי 16-17 שעות ביממה, בשבת אני לא נוסע, וביקשתי הוצאות והכירו לי בהוצאות.
חיים גבאי: מה שטוב לשרים, טוב גם לי.
חיים גבאי: גם אני מקבל אחזקת רכב.
חיים גבאי: למה עבור הרכב שלי לוקחים שווי?
משה גפני: חיים, בוא לא ניכנס לוויכוח הזה.
משה גפני: נמצא פתרון.
יעקב נאמן: אדוני,  אני מציע שתשווה את מצבך לעומת מקבילך בארצות הברית ותראה שהוא לא מקבל רכב בכלל.
יעקב נאמן: במדינת ישראל, כדי להעלות שכר, נותנים את הוצאות הרכב וכבר אמרתי את זה.
יעקב נאמן: רבותיי, אני פונה אליך אדוני היושב ראש, זאת הזדמנות לעשות סדר בנושא ויפה שעה אחת קודם.
משה גפני: חלקים מהדיון היום היו בעיניי קצת פתטיים והרגשתי לא נוח.
משה גפני: אנחנו מדברים על חיבור לערוץ טלוויזיה וכל מיני דברים אפשר לעשות מהם צחוק, אבל אני לוקח את הדברים מאוד ברצינות.
משה גפני: אני נמצא בוועדת הכספים, לא כיושב ראש, הרבה זמן ואני לא זוכר שהתקיים דיון על כל הפרטים, וזאת הכוונה שלי.
משה גפני: אנחנו לא נזניח שום פרט ואני גם מקבל את ההצעה שלך.
משה גפני: יכול להיות שאנחנו נצטרך להגיע לאיזושהי החלטה לגבי כל הנושאים.
משה גפני: לכן הצוות שהקמנו לגבי הסעיף הקודם, אני מבקש שהוא יוקם גם לגבי הנושאים הללו.
משה גפני: יהיו חברים בצוות הזה חבר הכנסת ציון פיניאן וחבר הכנסת יעקב אדרי.
משה גפני: אני אעמוד בראש הצוות הזה.
משה גפני: אני מבקש ממזכירות הממשלה ומהנהלת בתי המשפט להגיש את ההצעות שלהם לגבי הנושא.
הדיין אליהו היישריק: גם הנהלת בתי הדין?
משה גפני: אתם ביחד, לא?
הדיין אליהו היישריק: לא, אלה שתי הנהלות שונות.
יעקב נאמן: אבל זה במשרד המשפטים.
הדיין אליהו היישריק: בכל זאת, שיעמדו בקשר.
משה גפני: אני לא מוצא מקום לשינויים מלבד העובדה שאם נאשר ערוץ טלוויזיה, ורדה אלשיך תראה את ערוץ 2 ואתה תראה את הערוץ של הרב עובדיה.
השופטת ורדה אלשיך: אם יהיה לה זמן.
משה גפני: כמובן אם יהיה לך זמן.
משה גפני: גם לו, אם יהיה לו זמן.
יעקב נאמן: תראה לי מדינה אחת בעולם שנותנים לשרים.
משה גפני: אני אמרתי לתת?
משה גפני: אמרתי אם ייתנו, שהוא יראה את הערוץ של הרב עובדיה.
השופטת ורדה אלשיך: הצוות הזה יזמין גם אותנו?
משה גפני: אני אומר לכם מה הולך לקרות קודם כל טכנית, לפני שהצוות מתכנס.
משה גפני: הממשלה עושה עבודת מטה ונאמר קודם שהיא לקראת סיומה.
משה גפני: אתם תצטרכו להחליט אצלכם מה אתם סבורים – שמעתם את מה שעומד כאן על סדר היום – שאתם צריכים לקבל ואתם מבקשים אותו.
משה גפני: אותו דבר לגבי הנהלת בתי הדין.
משה גפני: לפי דעתי אין הבדלים אבל זה בסדר, אני לא מתערב בערכאות השיפוטיות.
משה גפני: הנושא הזה יובא, על פי הבקשות עליהן דובר.
משה גפני: אני מבקש שרשות המסים תציע הצעה בעניין אותו העלה שר המשפטים והעלה חבר הכנסת יעקב אדרי.
חיים גבאי: לגבי שריון אין מחלוקת.
חיים גבאי: אנחנו מובילים דיון לגבי השריון.
משה גפני: אני לא מתנדב לעשות דברים שאתם לא תגידו.
יעקב נאמן: אני אפנה בשם אחד השרים לבית המשפט ואני אייצג אותו.
משה גפני: אנחנו הולכים לפתרונות.
משה גפני: אני מבקש להעביר את ההערות ליועצת המשפטית של הוועדה.
משה גפני: ברגע שאנחנו מרכזים את הבקשות, יתכנס הצוות.
משה גפני: יכול להיות שנשב אתכם, יכול להיות שנשב עם נציגות השופטים, עם נציגות הדיינים ועם מזכירות הממשלה.
השופטת ורדה אלשיך: אנחנו מאוד מבקשים.
השופט משה גל: והנהלת בתי המשפט.
משה גפני: לא הבנתי את הפוליטיקה.
השופטת ורדה אלשיך: יש נציגות שופטים ויש הנהלה.
משה גפני: אתם יחד.
השופטת ורדה אלשיך: בטח שאנחנו יחד.
השופט משה גל: ברוב הדברים.
השופטת ורדה אלשיך: שניהם ביחד וכל אחד לחוד.
משה גפני: נכון, זאת הגדרה יותר מתאימה לעניין.
משה גפני: אנחנו נרכז את הדברים ונתכנס.
משה גפני: כשנתחיל בדיונים האלה, אנחנו נזמין אתכם ואז אנחנו נציע לפני מליאת הוועדה, גם לגבי הסעיף הקודם וגם לגבי הסעיף הנוכחי, את ההצעות שלנו.
משה גפני: אז, בעזרת השם, נביא את זה להצבעה.
משה גפני: כבר הרבה זמן לא היה דיון כזה בוועדת הכספים.
משה גפני: אני עושה הפסקה של כמה דקות וממשיך בסעיף הבא.
משה גפני: קיימנו דיון בהצעת החוק הזאת והתעורר סימן שאלה לגבי הנושא של תשלומי הביטוח לאותה תקופה וחבר הכנסת אמנון כהן מציע שכאשר המבוטח מבטל את הביטוח שלו, שזה ייכנס לתוקף באופן מיידי.
משה גפני: לא דיברנו על התשלומים של אותם 15 ימים ועדיין לא הגענו לפתרון בעניין הזה.
משה גפני: אני מציע, אם המציע מסכים להצעה, שאנחנו נאשר לקריאה ראשונה את הנוסח כפי שנוסח על ידי המציע עם היועצת המשפטית ועם משרד המשפטים ואגף שוק ההון.
משה גפני: כרגע אנחנו לא נוגעים בתשלום.
משה גפני: המצב החוקי היום הוא שכאשר אדם מבטל ביטוח דירה או ביטוח רכב או ביטוח אחר, הביטול נכנס לתוקף בתוך 15 ימים ואז זה מובן מאליו שהתשלום חל עליו במשך אותם 15 ימים מכיוון שהוא מבוטח.
משה גפני: על פי הצעת החוק, אם הוא מבטל והביטוח נכנס לתוקף באופן מיידי, אני לא הייתי מציע לך כמציע החוק ולא הייתי מציע לי כיושב ראש או כחבר בוועדה לאשר חוק כזה שאנחנו רק מרעים עם המבוטח.
משה גפני: אנחנו אומרים שהביטוח יבוטל מיד, אבל הוא ימשיך לשלם אותו הדבר כמו שהוא שילם קודם.
שגית אפיק: לא אומרים את זה.
משה גפני: בדיון הקודם היה כאילו שאנחנו הולכים להכניס את העניין הזה.
משה גפני: אני אומר שעכשיו אנחנו לא אומרים את זה.
משה גפני: אנחנו אומרים שהביטול נכנס לתוקף באופן מיידי ולגבי ההשלכה של זה מבחינת התשלומים, אנחנו נדון בקריאה השנייה והשלישית.
משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן, תתייחס.
אמנון כהן: מטרת החוק היא שכאשר אזרח ביטח את עצמו בחברה מסוימת ולאחר תקופה מסוימת הוא רוצה לבטל את הפוליסה שלו ולעבור לחברת ביטוח אחרת, למעשה הוא היה צריך, בין המועד שהוא מבטל לבין המועד שזה נכנס לתוקף, במשך כל הזמן הזה הוא אמור לשלם את הכסף.
אמנון כהן: אני אומר, לא, ביום שהוא ביטל את הפוליסה, באותו יום הוא מפסיק לשלם.
אמנון כהן: התיאום שהיה עם אגף שוק ההון, עם אסף – ואני מבקש שאסף יתייחס - הוא על הפלטפורמה הזאת וגם שינינו את האכסניה של החוק.
שגית אפיק: זה עבר מחוק השירותים הפיננסיים (פיקוח על הביטוח) לחוק חוזה ביטוח, שזה בעצם החוק שקובע את העניין של מועד הביטול.
שגית אפיק: היום לפי החוק, אם המבטח ואם המבוטח מבקשים לבטל את הפוליסה לפי סעיף 10, הביטול ייכנס לתוקף תוך 15 ימים.
שגית אפיק: ככל הנראה המטרה של זה הייתה בין היתר להגן על המבוטח לתקופה מסוימת שיישאר לו ביטוח.
שגית אפיק: בעצם עכשיו בנוסח החדש שמונח בפניכם, בשונה מהנוסח שהיה בטרומית, התיקון נכנס לסעיף 10.
שגית אפיק: לגבי המבטח, ככל שהמבטח יבטל את חוזה הביטוח תישאר ההוראה של 15 ימים, ככל שהמבוטח יבקש לבטל את חוזה הביטוח – הביטול ייכנס באופן מיידי.
שגית אפיק: צריך לדעת שני דברים לגבי חוק חוזה ביטוח.
שגית אפיק: האחד, החוק הוא חוק דיספוזיטיבי, כלומר, בפוליסות הביטוח יהיה אפשר לקבוע משהו אחר למרות שבדרך כלל נהוג לאמץ את מה שקבוע בחוק.
שגית אפיק: התיקון עכשיו מתייחס רק לנושא הזה של מועד הביטול.
משה גפני: מר פלג, המועצה הישראלית לצרכנות.
אהוד פלג: במקרה אני גם נפגע אישי של המצב הקיים.
אהוד פלג: כאשר ביקשתי לבטל פוליסה בחודש השמיני, נאמר לי שאני לא אקבל החזר עבור התשלום השנתי משום ששלושים ימים ממועד ההודעה עד שמתחילים להחשיב אותה, ושנית, התחשיב שלהם הוא פשוט.
אהוד פלג: עשרה אחוזים כל חודש, כאילו ששנה מורכבת מעשרה חודשים ולא מ-12, ועוד עשרה אחוזים קנס על שהעזתי ברוב חוצפתי לבטל את הפוליסה.
אהוד פלג: לכן, בשעה שהיה להם רבעון שלם, אם לא שלישון, בלי סיכון, אני הייתי חייב לשלם על כל השנה.
אהוד פלג: את הדבר הזה חייבים להפסיק.
אהוד פלג: אין ערך לתיקון הזה אם לא קובעים מפורשות שכל החזר הכספים עבור התקופה שלא היה בה סיכון לחברת הביטוח חוזר למבוטח.
יעקב אדרי: לא הבנתי אותך.
יעקב אדרי: אתה אומר שאחרי שלושה חודשים אתה מודיע על ביטול ואתה מבקש עכשיו שיחזירו לך את הכסף.
אהוד פלג: לא, זה לא מה שאמרתי.
אהוד פלג: אמרתי שאני שילמתי על שנה שלמה, הודעתי בחודש השמיני על ביטול, אמרה לי חברת הביטוח שלא מגיע לי החזר.
אהוד פלג: זה מצב בלתי תקין.
אהוד פלג: רבעון שלם לא היה להם סיכון והם לקחו ממני כסף.
יעקב אדרי: אתה מדבר על הרבעון האחרון.
אהוד פלג: לכן אנחנו מבקשים שלא יעבור נוסח בלי שתיקבע בו מפורשות זכאותו של הצרכן להחזר עבור כל התקופה שהוא לא היה מבוטח בה.
אהוד פלג: כדי שלא ישחקו אחר כך עם איזה גובה החזר, שההחזר יהיה לגבי כל הסכום.
שגית אפיק: צריך לדעת שהנושא של החזר דמי ביטוח קבוע היום בתקנות של שירותים פיננסיים (ביטוח).
שגית אפיק: זה לא מוסדר כרגע בצעה, הנושא של החזר דמי ביטוח.
שגית אפיק: חבר הכנסת המציע כרגע מתייחס אך ורק לביטול לגבי אותם 15 ימים.
שגית אפיק: זאת אומרת, הקנסות שהתייחסת אליהן יישארו על כנן גם לפי ההצעה.
שמואל מלכיס: לא קנסות.
שמואל מלכיס: למה לקרוא לזה קנסות?
אהוד פלג: על פי הצעת חבר הכנסת כהן כתוב כאן שהמבוטח יהיה זכאי להחזר דמי הביטוח ששילם בעד התקופה שתחילתה ביום מסירת ההודעה.
שגית אפיק: אתה קורא את הנוסח הקודם של הצעת החוק.
שגית אפיק: הנוסח המוצע שתואם עם אגף שוק ההון ועם משרד המשפטים מתקן סעיף 10 בלבד ולמעשה במקום 15 ימים, הוא קובע שהביטול, כאשר המבוטח מבקש לבטל, יהיה באופן מיידי.
שגית אפיק: הנוסח הזה בעצם לא מטפל בנושא עליו אתה מדבר.
אהוד פלג: לא מטפל בבעיה שאני העליתי.
שמואל מלכיס: אין בעיה במה שהעלית.
שמואל מלכיס: למה אתה אומר שאתה מעלה בעיה?
משה גפני: מר פלג, אני מאוד מודה לך.
אנסטסיה מיכאלי: כבוד היושב ראש, המציע, בעקבות הישיבה שהתקיימה בפעם הקודמת ישבנו עם המציע ושוחחנו קודם כל לעניין האכסניה.
אנסטסיה מיכאלי: אני שמח שזה התקבל.
אנסטסיה מיכאלי: אחר כך דיברנו לגופו של עניין, לעניין התיקון.
אנסטסיה מיכאלי: אתה העלית בדיון הקודם את הבעייתיות שלכאורה עלול להשתמע שמא ביטלתי כבר מהיום ואני ממשיך לשלם.
אנסטסיה מיכאלי: חידדנו והבהרנו שזה לא המצב.
אנסטסיה מיכאלי: ביטלת היום, אתה מפסיק לשלם החל מהיום, כך שהחל מהיום ואילך אני אחשב לך את ההחזר.
אנסטסיה מיכאלי: העלה מר פלג מהמועצה לצרכנות את עניין אותו מנגנון שבעצם קובע עניין עלות תפעולית, שזה סוג של פיצוי מוסכם שהמבטח מקבל בגין הביטול.
אנסטסיה מיכאלי: כשנפגשתי עם המציע, תיארתי בפניו את התיקון שאנחנו כבר מבצעים.
אנסטסיה מיכאלי: כמו שהסבירה היועצת המשפטית, המנגנון הזה קבוע בתקנות.
אנסטסיה מיכאלי: אני שמח להגיד שהיום – אני חושב שזה כבר אתמול – הוצאנו את הנוסח של תיקון התקנות למשרד המשפטים והנוסח הזה מאמץ את הצעת החוק של המציע וקובע לעניין המנגנון מנגנון, נקרא לו, הדוק בהרבה, מנגנון של פיצוי מינימאלי בגין עלות תפעול למבטח בפרופורציה משמעותית מאוד ביחס למנגנון היה קיים.
אנסטסיה מיכאלי: ככל שתרצה שנסביר את החישוב, נשמח לעשות זאת, אבל אני שמח ולהפתיע שאנחנו כבר הקדמנו תרופה למכה ואימצנו, כמו שהבטחנו למציע, ושלחנו כבר היום את התיקון למשרד המשפטים לנסחות ואני מניח שזאת פרוצדורה של מספר שבועות עד שבנסחות יאשרו ואנחנו נאמץ את המנגנון החדש.
משה גפני: מה זה יאשרו?
אנסטסיה מיכאלי: אנחנו מעבירים תקנות למשרד המשפטים ושם יושבת נסחית שמעירה הערות שעיקרן טכניות.
משה גפני: מה יהיה בתקנות?
אנסטסיה מיכאלי: אנחנו מאמצים את מנגנון הפיצוי שנקבע בביטוח רכב מקיף שקובע במקום עשרה אחוזים עבור כל חודש, עשרה ועוד עשרה אחוזים עבור כל חודש, שזה מנגנון שהיה מרחיק לכת והוא באמת מנגנון שהעונש למבוטח בגין ביטול הפוליסה היה עונש משמעותי והוא קובע קיצוץ משמעותי של עמלת התפעול.
אהוד פלג: על מה מגיע להם פיצוי?
שמואל מלכיס: הם לא שילמו כאן עמלה?
שמואל מלכיס: חברות ביטוח לא מתנגדות לנוסח החדש שהוצע.
משה גפני: במקומן, גם אני לא הייתי מתנגד.
שמואל מלכיס: אני חושב שהנוסח הזה הוא לטובת המבוטח.
משה גפני: זאת פרשנות.
שמואל מלכיס: בספק רב.
שמואל מלכיס: כלומר, לדעתי מי שייפגע כאן קודם כל זה המבוטח.
משה גפני: אז אתה בעד או נגד?
שמואל מלכיס: אני בעד.
שמואל מלכיס: אני מוכן לקבל את הנוסח הזה.
שמואל מלכיס: אני רוצה שיהיה רשום בפרוטוקול שדעתנו היא שהנוסח שהתקבל כאן הוא נוח מאוד לחברות הביטוח.
יעקב אדרי: ודופק את המבוטחים.
שמואל מלכיס: הוא מסיר אי ודאות בקשר לביטול הביטוח.
שמואל מלכיס: התעריף הוא חד וחלק והוא נוח וטוב לחברות הביטוח.
שמואל מלכיס: אף פעם חברות הביטוח לא התכוונו לקחת תשלום עבור תקופה שהמבוטח לא היה בסיכון, אבל אני חושב שהנוסח הזה הוא לא לטובת המבוטח משום שבהרבה מאוד מקרים המבוטח מבטל את הפוליסה בלי שיש לו פוליסה אחרת ואז יכול לקרות מקרה בו הוא ייפגע כתוצאה מכך שמקרה הביטוח יקרה והוא ללא כיסוי.
יעקב אדרי: חברות הביטוח יודעת מה שאתה אומר עכשיו?
שמואל מלכיס: הן יודעות מה אני אומר.
שמואל מלכיס: התקופה של 15 ימים בחוק חוזה הביטוח שגם בית המשפט העליון מצא שהיא תקופה חשובה מאוד, הייתה תקופה שמאפשרת למבוטח למצוא ביטוח אחר.
אמנון כהן: הוא בא אליך אחרי שהוא עשה ביטוח חדש.
אמנון כהן: בגלל השירות הלקוי שהיה אצלך, הוא רוצה לעבור לחברה אחרת, אבל לפני שהוא לא עושה ביטוח, הוא לא מבטח את הביטוח אצלך.
שמואל מלכיס: כך אתה חושב?
אמנון כהן: בטח.
שמואל מלכיס: תדע לך שברוב המקרים זה לא כך.
משה גפני: אני מודה לך על הגינותך.
שמואל מלכיס: יש עוד דבר.
שמואל מלכיס: אני רוצה להעיר לנציג המועצה לצרכנות ולומר שחברות הביטוח לא מחזירות פרוראטה את הפרמיה בגין הביטול.
שמואל מלכיס: קודם כל, קח בחשבון שרוב המבוטחים מבצעים ביטול כיוון שהשיקול הכלכלי הוא השיקול שמנחה אותם.
שמואל מלכיס: כלומר, לדעתם הם יכולים למצוא פוליסה שהיא זולה יותר מהפוליסה שיש להם.
שמואל מלכיס: חברות הביטוח חייבות, היו להן הוצאות ועלויות בגין הוצאת הפוליסה, הן שילמו עמלה.