GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עופר סיטבון: העניין שבעינינו הוא מדאיג, ואני חושב שהכנסת היא מקום טוב כי היא יכולה להסתכל על הדברים קצת מלמעלה, זה התמהיל המסוכן.
עופר סיטבון: יש לנו מצד אחד הפחתה נמשכת במס חברות ומצד שני הקלות מס רבות ויכולת גבוהה של התאגידים לבעלי ההון להשפיע עליהם.
עופר סיטבון: ראינו את הלחצים האדירים להם הייתם נתונים בעניין ששינסקי וזאת רק דוגמה.
שי חרמש: ועמדנו בהם.
עופר סיטבון: עמדתם.
עופר סיטבון: בסדר.
משה גפני: זה ששי חרמש מדבר על עצמו בלשון רבים זה לא אומר שיש אתו הרבה אנשים.
משה גפני: עמדנו בהם.
משה גפני: אני לא עמדתי בהם.
שי חרמש: אני כן.
שי חרמש: אפילו חיזקתי את ציון ברגעיו הקשים.
משה גפני: יפה אמרת.
עופר סיטבון: יש לנו את הפחתות המס ויש לנו את העניין של תכנוני המס.
עופר סיטבון: אנחנו חושבים שהתמהיל הזה מחייב הסתכלות.
משה גפני: יהודה, משפט.
יהודה נסרדישי: שאלת אותי לגבי החברות הגדולות.
יהודה נסרדישי: מאחר שגם ניהלתי את הפשמ"ג עשר שנים, אלה מפעלים גדולים, אני אומר שאין תיק ענק שמפסידים שנת מס.
יהודה נסרדישי: אחת לשלוש שנים כל תיק נבדק.
יהודה נסרדישי: זה לגבי החברות הגדולות.
יהודה נסרדישי: לגבי החברות הציבוריות, אסור לטעות כי אם אני מדרדר חברה, קונצרן כזה ואחר, לא רק המניות שלה אלא גם הפנסיה שלך וכל המשק יכול להידרדר למטה ולכן צריך להיזהר.
יהודה נסרדישי: אני רוצה להגיד שתכנון מס הוא לגיטימי.
יהודה נסרדישי: דווקא בקבוצות האלה של החברות שהצגתם היא יותר טובה במשק ויוצא לי הרבה בחיי לבדוק תיקים.
יהודה נסרדישי: הטעות הבסיסית שלכם שאתם מוצאים פער בין הדוח החשבונאי שהוגש לבין מה ששילם בפועל, ארבע וחצי מיליארד כל שנה המדינה נותנת מגן מס בחוק עידוד השקעות הון.
יהודה נסרדישי: לא לקחתם את זה בחשבון.
זהבה גלאון: זאת בעיה.
יהודה נסרדישי: בעיה או לא, אבל זאת לא בעיה שלי.
יהודה נסרדישי: אני הייתי חבר בוועדת ששינסקי ואני אומר לכם שגם משרד האוצר, ואני חלק ממנו, כחבר ועדה התמודדנו.
משה גפני: אתה יכול להגיד לוועדה למה לא חתמת על חופשת לידה לגבי מס הכנסה שלילי?
יהודה נסרדישי: כן חתמתי.
משה גפני: סתם אמרתי את זה.
משה גפני: לא חתמת.
יהודה נסרדישי: נתתי את זה.
שגית אפיק: חופשת לידה.
שגית אפיק: היה גם קרוב וגם חופשת לידה.
שגית אפיק: לגבי קרוב עשיתם פרשנות.
זהבה גלאון: אדוני, מה אנחנו מבקשים מהרשות מבחינת הצגת נתונים לוועדה?
משה גפני: אתם לא מכחישים את העובדה – אתם עושים את מלאכתכם נאמנה – שמה שאמר סיטבון הוא נכון.
משה גפני: אני לא מדבר על המתודולוגיה, אני על המסקנות אני לא מדבר, אבל אני מדבר על העיקרון והעיקרון אומר כלהלן.
משה גפני: אנחנו הולכים למתווה של הפחתת מס חברות, אנחנו הולכים למצב שבו לכל הדעות היכולות של רשות המסים להתמודד עם תכנוני מס בחברות גדולות ותאגידים – ואני לא נכנס לעניין של חברות ציבוריות, מניעת התמוטטות וכולי כי לא זה מה שמעניין אותי – המציאות היא שבסופו של דבר המדינה לא רק שמפחיתה מס לתאגידים הללו אלא אין לה יכולת לגבות את מלוא המס בגלל שיש תכנון מס לגיטימי, תכנון מס לא לגיטימי שהוא מדווח עליו ויש לו את היכולות להתמודד עם העניין הזה.
משה גפני: זאת המסקנה שעולה מהדיון הזה.
משה גפני: זה דיון שרשות המסים לא צריכה להתגונן ולא זה היה הנושא, והעלה את זה יפה סיטבון.
משה גפני: הדיון הזה יימשך כאן בוועדה.
משה גפני: הוא איננו רלוונטי לוויכוח האם התוצאות של העבודה הזאת הן מדויקות או לא מדויקות.
משה גפני: אין ויכוח ביניכם על כך שזאת תמונת המצב של המדיניות ואחר המדיניות הזאת אנחנו נהיה חייבים לעקוב וטוב עשתה חברת הכנסת גלאון שהעלתה את הנושא הזה.
משה גפני: אני מודה לך סיטבון על העבודה.
משה גפני: אני לא יודע מי צודק בוויכוח, אתה או הם, אבל אני מוכרח לומר שהם צודקים כי אחרת הם ייקחו ממני יותר מס, אבל זאת לא האמת ויכול להיות שהעבודה שלך יותר נמוכה.
זהבה גלאון: אדוני, אנחנו נגיש כמה יוזמות חקיקה בעניין הזה.
זהבה גלאון: אני רוצה להודות לך מאוד על העלאת הנושא.
משה גפני: אני עושה הפסקה של רבע שעה וממשיך בסדר היום.
ליה שמטוב: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.
ליה שמטוב: על סדר היום הפגיעה הכלכלית המתמשכת בדיירי ההוסטלים.
ליה שמטוב: רציתי להתחיל את הישיבה דווקא מהסוף, מהמכתב אותו קיבלו כל דיירי ההוסטלים עוד בינואר 2010 האומר ששכר הדירה בהוסטלים עולה משמונה אחוזים מהכנסת הדיירים לעשרה אחוזים.
ליה שמטוב: על זה כבר דיברנו, גם כתבנו מכתבים וקיימנו ישיבה בוועדת העלייה והקליטה אותה יזמתי.
ליה שמטוב: שר האוצר החליט בינתיים להקפיא את העלייה בשני אחוזים, כך שלא תהיה עלייה משמונה לעשרה אחוזים כי הם הבינו במה המדובר, ובינתיים הדיירים בהוסטלים משלמים שמונה אחוזים מהכנסתם כאשר עכשיו מדובר בתשלום אחיד בכל ההוסטלים.
ליה שמטוב: בזמנו היה מדובר על כך שישלמו שמונה אחוזים מההכנסה ובכל הוסטל שולם כפי שהתבקש.
ליה שמטוב: כלומר, היו כאלה ששילמו 120 שקלים, היו כאלה ששילמו 180 שקלים והיו כאלה ששילמו יותר.
ליה שמטוב: כאשר רצו להעלות את התשלום לעשרה אחוזים, לא מדובר על עלייה של חמישים או שישים שקלים אלא עלייה של מאות שקלים.
ליה שמטוב: כאמור, בינתיים הקפיאו את זה.
ליה שמטוב: הנושא השני הוא הדיור המוגן שהוא דיור ציבורי.
ליה שמטוב: משרד השיכון החליט להפוך להוסטלים וגם שם קיבלו כל הדיירים המתגוררים בדיור מוגן או בדיור ציבורי - שרצו לשפץ, לשדרג ולהפוך את המקום להוסטל – הודעות שעקב מתן שירותים נוספים ובגין השיפוצים, הם הופכים מדיור ציבורי להוסטל וכי הם ישלמו שמונה אחוזים ואחר כך תהיה עלייה שתגיע לעשרה אחוזים.
ליה שמטוב: כאן רציתי לבדוק האם הוסטלים שבנו בשנות ה-2000 וההוסטלים הישנים שהחליטו במשרד השיכון ביחד עם האוצר לקבוע שכר דירה אחיד, רציתי לראות מה הזכויות של הדיירים שגרים בהוסטלים ומה החובות שלהם.
ליה שמטוב: התחלתי לבדוק באתר של משרד השיכון.
ליה שמטוב: קודם כל עניין אותי הסכם בין משרד השיכון וחברה שזכתה בניהול איזשהו הוסטל, כי בניהול של הוסטל מנהלים את ההוסטלים לא רק החברות המשכנות כמו עמידר ועמיגור אלא יש גם את חברת שקמונה ועוד עמותות נוספות.
ליה שמטוב: רציתי לראות את ההסכם.
ליה שמטוב: להגיד לכם את האמת, לא מצאתי.
ליה שמטוב: כשנכנסים לאתר של משרד השיכון – אולי צריך להיכנס לאתר של משרד האוצר – כדי לראות את ההסכם בין משרד השיכון לחברה שזכאית לנהל איזשהו הוסטל, לא מצאתי.
ליה שמטוב: בנוסף לכך, החוזה בין משרד השיכון והדיירים, לא מצאתי שהוא הוא אחיד כפי שמבקשים לשלם את שכר הדירה.
ליה שמטוב: בחוזה בין משרד השיכון לדייר, חוץ מהסעיפים בחוזה, כתוב גם נספח ויש נספח א', נספח ב', נספח ג', נספח ד', אבל גם את זה לא ראיתי.
ליה שמטוב: מה אלה הנספחים האלה?
ליה שמטוב: על מה מדובר?
ליה שמטוב: אני חושבת שכל דייר צריך לדעת מה מחכה לו, מה הזכויות שלו, מה החובות שלו, מה מגיע לו, עבור מה הוא משלם את שכר הדירה וכולי.
ליה שמטוב: אני כבר לא מדברת על כך שכאשר רצו להעלות משמונה אחוזים לעשרה אחוזים, כתבו גם בעברית וגם ברוסית כדי שאנשים יבינו שהם צריכים לשלם כסף.
ליה שמטוב: במקרה הזה כן נהגו כך, אבל חוזה עליו חתום דייר, כאשר 97-98 אחוזים בהוסטלים הם עולים חדשים, אלה אנשים מבוגרים שלא יודעים עברית והחוזה הוא חוזה שכירות לא פשוט, אף אחד לא תרגם להם, לא הסביר להם, לא הסביר להם מה מחכה להם וגם אם כן הסבירו להם, אלה אנשים מבוגרים שבאמת לא כל כך זוכרים מה שאמרו להם.
ליה שמטוב: אם זה היה כתוב, הם היו יודעים מה צריך להיות, הם היו יודעים מה הזכויות שלהם, הם היו יודעים מה החובות שלהם וכולי.
ליה שמטוב: אני אתן לכם דוגמה.
ליה שמטוב: חוזה שנעשה בין משרד השיכון לעמותה למען הקשיש שמנהלת את ההוסטל בנצרת עילית.
ליה שמטוב: בחוזה כתוב: סל אחזקה שוטף של המשרד, נספח 1 לחוזה שבין המשרד למשכיר, אבל הוא לא מצורף.
ליה שמטוב: סל אחזקה שוטף וסל אחזקה שיטתי, נספח 1 ונספח 2 – לא מצורף.
ליה שמטוב: עד היום אני לא יודעת מה סל השירותים שצריכים לקבל הדיירים בהוסטל.
ליה שמטוב: אם אני לוקחת את הדוגמה של נצרת עילית, ומנהל החטיבה נמצא כאן, חברת עמידר מנהלת הוסטל בדיור מוגן אותו רוצים להפוך להוסטל.
ליה שמטוב: שקמונה מנהלת הוסטל ברחוב פסגות.
ליה שמטוב: דיור מוגן מנהל את ההוסטל ברחוב יזרעאל.
ליה שמטוב: אם זה דבר אחיד וכולם צריכים לקבל את אותם שירותים, אז קודם כל אני רוצה לדעת מה סל השירותים, איפה זה כתוב, איפה אפשר לראות את זה, מה הם מקבלים.
אורה דואק: זה מופיע בחוזה.
אורה דואק: בשלושת הבתים זה מסודר באותו חוזה.
ליה שמטוב: אנחנו עכשיו נשמע מה זה כולל.
ליה שמטוב: זה בנושא ההוסטלים.
ליה שמטוב: אני כבר לא מדברת על דיור מוגן שרוצים להפוך להוסטל.
שרה צימרמן: אם את מדברת בשם דיירים, אני מסתכלת על זה בצורה אחת.
ליה שמטוב: אני מדברת כחברת כנסת.
שרה צימרמן: כחברת כנסת, אם את לא מוצאת דברים ורוצה לקבל חומר, אנחנו מדברים מספיק ויכולתי להעביר לך את כל החומר ואת כל החוזים.
שרה צימרמן: אם היית מכוונת אותי לשאלות, היינו נותנים לך את התשובות, כפי שאנחנו נותנים לך כל דבר.
שרה צימרמן: הבוקר מישהו התקשר בשמך וביקש את החוזים.
ליה שמטוב: אני קיבלתי אבל אני ראיתי נספח ריק לגמרי.
שרה צימרמן: איך ריק?
שמואל גרוסמן: נספח ד', בין עמידר ומשרד השיכון ובין עמיגור ומשרד השיכון.
שרה צימרמן: אתה מדבר על משהו אחר.
שרה צימרמן: יש את החוזים הגדולים, הסכמי הניהול בין משרד הבינוי והשיכון לבין עמידר שמפעילה 45 אלף יחידות דיור בכל הארץ ובין משרד השיכון לעמיגור.
ליה שמטוב: ובין שקמונה ובין העמותה למען הקשיש.
שרה צימרמן: לא, על זה אני רוצה לדבר.
שרה צימרמן: אלה החוזים הגדולים.
שרה צימרמן: הרוב שאנחנו מנהלים זה דיור ציבורי וזה לא הדיור המוגן.
שרה צימרמן: נעזוב לרגע את הדיור המוגן.
שרה צימרמן: עם עמידר חתמו בתחילת 2004 ועם עמיגור חתמנו לפני כחצי שנה.
שרה צימרמן: עבדנו על החוזה שנים וזה חוזה מקרו ענק שמדבר על מערכות היחסים בינינו לבין עמידר.
שרה צימרמן: חסר שם נספח אחד שהוא נספח אמנת השירות שרק בימים אלה סיימנו אותו.
שמואל גרוסמן: זה דבר בסיסי.
שמואל גרוסמן: עד 2011 אין אמנת שירות.
שרה צימרמן: ברגע שאנחנו מאשרים אותו, זה ממש בימים אלה, נצרף אותו לחוזה החדש של עמיגור ולחוזה של עמידר.
שרה צימרמן: נעביר לכם אותו בשמחה.
שרה צימרמן: אלה החוזים הגדולים בינינו לבין שתי החברות האלה וחברה שלישית, שקמונה, על הדיור הציבורי.
שרה צימרמן: מכאן אני עוברת לדיור המוגן.
שרה צימרמן: יש נישה מסוימת בתוך הדיור הציבורי כאשר באה המדינה ואמרה שזה לא עובר אוטומטית לעמידר ועמיגור כמו שעברו כל עשרות אלפי יחידות הדיור במקור.
ליה שמטוב: מכרז.
שרה צימרמן: לפי אזורים גיאוגרפיים בארץ, כאן עמידר תעבוד וכאן עמיגור תעבוד, אלא אמרו שהדיור המוגן שתחילתו בימי שרנסקי, אז בנו מאה מבנים כאלה, בנו והסבו, ימכרזו את זה ולמה יוכלו להשתתף רק עמידר ועמיגור?
שרה צימרמן: אנחנו רוצים שיפעילו את זה יותר טוב ממה שעמידר ועמיגור עושות ועשו מכרזים ולמכרזים ניגשו מי שניגשו.
שרה צימרמן: לא ניגשו ממש גופים פרטיים כי הגופים הפרטיים רוצים מחירים בעננים.
שרה צימרמן: פשוט לא יאומנו ההפרשים בין דמי ניהול שמבקשת חברה ממשלתית.
ליה שמטוב: שרה, כבר זכו.
ליה שמטוב: אנחנו כבר אחרי כן.
שרה צימרמן: לכן יש לך בתוך החברות האלה גם כאלה שהן עמותה לקשיש ומט"ב שאלה עמותות שמתעסקות עם קשישים והן מנהלות.
ליה שמטוב: איפה החוזה בין המדינה לבין העמותה?
שרה צימרמן: בכל מכרז שאנחנו מוציאים – הרי אנחנו עושים מכרזים ואין יותר מסודר מזה – חייב להיות בפנים חוזה בינינו לבינם ובינם לבין הדייר.
שרה צימרמן: הכול נמצא בתוך החוברת.
שרה צימרמן: יש שם את מה שהחברה מתחייבת לתת לדיירים מבחינת אחזקה ומבחינה חברתית, ויש שם את מערכת היחסים בינינו.
ליה שמטוב: אלה אותם חוזים?
שרה צימרמן: אותם חוזים.
שרה צימרמן: יש קצת הבדלים עם השנים כי אנחנו כל פעם מעדכנים פה ושם כל מיני דברים, אבל באופן עקרוני אלה אותם חוזים.
ליה שמטוב: אלה אותם חוזים.
שרה צימרמן: אין לי בעיה להעביר אותם.
ליה שמטוב: אפשר לראות אותם.
ליה שמטוב: אם אלה אותם חוזים, אפשר לקרוא את החוזה בין משרד השיכון לעמידר או לעמיגור, ולדעת שזה כללי.
שרה צימרמן: לגבי השפה.
שרה צימרמן: את מעלה נקודה נכונה.
שרה צימרמן: יש משהו בזה.
שרה צימרמן: גם החוזים שלנו בדיור הציבורי, הרי יש אוכלוסייה ענקית שהיא לאו דווקא קוראת עברית, אבל זאת סוגיה שאנחנו עד היום באמת לא עשינו.
שרה צימרמן: יש פה בעיה משפטית מסוימת.
שרה צימרמן: זאת אומרת, אם אנחנו באמת רוצים לתרגם את החוזה לרוסית, זה חייב להיות בצורה משפטית כי אפשר לעשות תרגומים שונים ולא בטוח שזאת בדיוק הכוונה.
שרה צימרמן: נכון, לא עשינו את זה עד היום.
שרה צימרמן: נקודה למחשבה.
אורה דואק: נתייחס לזה.
אורה דואק: צריך שזה יהיה ממש לא תלוי.
אורה דואק: אני צריכה לבדוק את זה ואני אקח את זה על עצמי.
ליה שמטוב: אני לא חושבת שזאת תורה מסיני.
אורה דואק: זה צריך להיות ממש מסודר.
שרה צימרמן: לא ניקח סתם מישהו שיעשה את זה.
שרה צימרמן: ברור שלא.
ליה שמטוב: אלה עורכי דין שמבינים ושהם יכולים לעשות זאת.
שרה צימרמן: בסדר.
שרה צימרמן: אגב, כשאנחנו מוציאים למשל ברושורים ודברים כאלה לדיירים, אנחנו כן עושים את זה בשפות ולא רק ברוסית אלא גם באמהרית.
ליה שמטוב: אני לא מדברת עכשיו על דיור ציבורי אלא אני מדברת על הוסטלים ודיור מוגן.
שרה צימרמן: מבחינת מה שאת אומרת שצריך שהדייר יבין מה החוזה אתו, את צודקת.
שרה צימרמן: ניקח לתשומת לבנו לתרגם את זה.
ליה שמטוב: איך אפשר לדעת מה סל השירותים שצריכים הדיירים לקבל?
שרה צימרמן: יש כאן בתוך החוזה עמודים שלמים שאומרים מה הם צריכים לקבל ואחזקה.
שרה צימרמן: כמעט הכול קיים.
שרה צימרמן: אני חושבת שבן אדם שמשכיר דירה באופן פרטי לא נותן אחוז אחד מהפירוט כאן.
שרה צימרמן: אחזקה של המבנה, אחזקה שוטפת, סלים מבחינה חברתית.
ליה שמטוב: את מדברת על סל אחזקה שיטתית, אבל זה כאשר החברה מתחייבת להחזיק את הבניין.
ליה שמטוב: אני שואלת איפה כתוב מה סל השירותים שהדייר מקבל.
שרה צימרמן: בחוזה בין הדייר לבין החברה זה באמת כתוב בצורה יותר מתומצתת.
שרה צימרמן: בדרך כלל חוזים כתובים כך.
שרה צימרמן: המשכיר יבצע על חשבונו את כל תיקוני בדק הבית, הרכוש המשותף, תיקונים יסודיים בדירות כולל סיוד, זיפות הגג, החלפת דוד שמש במידת הצורך ואת כל התיקונים במתקנים המשרתים את כלל השוכרים במבנה, תיקון הנזקים שייגרמו ליחידת דיור שלא באשמת השוכר.
שרה צימרמן: כן יהיה המשכיר אחראי לתיקון מערכת החימום והמים.
שרה צימרמן: מבלי לגרוע, יעשו את התיקונים ועבודות התחזוקה.
ליה שמטוב: דייר שגר בדיור ציבורי, עבור כל מה שאת עכשיו הקראת, משלם היום בין שבעים למאה שקלים.
ליה שמטוב: שוב אני שואלת אותך למה דייר שגר בהוסטל צריך לשלם שמונה אחוזים ובעוד כמה חודשים עשרה אחוזים מהכנסתו, שזה 400 שקלים, שזה 500 שקלים, עבור דירה קטנה של עשרים מטרים או של .
ליה שמטוב: אני רוצה הסבר איפה זה כתוב ולמה הוא צריך לשלם 500 שקלים ומישהו אחר צריך לשלם שבעים שקלים.
אורה דואק: אני מציעה לך לראות את הבית המשודרג למשל בתל אביב.
אורה דואק: הייתי שם לאחרונה.
אורה דואק: לא להכיר את המקום.
אורה דואק: הבית נמצא בלב יפו העזובה, הלא נחמדה, ואת רואה שם שטחים וכל המועדון פשוט לתפארת.
אורה דואק: מרפסות לרווחת האנשים ואנשים נהנים.
אורה דואק: אני הייתי שם והסתובבתי חצי יום במקום הזה.
אורה דואק: הדירות בפנים גם הן שודרגו.
אורה דואק: כלומר, היטיבו עם האנשים.
אורה דואק: הם חיו במבנים מאוד מאוד זנוחים.
אורה דואק: יש שם אם בית שמלווה אותם יום-יום, יש שם כונן, יש שם מט"זית שמטפלת בזקנים, ולזה יש ביטוי ויש עלויות.
ליה שמטוב: אני מסכימה אתך אבל איפה זה כתוב בחוזה?
אורה דואק: זה כתוב.
ליה שמטוב: איפה זה כתוב?
אורה דואק: מה שמגיע להם?
ליה שמטוב: מה מגיע להם?
אורה דואק: הנה.
אורה דואק: אני מפנה אותך לנספח מספר 18, מודל ההפעלה החברתית, שירותי רווחה לדיור מוגן.
אורה דואק: כוח אדם.
אורה דואק: אם בית - מאה אחוזי משרה, רכז חברתי – חמישים אחוזי משרה, עובד סוציאלי – שלושים ושלושה אחוזי משרה, השלמה לאם בית במשרה מלאה, הפעלה חברתית, המועדון יהיה פתוח לדיירים מינימום עשרים שעות, ניתן לפרוס שעות פתיחה גם לימי שישי, חוגים בהיקף של 15 שעות שבועיות, כיבוד, טיולים, שיעורים.
אורה דואק: הדברים פועלים.
אורה דואק: אי אפשר להגיד שאנחנו לא קידמנו אותם בצורה דרמטית לעומת החיים שלהם שם קודם.
אורה דואק: אני הייתי שם ודיברתי עם אנשים.
אורה דואק: אני חושבת שהם מאוד מרוצים.
ליה שמטוב: אני בטוחה שהם מרוצים לא רק בתל אביב.
ליה שמטוב: אי אפשר להשוות את מה שאת אומרת עם נניח מקום בנתיבות.
ליה שמטוב: את היית בנתיבות?
אורה דואק: הייתי בנתיבות.
ליה שמטוב: ממה עשויים המבנים שם?
אורה דואק: בנייה קלה, נכון.
ליה שמטוב: גם שם אתם מבקשים לשלם את עשרת האחוזים.
ליה שמטוב: אני עכשיו לא מדברת על איך נראה המבנה כי המבנה – מה ששרה כתבה לי שהשקיעו בדיור מוגן בבלוק 100 ו-101 סכום של 3,3 מיליון שקלים – זה לא מעניין אותי.
ליה שמטוב: זה לא מעניין אותי כי את זה הדייר צריך לקבל.
ליה שמטוב: צריכים לתחזק את הדיור הציבורי.
ליה שמטוב: זה שהמדיניות של הממשלה הייתה למכור את הדיור הציבורי, והיכן שיש יותר מחמישים אחוזים דיירים שגרים בשכירות וחמישים אחוזים גרים ברכישה, אי אפשר להיכנס לכניסת הבית ואני כבר לא מדברת על מרפסות.
ליה שמטוב: בבניינים האלה גם אני ביקרתי.
ליה שמטוב: משרד השיכון אומר שכאן הוא כבר לא מטפל כי הוא מכר את המקום.
ליה שמטוב: גם על זה אני לא מדברת.
ליה שמטוב: אני היום מדברת על כל הוסטל ודיור מוגן שלא מקבלים את אותם השירותים.
ליה שמטוב: את הטיולים לא מקבלים, המועדון רק קיים וכולי.
אורה דואק: אנחנו רוצים לדעת את העובדות כי לנו יש פיקוח גם הנדסי וגם רווחתי.
אורה דואק: כלומר, יש לנו ועדות שמתכנסות אחת לחצי שנה ויושבים בהן נציגים של משרד הקליטה, משרד השיכון, אימהות הבית.
אורה דואק: כולם יושבים ודנים בבעיות של הבית, גם בבעיות של הקשישים, מי צריך לעבור לסיעודי, איך אפשר לסייע לדיירים, איזה בעיות יש להוסטל מבחינה תחזוקתית וכולי.
אורה דואק: יש מפקחים שאנחנו מוציאים אותם לשטח אחת לחצי שנה ויותר.
אורה דואק: הם יוצאים לשטח והם עושים עבודת קודש.
אורה דואק: הם עוברים ועושים בדיקה מדגמית.
אורה דואק: אני מקבלת את הדוחות.
אורה דואק: הם עושים בדיקה מדגמית על המבנה, על הדירות, חוזרים ועושים בדיקה חוזרת שאכן החברה ביצעה ועמדה בהתחייבויות שלה.
אורה דואק: זאת אומרת, יש לנו בקרה ושליטה על מה שקורה.
ליה שמטוב: כן, אבל אין לכם בקרה על טיולים.
אורה דואק: למה?
ליה שמטוב: את לא אומרת לי את זה.
אורה דואק: זה מופיע.
אורה דואק: אני מקבלת פרוטוקולים ממסגרת של ועדות ניהול ואני עוקבת אחריהם.
אורה דואק: אני רואה אם יש שם היקף שעות מתאים.
אורה דואק: אנחנו עוקבים אחרי הדברים.
אורה דואק: יש לנו נציגה של המחוז שמלווה את זה ובודקת ומתריעה אם צריך.
אורה דואק: בסך הכול זה מתנהל בסדר גמור למעט מקרים חריגים דבר שקורה בכל מערכת.
ליה שמטוב: ניקח את הדוגמה של נצרת עילית.
אורה דואק: איזה נצרת עילית?
אורה דואק: אגב, העמותה מנוהלת יפה מאוד.
אורה דואק: את ראית את הבית?
ליה שמטוב: כן, ראיתי את הבית.
אורה דואק: בית נפלא.
ליה שמטוב: הבית הוא חדש והוא נפלא.
ליה שמטוב: המועדון כבר לא עובד שם ושם לא עושים טיולים.
אורה דואק: לגבי טיולים, אני אתקן אותך.
אורה דואק: במקרה של טיולים, אני יכולה לומר לך מהניסיון המצטבר שלי שמדובר בקשישים ולא תמיד הם רוצים להתארגן לטיול וקשה לדחוף אותם לכך.
גדעון בן ישראל: באמת?
גדעון בן ישראל: איזה תיאור אתם מתארים.
גדעון בן ישראל: הם לא מעוניינים בטיולים?
גדעון בן ישראל: איזה טיפול זה?
אורה דואק: לפעמים קורה שיש כאלה שלא מעוניינים.
ליה שמטוב: לפעמים קורה.
אורה דואק: הנה, הם עושים נופש במלון חוף התמרים בחודש ספטמבר, טיולים פעמיים-שלוש בשנה, ימי כיף במסגרת הפרויקט קפה אירופה.
אורה דואק: אלה דברים שהם מבצעים.
אליעזר טולדנו: זה בגולן 10?
אורה דואק: כן.
אורה דואק: בארבל.
ליה שמטוב: אני מדברת עכשיו על יזרעאל.
אורה דואק: אני מבטיחה לתת לך תשובה כי אני מכירה את טלי שטרית באופן אישי ואני הייתי בהוסטל.
ליה שמטוב: היא חברה גם שלי.
אורה דואק: הם עושים עבודה טובה עד כמה שאני יודעת.
ליה שמטוב: נצרת עילית, זאת הדוגמה הכי טובה כי שם העמותה למען הקשיש מנהלת את ההוסטל, עמידר מנהל את ההוסטל ושקמונה מנהלת את ההוסטל.
ליה שמטוב: אם אתם תיכנסו ותראו מה באמת מקבלים הדיירים, זה שונה לחלוטין.
ליה שמטוב: תיכנסו להוסטל ברחוב גולן 10 ותראו ששם משקיעים מעל ומעבר.
אליעזר טולדנו: זה לפרוטוקול.
ליה שמטוב: מצד שני אנחנו נדבר על דיור מוגן.
קריאה: עמידר הכי טובים?
ליה שמטוב: לא, לא אמרתי.
אליעזר טולדנו: היא אמרה שהמקום מנוהל בצורה מצוינת.
ליה שמטוב: אני ביקרתי בכל ההוסטלים בנצרת עילית.
ליה שמטוב: מי שמתגורר בהוסטל ביזרעאל, יש לו חברים ברחוב הגולן 10.
ליה שמטוב: הוא מגיע לשם והוא רואה שמשחקים טניס, נכון?
אליעזר טולדנו: בין היתר.
אליעזר טולדנו: שח-מט, מחשבים וכולי.
ליה שמטוב: אם אני משלמת את השמונה אחוזים והם משלמים את שמונת האחוזים, למה אצלנו אין דבר כזה ושם הוא כן קיים?
ליה שמטוב: אם זה אחיד, זה צריך להיות אחיד לכולם.
ליה שמטוב: כאן מדובר על אוכלוסייה מבוגרת שצריכה לשלם היום 400 ו-500 שקלים עבור כוך.
צחי דוד: אין סכומים כאלה.
ליה שמטוב: אין סכומים כאלה?
צחי דוד: אין.
ליה שמטוב: כמה מקבל היום זוג קשיש עם השלמת הכנסה?
ליה שמטוב: 3,700 שקלים?
ליה שמטוב: 3,800 שקלים?
אורה דואק: תלוי בגיל.
ליה שמטוב: מה גיל הקשישים שמתגוררים בהוסטלים?
אורה דואק: מעל שמונים מקבלים 4,000 שקלים לזוג.
ליה שמטוב: כמה זה שמונה אחוזים מ-4,000 שקלים?
ליה שמטוב: זה 320 שקלים?
ליה שמטוב: אם חס וחלילה הם מקבלים עוד איזושהי פנסיה נוספת, כמה זה יוצא?
ליה שמטוב: זה לא 400 שקלים?
ליה שמטוב: זה לא 500 שקלים?
צחי דוד: קצבת זקנה.
צחי דוד: מי שיש לו הכנסות נוספות, זה סביר.
צחי דוד: מקצבת זקנה שמונה אחוזים, זה סביר לחלוטין.
ליה שמטוב: נכה המלחמה מקבל 5,000 שקלים.
צחי דוד: רנטות מגרמניה הנאצית.
ליה שמטוב: נכה מלחמה מקבל את הקצבה ממשרד הביטחון.
שרה צימרמן: לא, הם לא נחשבים.
ליה שמטוב: נכה מלחמה מקבל ממשרד הביטחון.
ליה שמטוב: היום הוא משלם שמונה אחוזים.
צחי דוד: לדעתי זה מחוץ לחישוב.
צחי דוד: אני לא בטוח.
שרה צימרמן: נרדפי הנאצים, זה לא בחשבון.
ליה שמטוב: אתם מדברים על רנטה מגרמניה.
ליה שמטוב: רנטה מגרמניה, תשאירו בצד.
ליה שמטוב: היום אדם בודד מקבל פנסיה מרוסיה בסכום של אלף שקלים.
ליה שמטוב: אם מדובר בזוג, הם מקבלים אלפיים שקלים.
ליה שמטוב: מאלפיים השקלים לוקחים היום את שמונת האחוזים.
ליה שמטוב: זה 160 שקלים.
ליה שמטוב: 160 ועוד 300 ומשהו שקלים, אתה מגיע ל-400 שקלים.
צחי דוד: אנחנו מדברים על שמונה אחוזים מתוך קצבת הזקנה ואז זה לא עובר את ה-300-350 שקלים.
צחי דוד: זה לא מגיע ל-400 שקלים.
אורה דואק: וזה הרוב.
ליה שמטוב: בסדר, אבל כשאני צריכה לשלם ואני מקבלת את השובר ל-500 שקלים, ל-400 שקלים, למה זה לא בדיוק?
צחי דוד: גם בדיור הציבורי יש דיפרנציאליות בין אנשים מסוימים.
צחי דוד: את מדברת על קבוצה מאוד קטנה, ותיקה מאוד שמשלמת שבעים שקלים.
צחי דוד: הרוב בדיור הציבורי משלמים סכומים הרבה יותר נמוכים.
ליה שמטוב: מי שמתקיים מקצבת ביטוח לאומי?
צחי דוד: אני לא זוכר את כל הכללים של הדיור הציבורי כרגע.
ליה שמטוב: אלי, כמה משלמים היום שכר דירה מי שמקבל השלמת הכנסה?
אליעזר טולדנו: בממוצע שמונים-תשעים שקלים.
אליעזר טולדנו: ממוצע.
ליה שמטוב: ואם יש גינון, עוד 20-30 שקלים עבור הגינון.
אליעזר טולדנו: עוד 25 שקלים לגינון.
אליעזר טולדנו: את שוכחת שבדיור הציבורי שעושים לו תיקון בבית, מחייבים אותו ואחר כך גובים ממנו.
אליעזר טולדנו: כשעושים עבודה ברכוש המשותף, גם אם הוא נמצא שם, מחייבים גם אותו כי זה חוק הרכוש המשותף, חוק הבתים המשותפים, ועוד כהנה וכהנה.
אליעזר טולדנו: כאן למשל 100-101, שם ביקרנו יחד,או את ביקרת אחרי הפגישה אתי, על החשמל בבניין הם כבר לא משלמים והם לא ישלמו.
ליה שמטוב: אבל עדיין אין חשמל.
אליעזר טולדנו: למה?
אליעזר טולדנו: יש.
ליה שמטוב: ממתי?
אליעזר טולדנו: הנה, אני אראה לך תמונות.
אליעזר טולדנו: צילמתי.
אליעזר טולדנו: אתמול הייתי שם.
אליעזר טולדנו: התכוננתי לדיון.
אליעזר טולדנו: על השירותים עושים בגינון הם לא משלמים ולא ישלמו.
אליעזר טולדנו: על הבעיות התחזוקתיות שיש ויהיו, הם לא משלמים ולא ישלמו.
שמואל גרוסמן: מה עם הסל החברתי?
אליעזר טולדנו: על כל הסל החברתי שעכשיו סוף כל סוף איישנו ומתחילים לעבוד ובונים יחסי אמון, וייתנו להם את כל השירות, הם לא משלמים אגורה.
ליה שמטוב: מה כלול בסל חברתי אם מתקלקל משהו בדירה?
אליעזר טולדנו: 100 ו-101 נניח?
ליה שמטוב: הוסטל.
אליעזר טולדנו: אנחנו מתקנים, אנחנו משלמים והדייר רק אומר תודה.
אליעזר טולדנו: לא מחייבים אותו.
ליה שמטוב: זה לא בכל ההוסטלים.
אליעזר טולדנו: גולן 10, 100 ו-101.
ליה שמטוב: אני מצטערת, אבל תבקרו ביזרעאל, שם כל דבר קטן שנשבר בדירה, האנשים משלמים חמישים שקלים, מאה שקלים, ומחפשים מישהו שיבוא לתקן להם כי אב הבית עושה רק את הדברים הגלובאליים.
אורה דואק: לא כל דבר.
אורה דואק: יש הגדרות.
אליעזר טולדנו: כל ההחזקה השוטפת שכרגע מציינת חברת הכנסת ליה שמטוב, אתמול קיבלתי דוח מאם הבית, כל התיקונים – חשמל, צנרת, נזילות, צביעה, תיקוני טיח ועוד ועוד, רשימה כזו גדולה – אב הבית עושה את זה.
אליעזר טולדנו: הוא מתקן, יש לו חומרים מאתנו, כלים מאתנו, משכורת הוא מקבל מאתנו, ואומרים תודה רבה.
אליעזר טולדנו: לאט לאט זה הולך ועובר.
אליעזר טולדנו: אם מישהו יגיד לי לא, עכשיו אני נוסע אתו לנצרת.
אורה דואק: באופן שוטף מתקנים.
אליעזר טולדנו: צריך לבדוק לגבי יזרעאל.
ליה שמטוב: לא מתקנים.
ליה שמטוב: אני בדקתי את נצרת עילית.
שרה צימרמן: יש שם שלושה.
שרה צימרמן: במי מהם ראית שגובה על כל דבר כסף?
אליעזר טולדנו: היא אמרה.
אליעזר טולדנו: יזרעאל.
ליה שמטוב: ביזרעאל.
ליה שמטוב: תבדקו ביזרעאל.
שרה צימרמן: והחברה שם היא?
שרה צימרמן: מי מנהל את המקום?
אורה דואק: זאת עמותה.
ליה שמטוב: עמותה.
שרה צימרמן: צריך לבדוק.
ליה שמטוב: אני נתתי דוגמה אחת.
ליה שמטוב: אני לא יכולה לבדוק.
ליה שמטוב: אני לא יודעת כמה הוסטלים יש בכל המדינה ואיזה חברות מנהלות אותם.
שרה צימרמן: את רואה, זיפות הגג והחלפת דוד חשמל ושמש במידת הצורך.
שרה צימרמן: את זה החברה עושה.
אורה דואק: פיקוח כזה יש לנו, כמו שאין לנו על דברים אחרים.
אורה דואק: בכל משרד השיכון אין פיקוח כמו שיש כאן.
אורה דואק: לא צף לנו אף פעם דבר כזה.
ליה שמטוב: לא צף, אז לא צף גם שאת אומרת שעכשיו חשבנו לתרגם לרוסית.
ליה שמטוב: את יודעת כמה מכתבים כבר קיבלתם?
ליה שמטוב: את יודעת כמה פניות היו?
ליה שמטוב: את יודעת כמה דיירים פונים לאם הבית ולאב הבית, לעמידר ולעמיגור ולכולם ואומרים שהם לא מבינים?
ליה שמטוב: הם אומרים שהם רוצים לדעת.
ליה שמטוב: אומרים להם שהם לא צריכים לדעת שום דבר, טוב שאתם גרים כאן ושיש לכם את המקום לגור בו.
ליה שמטוב: כך עונים להם.
ליה שמטוב: שרה, במכתב שכתבת לי נאמר ש"כיום מתקיימות פעילויות חברתיות שוטפות כמו הרצאות, טיולים, חוגים, מסיבות במועדון קרן אור".
ליה שמטוב: על ידי מי?
ליה שמטוב: מי עושה את זה?
ליה שמטוב: בשביל זה צריך לשלם כסף כשעמידר לא עשתה את זה?
שרה צימרמן: אני עניתי שיש כל מיני פעולות חברתיות.
אליעזר טולדנו: בקרן אור ב-100 ו-101?
אליעזר טולדנו: יש כרגע עמותה שאנחנו התקשרנו אתה ומנכ"לית העמותה ישבה אצלי ואני אצלה.
אליעזר טולדנו: התקשרנו עם העמותה בחוזה פנימי והיא מפעילה את כל הנושא החברתי.
אליעזר טולדנו: כי אנחנו עכשיו איישנו את הצוות.
אליעזר טולדנו: איישנו אם בית שנמצאת שם במשך 24 שעות והיא זמינה לדיירים והיא נותנת מענה לדיירים.
אליעזר טולדנו: איישנו מט"זית, איישנו אב בית שהוא איש אחזקה, איישנו עובדת סוציאלית, איישנו מנקה שמנקה את כל הכניסות כפי ששאלתם בדיון הקודם ועושה זאת לעילא ולעילא, והעסק מתחיל לעבוד.
אליעזר טולדנו: אני מאמין שעד סוף השנה יהיה אמון בין הצוות הזה לבין הדיירים וזה יעבוד כמו בגולן 10.
אליעזר טולדנו: אני התחייבתי אצלי במשרד לגברתי שכרגע היא היושבת ראש ש-100 ו-101 יהיה ברמה של גולן 10.
אליעזר טולדנו: זה משהו שהחטיבה מנהלת.
אליעזר טולדנו: זה ייקח זמן אבל זה יהיה.
אליעזר טולדנו: כל הנושא החברתי, טיולים ופעילות חברתית, כרגע נעשה במועדון הקיים של העמותה.
אליעזר טולדנו: אם בעתיד יהיה גם מועדון פנימי שלנו, זה יהיה בונוס נוסף.