GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוליה איתן: מדובר כאן בעצם באיזשהו נושא רוחבי משמעותי ורחב וזאת אחת הסיבות המקרו כלכליות שאנחנו רוצים להקדיש זמן ואנרגיות לעבודה בנושא.
יוליה איתן: המשבר הכלכלי האחרון בארצות הברית, לפחות מבחינתנו, היווה איזשהו תמרור אזהרה חשוב שחייב אותנו להסתכלות נוספת כמדינה וכממשלה על הנושא של חינוך פיננסי.
יוליה איתן: משבר האמון שנוצר בארצות הברית בין הציבור לבין מקבלי ההחלטות, בעקבות הכישלון בהקניית כלים, מעורר תהיות.
יוליה איתן: יש גם ממצאים היום שמדברים על כך שאזורים בהם כן ניתנו הכלים וכן היו תוכניות מסודרות של חינוך פיננסי, נפגעו פחות במסגרת המשבר.
יוליה איתן: כהסתכלות מקרו כלכלית יש כאן משמעויות ונגזרות.
יוליה איתן: המועצה הלאומית לכלכלה בעצם מרכזת בצורה וולנטרית פורום פעולה ממשלתי כשאנחנו גם זוכים להרבה שיתוף פעולה והרבה עשייה מבורכת.
יוליה איתן: הנושא שהיום עומד על סדר היום הוא הכנת סקר ארצי חדש ותקדימי בנושא של חינוך פיננסי כדי לייצר בסיס נתונים באמצעותו אפשר יהיה לעבוד בהמשך כדי לקבל החלטות על מנת לכוון צעדי מדיניות.
יוליה איתן: זאת אחת ההמלצות של ה-OECD ואנחנו מאמצים אותה ומתקדמים אותה.
יוליה איתן: יש פעילות נוספת רבה שמתקיימת.
יוליה איתן: הסוגיה שעלתה סביב זה שצריך מסגרת מאחדת ומסנכרנת, היא עדיין סוגיה שנותרת באוויר ואנחנו מקווים שהיא תבוא על פתרונה בזמן הקרוב, כשיש כאן שיתוף פעולה גם מצד משרד האוצר וגם מצד בנק ישראל.
פניה קירשנבאום: מבנק ישראל אנחנו יודעים שיש נכונות.
פניה קירשנבאום: מהאוצר אני עוד לא יודעת אם יש נכונות כי הם לא כאן.
פניה קירשנבאום: אני מבינה שיש כבר בכל מיני רמות חינוך שאנחנו עושים אבל אני לא יודעת אם אנחנו עושים את זה ואם יש דבר כזה למשל באוניברסיטאות ובמכללות.
חנה שוורץ: אני אחראית על החינוך החברתי-ערכי בבתי הספר העל יסודיים.
חנה שוורץ: לפני כחודשיים הייתי בוועדת החינוך של הכנסת בדיון דומה על נושא הצרכנות הנבונה.
חנה שוורץ: שם הוצגו תוכניות חינוכיות שנמצאות בבתי הספר כי רוב מה שאנשים כאן מדברים עליו, בעצם רוב הילדים, כמעט כולם, נמצאים במוסדות החינוך.
חנה שוורץ: לכן ההגעה הפשוטה יותר מבחינה חינוכית היא דרך מוסדות החינוך.
חנה שוורץ: היו שם נציגים גם של גני הילדים, גם של החינוך היסודי, והוחלט להקים איזשהו שולחן עגול שעוסק באמת בהעמקה של החינוך לערכים בנושא של צרכנות נבונה.
חנה שוורץ: אנחנו כבר בשלבי כתיבת תוכנית ליבה לבתי הספר העל יסודיים.
פניה קירשנבאום: זה יכול להיות רק חלק.
חנה שוורץ: ברור.
חנה שוורץ: האנשים שיושבים כאן לא היו בכלל בדיון אלא היו אנשים אחרים.
קריאה: לא ידענו על זה.
חנה שוורץ: לכן אני אומרת שאולי גם אצלכם צריך לעשות איזשהו סינכרון.
חנה שוורץ: את מדברת על השדולה וזה נראה לי רעיון מדהים.
פניה קירשנבאום: שדולה זה כמו חברת לובי ולא יותר מזה.
חנה שוורץ: יש סיכוי להשיג משאבים ויש סיכוי להפיץ את זה.
פניה קירשנבאום: מה שאורי אמר, זה הדבר החשוב, שבאמת צריכה להיות מועצה שמנהלת את העניין, ואם לא תקום מועצה, כאן התפקיד יהיה של השדולה לדאוג להקמת גוף כזה, גוף שיהיה לו גם מעמד, שיהיו לו גם תקציבים ושגם הוא ירכז את התוכניות האלה ויעשה איגום של הכול.
פניה קירשנבאום: גיל גרשלר, בבקשה.
גיל גרשלר: גיל גרשלר, בית הספר לכלכלה, המכללה למינהל.
גיל גרשלר: אני אדבר כאן על שני עניינים.
גיל גרשלר: ראשית, אני אוסיף מילה על מה שיוליה אמרה.
גיל גרשלר: יש כאן עניין מאוד חזק של מקרו כלכלה כי ראינו במשבר האחרון שחלק גדול מהמהומה התחילה בנדל"ן ואז נשאלת השאלה מי נתן את ההלוואות הגרועות, אבל מהצד השני נשאלת השאלה מי לקח את ההלוואות הגרועות ולמה הוא לקח אם הוא ידע מראש שתהיה כזאת הסתבכות גדולה.
גיל גרשלר: חלק מזה זה עניין של גרידיות וזה טבע האדם, וחלק הוא חינוך פיננסי.
גיל גרשלר: זאת פשוט דוגמה מאוד ברורה איך התנהלות לא נכונה הביאה למשבר המוני וזה התגלגל לכולם.
גיל גרשלר: גם אם אנשים יושבים בקופות גמל ומוצרים פיננסיים לא נכונים ולא מתאימים, כמו בן אדם בן שבעים שיושב בקופת גמל עם הרבה מניות והוא לא יודע את זה כי הוא לא נתן את דעתו באותו רגע, אז ביום שנופל שוק המניות והוא קורא על כך בעיתון, אז הוא הולך ורואה שהפסיד עשרים אחוזים ואז הוא אומר שהוא רוצה להציל את מה שאפשר להציל ומוכר, דבר שגורם לו נזק שבגיל כזה קשה לתקן אותו ולוקח זמן עד שהשווקים מתאוששים, ויותר גרוע, זה שהוא יוצא בלב המהומה כי הוא לא ישב במקום שהוא היה צריך לשבת בו, הוא עוד יותר מחריף את המהומה כי פשוט כולם מוכרים, המחירים יורדים עוד יותר והמהומה גדלה.
גיל גרשלר: ברמת המקרו יש כאן עניין גדול.
גיל גרשלר: כאן כולם דיברו על קואורדינציה.
גיל גרשלר: יש הרבה שעושים.
גיל גרשלר: קודם כל, צריך תקציב וסדר אבל גם אם יהיה גוף אחד שמרכז את כולם, כבר תהיה קואורדינציה וכבר אולי תיווצר יותר מסה קריטית.
גיל גרשלר: אני מצטרף לדברים שאומרים כולם.
גיל גרשלר: לגבי מי צריך להרים את הדגל.
גיל גרשלר: הממשלה צריכה להרים את הדגל או מוסדות לא עסקיים כי מוסדות עסקיים לפעמים נמצאים בקונפליקט בין זה שרוצים שהצרכן יהיה מחונך – והרבה פעמים זה טוב להם כי הוא יודע לדרוש דברים מתוחכמים ולהבין מוצרים שרוצים למכור לו – לבין זה שאף אחד לא רוצה שיתעסקו לו בדמי הניהול.
גיל גרשלר: לגבי האקדמיה.
גיל גרשלר: באקדמיה יש שאלה.
גיל גרשלר: יש ויכוח קשה.
גיל גרשלר: אצלנו במכללה החליטו להרים את נושא ועשו כנס חינוך פיננסי ראשון גדול בשנה שעברה, בו העלו את כל הנושא לדיון.
גיל גרשלר: בשבוע שעבר התקיים עוד כנס שגם פניה נכחה בו עם הרבה גורמי ממשל ורגולציה.
גיל גרשלר: ראשית, מנסים לדחוף את זה בתור גוף ציבורי.
גיל גרשלר: שנית, יש כאן שאלה קשה שבהרבה מקומות מתחבטים בה והיא אם זה נושא לקורס אקדמי כי אלה בעצם כלים יישומיים לאנשים.
גיל גרשלר: השאלה אם האקדמיה נותנת כלי יישומי או שהיא רק מלמדת כלים מחשבתיים.
גיל גרשלר: אצלנו התגבשה הדעה שזה אכן כלי יישומי אבל מכיוון שיש דור מדבר, וזה לא קרה במשרד החינוך ולא רואים מישהו אחר שיכול להרים את הדגל, משנה הבאה במכללה מתחילים לתת – כמו שנאמר, לראשונה בישראל – קורס בחינוך פיננסי.
גיל גרשלר: אולי נקרא לו בשם אחר, אולי כלכלת הפרט, כלכלת המשפחה, אנחנו חושבים איך לעטוף אותו.
גיל גרשלר: תוך כדי זה אנחנו עושים הכשרת מחנכים ומורים, ואולי נעשה שיתופי פעולה עם דנה באוכלוסיית בתי הספר, ולשם אנחנו מכוונים.
פניה קירשנבאום: יפה.
משה ברכה: אני המפקד של טל בצבא.
משה ברכה: שנינו עובדים גם ב-חבר, אפרופו מה שהעיר גיל לגבי גופים לא עסקיים.
משה ברכה: ב-חבר זיהינו את הבעיות האלה לפני הרבה זמן.
משה ברכה: עשינו לא מעט פעילויות בתחום ואחרי הרבה מאוד ניסיונות לפנות לאנשי הקבע ולגמלאים, אנחנו מזהים בעיות רבות.
משה ברכה: קודם כל, הצורה בה אפשר להגיע לבן אדם היא מאוד מאוד קשה כי גם אם שולחים אליו הביתה מידע וגם אם פונים אליו דרך מייל ומנסים לשווק לו, אפילו בשיחות טלפון, את הנושא – לאנשים קשה מאוד להפעיל קשב בנושא הזה וקשה מאוד להקדיש אפילו דקה לרעיון.
פניה קירשנבאום: כי הוא לא מבין על מה אתה מדבר אתו.
פניה קירשנבאום: אם אתה לא תיתן כלים בסיסיים בגיל צעיר יותר, כשהוא מגיע לגיל הזה, המסננת לא מעבירה את מה שאתה אומר לו.
פניה קירשנבאום: הוא לא מסוגל לקלוט.
פניה קירשנבאום: זה לא מדבר אליו בכלל.
משה ברכה: לכן עכשיו אנחנו מתכוונים לפתח כלי חדש שיוטמע באתר חבר שזה אתר שהאוכלוסייה שלנו מגיעה אליו בערך אחת ליום.
משה ברכה: כלי שיוכל לדבר עם האנשים באמת בשפה שהם יבינו.
משה ברכה: זאת אומרת, הבן אדם יוכל להיכנס ולראות במקום אחד את כל העולם הפיננסי שלו, החל בקרן ההשתלמות, בביטוח, במשכנתא, בהלוואות וכולי.
משה ברכה: הוא יוכל להבין בדיוק מה יש לו, איפה הוא יכול לשפר את המצב שלו, כמה הוא יכול לחסוך, כמה הוא מפסיד מכל החלטה שגויה שהוא מקבל או מה הסיכון שיש בהחלטות האלה.
פניה קירשנבאום: אני אגיד לך.
פניה קירשנבאום: היתרון של מה שאתה אומר עכשיו יביא לחסכון בנייר.
פניה קירשנבאום: בעלי אזרח עובד צה"ל – סליחה שאני מביאה תמיד דוגמאות אישיות – ואנחנו מקבלים ערימות נייר של חבר.
פניה קירשנבאום: אני אומרת לך שזה הולך ישר לפח כי אף אחד לא מבין ולא קורא את זה.
פניה קירשנבאום: גם אני שכבר מבינה, אני מביאה דוגמא, אני מקבלת פירוט של קופות גמל שלי והחלטות של ועדת ההשקעות עם פירוט מנייתי וכל מה שיש לי, ואין לי כוח לראות את זה.
פניה קירשנבאום: אם הייתה תוכנית קאוצ'ינג שהייתה אומרת לו שיקדיש עשר דקות מזמנו, נשב ונעבור יחד אתו על הכול, זה משהו אחר, אבל לא שהוא ייכנס לאינטרנט ויראה מה יש כי הוא לא יודע מה לחפש שם.
משה ברכה: זה מתחלק לשני חלקים.
משה ברכה: יש לנו גם תוכנית של קאוצ'ינג, ליווי כלכלי לעמיתי חבר.
פניה קירשנבאום: זאת כבר התקדמות.
טל עקרוני: זה משהו שקיים ועשינו פיילוט מאוד מאוד גדול עם ארבעים משפחות, וזה די קריטי בנושא הזה של קאוצ'ינג.
טל עקרוני: אחד הפרויקטים היותר גדולים שעשו כאן בנושא של ליווי כלכלי.
טל עקרוני: יש לנו 75 אחוזי הצלחה.
טל עקרוני: אלה משפחות שהן מה שנקרא כבר בתחתית.
טל עקרוני: הם האנשים שהכי נפגעו.
טל עקרוני: גם דפקו אותם בדמי הניהול וגם הם משלמים משכנתא בריביות שאף אחד לא מבין בכלל איך הם הגיעו אליהן, גם הם במינוס היסטרי, הם לקחו הלוואות לכסות את המינוס מחברות כרטיסי האשראי ועשו גישור על פני קרן ההשתלמות שלהם לעתיד.
טל עקרוני: בקיצור, האנשים במצב הכי גרוע.
טל עקרוני: אנחנו הצמדנו להם למשך שמונה חודשים ליווי כלכלי.
יוליה איתן: אלה רק אנשי קבע.
משה ברכה: לא רק אנשי קבע.
משה ברכה: הגיעו גם גמלאים של הצבא.
משה ברכה: לא מדובר כאן באנשים עם הכנסות נמוכות אלא מדובר באנשים עם הכנסות יחסית בסדר גמור, אנשים שבסופו של דבר נקלעו למצוקה הזאת בגלל פערי ידע בלבד.
משה ברכה: נכון לעכשיו שי לנו 75 אחוזי הצלחה ביציאה מוחלטת, מה שנקרא מיצוי של זכויות פנסיוניות ובנקאיות בכל המקומות.
פניה קירשנבאום: מצוין, אבל את זה כמובן צריך להרחיב.
פניה קירשנבאום: משה, סליחה, אני קטעתי אותך כי אני אומרת לך שאני מכירה את התוכניות.
פניה קירשנבאום: לפני ששופכים על בן אדם את המידע שאין לו דרך להתמודד אתו, אנחנו לא עושים שום דבר.
פניה קירשנבאום: אז קודם עשינו את זה על הנייר ועכשיו אנחנו עושים את זה באינטרנט או באתרים.
משה ברכה: הכוונה שלנו היא אחרת.
משה ברכה: אנחנו מתכוונים להציג את זה בצורה ברורה לכל נפש ולא להציג את זה בצורה כמו שהוא מקבל את הסטייטמנט מחברת הביטוח שמנהלת לו את הכספים או מהבנק שמציג לו את המשכנתא אלא בצורה יותר ברורה שגם תדע לכמת לו בדיוק את ההפסד.
משה ברכה: אנחנו משווים את זה ללוח מכוונים של מכונית.
משה ברכה: כשאני נכנס לרכב ואני מתניע, אני רואה שהמנוע חם מדיי, למרות שאני לא מבין כלום במכונאות, יש לי התרעה שאומרת לי לעצור בצד ולקרר את המנוע.
משה ברכה: גם כאן המערכת תציג לו לוח עונים שיאמר לו שבפנסיה למשל הוא לא רכש ביטוח שאירים ואם חס וחלילה יקרה לו משהו, המשפחה שלו תישאר בלי כלום.
משה ברכה: כלומר, זאת מערכת אינטר אקטיבית שתדבר אתו בצורה פשוטה.
משה ברכה: לשם אנחנו מכוונים.
משה ברכה: אנחנו כרגע נכנסים לשלב של פיילוט.
משה ברכה: אני מרצה כבר תקופה ארוכה בבסיסים כדי לשווק את זה.
משה ברכה: יש היענות מאוד מאוד גדולה של אנשים.
משה ברכה: זאת אומרת, בערך בין שמונים לתשעים אחוזים מהאנשים שנוכחים בהרצאות שלי חותמים מיד על יפויי כוח כדי לייפות את כוחנו לקבל עבורם את המידע ולהציג להם אותו בצורה נוחה כי אנשים לא יודעים מה הם צריכים לדעת ויש להם גם עצלנות.
משה ברכה: אין מה לעשות, יש גם עצלנות פיננסית ואנשים פשוט מחפשים מישהו שיעשה את זה עבורם.
משה ברכה: אני חושב שאנחנו נוכל לעשות את זה עבורם ונוכל לעשות את זה גם בצורה שתציג להם את הדברים בשפה באמת שווה לכל נפש.
פניה קירשנבאום: יפה מאוד.
רוני שטרן: אני רוצה לומר שלשכת סוכני ביטוח רואה חשיבות גדולה בכל נושא החינוך הפנסיוני.
רוני שטרן: 4,000 חברי לשכה שנפגשים עם מאות אלפי בתי אב עושים חלק גדול מהעבודה הזאת.
רוני שטרן: לפני שלוש שנים אנחנו התחלנו במהלך בכמה זרועות כאשר הזרוע הראשונה אליה פנינו היא המכללות והאוניברסיטאות.
רוני שטרן: נפגשנו כמעט עם כולן והעמדנו את האנשים שלנו לטובת הסברים, הרצאות ומצגות בפני סטודנטים שאנחנו חושבים שמהווים קהל יעד שחשוב להגיע אליו.
רוני שטרן: בנוסף לכך פנינו ליחידה להכוונת חיילים משוחררים שקודם הוזכרה.
רוני שטרן: אני חייב לומר שדווקא מהצבא לא זכינו לשיתוף פעולה ומהאוניברסיטאות והמכללות זכינו לשיתוף פעולה ואנחנו כבר היום נמצאים בלא מעט מהן.
רוני שטרן: באמצעות הפיקוח פנינו - ואולי זאת הייתה הטעות – להגיע לבתי הספר העל יסודיים כי אנחנו בהחלט חושבים שזה קהל יעד חשוב מאוד, אותו קהל יעד שמגיע מיד לאחר מכן להיות צרכן פיננסי, צרכן פנסיוני.
רוני שטרן: אנחנו נשמח מאוד לשתף פעולה ולהגיע באמצעות משרד החינוך.
רוני שטרן: אנחנו פנינו באמצעות הפיקוח ואולי זאת הייתה טעות בניווט.
רוני שטרן: אני רוצה לומר שני דברים אחרונים כאשר האחד הוא בנושא של פנסיות חובה.
רוני שטרן: לדעתי פנסיית חובה, אנחנו קצת מדלגים עליה אבל היא בהחלט עשתה איזושהי מהפכה אצל מאות אלפי מבוטחים.
רוני שטרן: לצערנו הרב הדילוג השני שחשבנו שיהיה, שזאת פנסיית חובה לעצמאים, אני לא יודעת אם את יודעת, זה היה אמור לצאת לדרך ב-1 בינואר 2011 אבל בשלב זה, הנושא הזה אפילו לא ירד למגירה השנייה אלא נדחף לארון שמאחורה ולא יוצא לדרך.
רוני שטרן: לצערנו.
רוני שטרן: הגעתי לכאן מהמשרד במונית ושאלתי את הנהג אם יש לו פנסיה.
רוני שטרן: הוא אמר שלא לו ולא לחברים שלו מהתחנה ולא מהתחנה בה הוא עבד קודם יש פנסיה.
פניה קירשנבאום: הוא עצמאי ולעצמאים זה רק עכשיו מגיע.
רוני שטרן: הוא אמר שזה בכלל לא מעניין אותו לחסוך.
רוני שטרן: אני מברך מאוד על הקטע של השדולה.
רוני שטרן: אני דווקא רואה בזה זרוע חשובה ולאו דווקא כמו שאמרת שזה לובי.
פניה קירשנבאום: אני ממעיטה מערכה.
פניה קירשנבאום: למה לי ליצור ציפיות גבוהות ואחר כך לאכזב אתכם?
פניה קירשנבאום: אני אעשה את המקסימום שזה יצליח.
פניה קירשנבאום: לגבי פנסיות של עצמאים.
פניה קירשנבאום: קודם כל, זה לא במנדט שלי כי אתם יודעים שיש הסכמים קואליציוניים וזה יושב בוועדת הכלכלה.
פניה קירשנבאום: בהחלט אפשר לדון ואני יודעת ששם דנים על הנושא ואיך התיק הזה יהיה מורכב, אבל זה כנראה מסובך.
עודדה פרץ: מדברים כאן על הרעיון שצריך שיהיה איזשהו גוף מאוחד לכל הרשויות וזה בעצם מה שעשו ברפורמת בכר כאשר הוקמה קרן עם הנציגים של כולם.
פניה קירשנבאום: אמרתי, פרק ז'.
קריאה: העניין הוא שלא כולם נמצאים שם.
עודדה פרץ: למעשה צריך לדאוג לכך שזה יוקם.
עודדה פרץ: יש לי ניסיון מקרן אחרת, קרן של תביעות ייצוגיות לפי חוק תביעות ייצוגיות שגם היא הוקמה כקרן סיוע לתובעים ייצוגיים לפי החוק, וגם לקח שנים עד שהיא התחילה לעבוד בפועל.
עודדה פרץ: החוק נחקק ב-2005 אבל הקרן התחילה לעבוד ב-2010.
עודדה פרץ: היה שם איזשהו שהפעיל לחץ שהיא תוקם.
עודדה פרץ: מוקמת קרן לפי החוק, יש את כל הנציגים, צריך לתקצב אותה וצריך לפנות לשר האוצר כדי שיקים את הקרן.
עודדה פרץ: זה לא רעיון חדש אלא זה כבר בחוק.
פניה קירשנבאום: אני מבטיחה שמכאן תצא קריאה ולחץ.
פניה קירשנבאום: אני בטוחה שהשדולה תעשה את שלה ואם לא השדולה, אז נביא את זה בחקיקה נוספת או באכיפה של החקיקה הקיימת.
עודדה פרץ: החקיקה קיימת.
עודדה פרץ: יש תקנות ששר האוצר חייב להתקין בהתאם לחוק.
עודדה פרץ: הכול כבר נעשה ואנחנו טוחנים מים.
עודדה פרץ: זה משהו שאם יהיו לו תקציבים נכונים, הוא יוכל לפעול.
פניה קירשנבאום: אנחנו נעשה הכול כדי למצות את התהליך הזה.
פניה קירשנבאום: אני מבטיחה לכם שלא נרפה מזה.
עודדה פרץ: אני חושבת שהפנייה צריכה להיות למשרד המשפטים.
עודדה פרץ: זה מה שהיה שם.
פניה קירשנבאום: למה משרד המשפטים?
עודדה פרץ: לא יודעת.
פניה קירשנבאום: אם יהיה כסף, כבר תקום המועצה.
פניה קירשנבאום: לדעתי המועצה לא קמה כי לא היה כסף ואם אין כסף, אז לשם מה להקים את המועצה?
עודדה פרץ: אני חושבת ששם שר המשפטים היה הממונה על החוק וכאן שר האוצר ממונה על ביצוע החוק.
עודדה פרץ: צריך לפנות אליו ולשאול למה זה לא קורה.
פניה קירשנבאום: אני מבטיחה שזה בדיוק מה שאנחנו נעשה.
פניה קירשנבאום: אני בטוחה שנתמודד עם ההיעדרות של האוצר בעניין הזה.
אורי קציר: מילה אחת לגבי הקרן.
אורי קציר: הקרן הזאת הוקמה בין היתר בעקבות לחץ של אנשי הביטוח והיא לא כוללת מרכיבים נוספים ובוודאי שהיא לא עוסקת בתפקידים שקשורים לחינוך.
פניה קירשנבאום: לדעתי שם מדובר בכל.
פניה קירשנבאום: חוץ מזה, אם יהיה צורך בהרחבה של הסמכויות או משהו כזה, זאת כבר לא בעיה ואפשר יהיה לטפל גם בזה.
פניה קירשנבאום: אני חושבת שאנחנו באמת נמצאים בשלב שזה הזמן וחייבים לעשות את זה, ואם לא נעשה את זה, זאת תהיה אחר כך בכייה לדורות ובבכייה לדורות אני מתכוונת לפנסיות ולכל מה שקורה אתנו בעתיד.
פניה קירשנבאום: אני עוברת לנושא השני אליו יש קשר ואומר למה קשרתי את שני הנושאים.
פניה קירשנבאום: יש קשר בין חינוך פיננסי ואיך אנחנו מתנהלים היום גם לדרך החסכון שלנו ואיך אנחנו חוסכים.
פניה קירשנבאום: אני לא מדברת על חסכון ארוך טווח שאלה פנסיות למרות שזה חשוב, אלא גם על חסכון קצר טווח.
פניה קירשנבאום: אני מדברת עכשיו על קופות גמל, מה שקראו פעם קופות גמל וזה היה חסכון ל-15 שנים וזה היה עם קצבתי וגם הוני כמובן, עם הנחות בהפקדות ובסוף, והיו תמריצים לאנשים לחסוך.
פניה קירשנבאום: אני באה מהדור שאני זוכרת שכשילדתי את ילדיי, ההורים פתחו קופה לכל ילד ואז בתום 15 שנים הוא ידע שיש לו או כסף לשכר לימוד או כסף ראשוני לקנות רכב או לנסוע לטייל אבל היה לו משהו וגם להורים הייתה מוטיבציה לחסוך כי היו יתרונות לתוכניות האלה ולא היה שום דבר בשוק.
פניה קירשנבאום: לא קראו לזה אז גמל אלא אולי חסכון להשכלה, אבל זה היה מאוד דומה לקופות גמל.
פניה קירשנבאום: היו אפיקי השקעה.
פניה קירשנבאום: כשהחליטו שמבטלים את התוכניות האלה וחשבו שכל הכסף, אותם שבעה מיליארד שקלים שהיו מופקדים בקופות האלה, יעברו לחסכון פנסיוני ואולי יפתור לנו את הבעיה.
פניה קירשנבאום: מה שקרה בסופו של דבר היה שזה לא הלך לאפיק הפנסיוני, החסכון לטווח קצר וביניים למיליארד אחד בסך הכול והכסף התפזר.
פניה קירשנבאום: כשאני שואלת איפה החינוך, אנחנו בעצם הגדלנו את הבזבוזים שלנו.
פניה קירשנבאום: אם נשאר לי בסוף החודש 200-300 שקלים, מה אני עושה עם הכסף הזה?
פניה קירשנבאום: אין לי אפיק השקעה אטרקטיבי שמושך אותי, מפתה אותי בסוף ונותן לי איזה פתרון, אז אני הולכת לעוד ארוחה משפחתית ואקנה לי עוד בגד.
פניה קירשנבאום: הנה, הצמיחה שלנו נהדרת והכל בסדר, הכסף נשפך לתוך השוק ואין את המודעות הזאת לחשיבות של החסכון.
פניה קירשנבאום: אני רוצה כאן להחזיר את קופות הגמל, או שלא נקרא להן קופות גמל אלא זה חסכון לתקופת ביניים, נגיד של 15 שנים למרות שאפשר להתחיל מעשר שנים ולהגדיל את התמריצים עד עשרים שנים.
פניה קירשנבאום: אפשר להשאיר את זה גם אחרי עשרים שנים אבל אנחנו חייבים לאפשר לפתוח את אפיק החסכון הזה ולהפוך אותו לאטרקטיבי שוב כי היום אני לא רואה – ואולי אני פשוט לא מודעת – ולכן אתם תגידו לי אם יש את זה או אין את זה.
רונן סולומון: גברתי, מאחר שאני גם ממהר כי אני צריך להגיע לישיבה בתל אביב, אני אקצר.
רונן סולומון: למעשה אני גם אתן את התשובה לחלק הראשון של החינוך הפיננסי ואני עכשיו ארחיב לחלק השני של החסכון לטווח קצר או לטווח בינוני ליתר דיוק.
רונן סולומון: למעשה יש תקציב לחינוך פיננסי ואני אסביר גם איפה.
רונן סולומון: יש שלושים מיליארד שקלים בחמש השנים האחרונות שהלכו לצריכה, הלכו לנדל"ן, ואני גם אסביר איפה.
פניה קירשנבאום: דרך אגב, זה כנראה אחד הגורמים לבועת הנדל"ן.
רונן סולומון: זאת הסיבה היחידה.
רונן סולומון: אני אספר משהו לגברתי.
רונן סולומון: יש איזה מחקר של אחד ממשרדי רואי החשבון המובילים בארץ שבדק ומסתבר שמדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם שמחירי הנדל"ן בסוף שנת 2008-תחילת 2009 עלו לעומת כל המדינות האחרות בעולם בהן מחירי הנדל"ן ירדו.
רונן סולומון: חלק מזה נובע משיעורי ריבית מאוד נמוכים שהיו אז על משכנתאות כאשר כל אחד לקח מה שהוא לקח, כל אחד ייעץ מה שהוא ייעץ ואנשים עשו טעויות שהיום הם משלמים עליהן ביוקר, אבל חלק מזה נגרם ממשיכות בסכומים אדירים מקופות גמל שהיו יותר נזילות והכסף הלך לנדל"ן.
רונן סולומון: המדינה היחידה בה כסף נמשך מחסכון לטווח ארוך ועבר לנדל"ן, זאת ישראל.
רונן סולומון: למה אני אומר שיש כסף לחינוך פיננסי או פנסיוני.
רונן סולומון: משנת 2005, אז הפסיקו את קופת הגמל, את החסכון ל-15 שנים, בשנת 2008 עשו לו גם וידוא הריגה כדי שלא יהיה יותר גם חסכון הוני, אין כבר חסכון.
רונן סולומון: אין את החסכון שהוא מעבר, כמו שהצעתי קודם, למה שתרמתי בעבודה.
רונן סולומון: עצמאים כמעט ולא חוסכים, הפסיקו לחסוך, או שכירים במעמד עצמאי.
רונן סולומון: אנחנו מדברים על חצי מיליארד שקלים בחודש.
רונן סולומון: שישה מיליארד שקלים בשנה.
רונן סולומון: חמש שנים משנת 2005, אנחנו מדברים על שלושים מיליארד שקלים.
רונן סולומון: קחו את המספר הזה של שלושים מיליארד שקלים וקחו את ההטבות מס שהיו זכאיות, שזה בתקופה מסוימת 25 אחוזים, חלק מזה 35 אחוזים, והנה כבר הכסף.
רונן סולומון: קיבלתם את הכסף.
רונן סולומון: אגף התקציבים חסך כאן מיליארדים ועם המיליארדים האלה היה אפשר לעשות דיוור ישיר לכל אחד עם קאוצ'ר שהיה דופק לו בבית והיה מלמד אותו את החינוך הפיננסי שרצינו קודם.
רונן סולומון: אין מנוס – ואנחנו רואים את זה היום – אלא להחזיר חלק מהחסכון ההוני.
רונן סולומון: נכון שיש חשיבות לחסכון הקצבתי ושלא יהיה אדם בגיל 60-65, אישה בגיל 64 או גבר בגיל 67, שייקח את הכסף ויתחיל לבזבז אותו כי זאת לא המטרה.
רונן סולומון: הוא צריך לדעת שתוחלת החיים שלו רק עולה ועולה, הוא צריך להתקיים עם זה עד סוף ימי חייו ולכן יש רציונאל הגיוני לחסכון הקצבתי.
רונן סולומון: יש מצבי חיים לאורך חיי אדם שהוא עובר גם לכסף הוני, בין אם זה לעזור לילדיו ברכישת דירה, בין אם זה נושא אחר שהוא פתאום צריך כסף זמין ונזיל, והיום אין לו את האפיק הזה וזה מרתיע אותו.
רונן סולומון: כלומר, מרתיע את האדם שאין לו את האופציה הזאת למשוך במצבי חירום שהוא צריך אותם – או לא מצבי חירום אלא אפילו מצבי שמחה כמו חתונת ילדים והוא צריך לעזור להם – ולכן הוא לא מפקיד.
רונן סולומון: לכן אנחנו רואים כאן נפילה של חסכון גם של עצמאים, של אותו נהג המונית המפורסם, וזה לא רק הוא אלא גם אחרים, וגם של שכירים במעמד עצמאי, כלומר, שכירים שהיו מפרישים מעבר למה שהם הפרישו במקום העבודה וחוסכים.
רונן סולומון: לא רק זה אלא אפילו גם כאלה שהיו בהוראות קבע והמשיכו להפריש לאותן קופות גמל, בטעות או שלא בטעות, גם להם עד הסוף השנה מותר לבקש למשוך את הכסף בחזרה.
רונן סולומון: לכן גברתי, מה שאני חושב שכן צריך לעשות זה אולי לא להמציא את הגלגל ולא לקחת איזשהו מוצר שכבר הלך מן העולם אלא לקחת מוצר שכבר קיים, לשפר אותו, לשכלל אותו ואז להחזיר את זה לשוק כמוצר.
רונן סולומון: דרך אגב, זאת הצעת חוק שחלק מחברי ועדת הכספים הגישו לא מזמן.
רונן סולומון: אני מדבר על קרן השתלמות.
רונן סולומון: ניקח את קרן ההשתלמות שהיום היא מיועדת לשש שנים ונפתח אותה גם לאנשים שאין להם קרן השתלמות.
רונן סולומון: כיום רק שליש מהשכירים במשק יש להם קרן השתלמות.
רונן סולומון: שכיר שהמעסיק שלו לא מפריש לו לקרן השתלמות, לא יכול לפתוח לבד קרן השתלמות.
רונן סולומון: זאת אפליה.
רונן סולומון: נאפשר קודם כל לשכירים שהמעסיק שלהם לא מפריש להם לקרן השתלמות, גם ליהנות מאותה הטבה של קרן ההשתלמות.
רונן סולומון: זה דבר אחד.
רונן סולומון: הדבר השני, ניקח את קרן ההשתלמות ונשכלל אותה.
רונן סולומון: ניתן הטבות מיסוי למי שחוסכים לטווח שהוא מעבר לשש השנים.
רונן סולומון: לא רק שש שנים אלא קצת יותר.
רונן סולומון: 15 שנים ואולי יותר.
רונן סולומון: לכן אותו חינוך פיננסי יכול לבוא גם בדרך של הטבות.
רונן סולומון: כלומר, אותה פנסיית חובה לעצמאים, למה היא נתקעה?
רונן סולומון: אני עכשיו אספר לכם למה היא נתקעה.
רונן סולומון: היא כללה שם סעיף של קנסות לעצמאים אם הוא לא מפריש כל חודש אבל תתחילו עכשיו לרדוף אחרי עצמאים אם הוא לא הפריש כל חודש לחסכון הפנסיוני שלו?
רונן סולומון: הוא עצמאי.
רונן סולומון: הוא צריך לכלכל את עצמו.
רונן סולומון: לעומת זאת, אם היית עושה את זה בדרך של הטבות מס, יכול להיות שרציונאלית הוא היה יושב עם היועץ שלו שהיה אומר לו שמאוד כדאי לו כי יש לו הטבות מס גם לחלק הקצבתי וגם לחלק ההוני, אז אם הוא חושש שביום מן הימים הוא ירצה להחליף, בעוד עשר-עשרים שנים, את האוטו או להחליף מקצוע או לפתח עסק חדש, תהיה לו אפשרות למשוך את הכסף.
רונן סולומון: רציונאלית זה יותר קל לעכל את זה לאותו בן אדם, לאותו חוסך או לכל אדם אפילו אם מדברים על חינוך פיננסי או בין אם מדברים על אדם שאפילו יועץ פשוט יכול להסביר לו את זה ולא צריך הרבה חינוך פיננסי.
רונן סולומון: זה במחיר הקל.
רונן סולומון: בגדול, אלה פחות או יותר הדברים.
פניה קירשנבאום: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?
פניה קירשנבאום: יוג'ין, אתה רוצה להתייחס עכשיו או אחר כך?
פניה קירשנבאום: לפני שאתה מתייחס, אני רוצה לומר משהו.
פניה קירשנבאום: יש הרבה מכשירים פיננסיים שיכולים להיות חסכון לטווח קצר או בינוני.
פניה קירשנבאום: אלה אולי יכולות להיות גם קרנות השתלמות, קופות גמל, יש אפשרות גם ליצור תוכניות בנקאיות או תוכניות חסכון בנקאיות והכל באמת איך אנחנו רואים את זה ומה אנחנו חושבים שיהיה הכי נכון לעשות.
פניה קירשנבאום: יש כאן מגוון אפשרויות ובסוף אני אומר מה הכיוון שלי.
יוג'ין קנדל: אני רוצה להתייחס ממש בקצרה לדברים ששמעתי.
יוג'ין קנדל: חסכון לטווח ביניים בסבסוד הממשלה הוא שאלה מעניינת.
יוג'ין קנדל: אם אנחנו מסתכלים על דוחות ה-OECD הם אומרים לנו שאנחנו יותר מדיי מסבסדים חסכון.
יוג'ין קנדל: סבסוד החסכון הזה הוא יותר מדיי מתמקד דווקא באוכלוסיות חזקות כי ברגע שאתה נותן להן להפריש את זה בניכוי מס, חצי מהאוכלוסייה לא משלמת מס ואתה בעצם לא נותן להן כלום אלא אתה בעצם עושה את זה מאוד רגרסיבי.
יוג'ין קנדל: זה לא אומר שאנחנו לא צריכים לעודד חסכון.
יוג'ין קנדל: דרך אגב, החסכון שלנו באופן כללי הוא די גבוה יחסית לעולם.
יוג'ין קנדל: לא ברור שגם כעידוד חסכון אנחנו צריכים עוד לסבסד את החסכון.
יוג'ין קנדל: תזכרו, בסופו של דבר הסבסוד הזה בא מתקבולי מסים כלליים.
יוג'ין קנדל: זאת אומרת, אנחנו בעצם לוקחים מסים מכולם ומסבסדים אותם בחזרה בגלל שאנחנו לוקחים את המסים מאותם אנשים אותם אנחנו מסבסדים.
יוג'ין קנדל: זה כאילו מכיס ימין לכיס שמאל.
פניה קירשנבאום: לאיזו תקופה יש לנו חסכונות?
פניה קירשנבאום: אתה יכול להגדיר?
יוג'ין קנדל: לא, אני לא יודע את החלוקה.
פניה קירשנבאום: אתה אומר שיש לנו מספיק חסכונות.
פניה קירשנבאום: תגיד לאיזה תקופה.
יוג'ין קנדל: כמדינה.
יוג'ין קנדל: אני לא מדבר על הפרט.
יוג'ין קנדל: אני מדבר כמדינה.
יוג'ין קנדל: דרך אגב, אפילו קרן השתלמות זה משהו שלא קיים ברוב מדינות העולם.
יוג'ין קנדל: קרן השתלמות שנקראת קרן השתלמות, זה בעצם חסכון מסובסד לטווח קצר וטווח בינוני.
יוג'ין קנדל: אם אתה משאיר את הכסף בקרן ההשתלמות, זה בעצם הופך לך לכסף נזיל שהוא פטור ממס ואתה יכול להוציא אותו מיידית.
יוג'ין קנדל: אתה מפקיד אותו ומיד אתה יכול להוציא אותו אם הקופה פתוחה.
יוג'ין קנדל: לפעמים אתה רואה במדינות אחרות שיש עידוד של חסכון למטרות מסוימות, כמו למשל חינוך.
יוג'ין קנדל: יש לנו בעיה ששכבות חלשות, בחלק מהמקרים, למרות שהנגישות שלנו להשכלה גבוהה היא מאוד גבוהה, תשעים אחוזים מכל מי שזכאי ללמוד בהשכלה גבוהה, לומד השכלה גבוהה, אבל עדיין יש קושי כי הסטודנטים מחויבים לעבוד.
יוג'ין קנדל: יכול להיות שחסכון לחינוך או להשכלה גבוהה, אני חושב שזה משהו, או במקרה של פנסיה שלנו, בגלל שאנחנו בפנסיה צוברת, חלק מהאנשים שבאים – למשל עולים – יחסית מאוחר בחיים שלהם, הם פשוט לא מצליחים לחסוך.
יוג'ין קנדל: אם הם באים ממדינה בה הייתה להם פנסיה, מילא, אבל אם הם באים ממדינה שהפנסיה בעצם לא עוברת, הם מקבלים תת חסכון בפנסיה.
יוג'ין קנדל: יכול להיות שבמקרים כאלה אפשר לחשוב על פתרונות.
יוג'ין קנדל: בשני המקרים אני הייתי דווקא יותר מתמקד בפתרונות שנותנים פטור ממס על רווחי החסכון, על רווחי ההון, ולא בהפקדה כי ההפקדה היא רגרסיבית ולעומת זאת זה נותן את זה לכולם.
יוג'ין קנדל: דרך אגב, אני הייתי חושב באותה מידה, אם אנחנו כבר מדברים על חסכון, להרבה מאוד אנשים אין בכלל חשבון בנק.
יוג'ין קנדל: אם אין להם חשבון בנק, אין להם בכלל שום גישה לחסכון.
יוג'ין קנדל: \
פניה קירשנבאום: אבל אנחנו הולכים לחינוך פיננסי.