GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שגית אפיק: אני חושבת שזה תקדים שיש קביעה כזאת בחקיקה לגבי המגזר הפרטי והתקדים הזה עדיין מצוי בחקיקה על אף שהוא לא הופעל מעולם.
שגית אפיק: לכאורה שר האוצר יכול היה בצו לדחות את הביצוע והביצוע גם לא נעשה אף פעם כפי שבאמת נכתב במכתב של חזקיה ישראל ליושב ראש הוועדה, אבל נדמה לי שהדחייה האחרונה שאני לפחות ראיתי בצו היא עד מאי 2010.
שגית אפיק: המשמעות היא שכל עוד הוועדה לא מבטלת, כמו שהיא ביקשה, את הסעיף הזה בחוק ההתייעלות, לכאורה המעבידים במגזר הפרטי עוברים על החוק.
שגית אפיק: לי זה נראה מצב מוזר ותמוה ואני לא יודעת למה הממשלה עומדת על זה.
שגית אפיק: אני חושבת שזה גם תקדים לא נכון להשאיר סעיף כזה בחקיקה, סעיף שאף אחד לא מבצע אותו.
תמים עבד-אלחלים: ברמת העיקרון, משרד האוצר מוכן לבחון את הנושא, את כל הנושא.
משה גפני: בחינות עושים באוניברסיטה.
משה גפני: הבחינות של האוצר לא מעניינות אותי.
משה גפני: שלא תהיה אי הבנה, אני לא אפר את המילה שלי אפילו לא במילימטר.
משה גפני: אפילו שאף אחד לא עשה לנו טובה, זאת הצעת חוק של ועדת הכספים וההצעה היא הצעה נכונה.
משה גפני: אני דיברתי עם ערן פולק, עם סגן הממונה על התקציבים, ואמרתי לו שאנחנו ניצמד, לפחות בחלק הזה, לנוסח של החלטת הממשלה.
משה גפני: אנחנו חולקים מכל וכל על כל מה שהממשלה אמרה כאן, אבל לא אפר את מילתי.
משה גפני: בישיבה הקודמת ביקשנו מהיועצת המשפטית של הוועדה להניח את החלק השני של הצעת החוק מחדש.
משה גפני: אני אפילו לא פיצלתי את זה והרי הייתי יכול לפצל ולהעביר את זה מיד לקריאה ראשונה.
משה גפני: לא רציתי שיהיה חשש קל שבקלים שהפרתי את הסיכום עם משרד האוצר בעניין הזה.
משה גפני: זה מה שיבוא ואתם עדיין רשאים – אנחנו לא צריכים אפילו להצביע על זה – לפני שמניחים את זה על שולחן הכנסת, מה שעתיד לקרות בשעות הקרובות, לשנות את עמדתכם ולא צריך לחזור לוועדה כי הוועדה הסמיכה אתכם לנסח את זה באופן הזה.
משה גפני: זה נשמע מוזר מאוד.
משה גפני: אני רוצה לומר לחברי הוועדה - ולא לכם - למה ההתעקשות שלהם.
משה גפני: אני שברתי את הראש וחשבתי למה הם מתעקשים.
משה גפני: הרי אין חוק יותר, החוק הוא רק לשנתיים, ומכאן ואילך, מה החשש?
משה גפני: החשש הוא שמא הממשלה רוצה ב-2013-2014 להביא עוד הפעם חוק כזה.
משה גפני: היא צריכה בכל סיטואציה לחזור לכנסת לשלושת הקריאות כי אין יותר חוק.
משה גפני: אם כן, למה לא לעשות את הדבר המתחייב מבחינה משפטית?
משה גפני: לבטל את החוק מכאן ולהבא ולכתוב ברחל בתך הקטנה שמכאן ולהבא החוק בטל, עם התנאים שאנחנו קבענו.
משה גפני: למה הם מתעקשים?
משה גפני: אני אגיד לכם למה הם מתעקשים וזה על אחריותי בלבד.
משה גפני: לאנשי משרד האוצר יש ראייה לטווח ארוך.
נחמן שי: לשם שינוי.
משה גפני: אותם הכנסת לא מעניינת, כי בכנסת קורה אחת משתיים: זה יורה רותחת, יגיע לכאן החוק הזה, חברי הכנסת יהיו חזקים – זה לא יעבור, חברי הכנסת יהיו יותר חלשים – זה כן יעבור, אבל זה לא מפריע להם כי לזה ידאגו הפוליטיקאים, יפעילו את הנהלת הקואליציה, יפעילו את ראש הממשלה, את שר האוצר, מה שיהיה, יהיה.
משה גפני: מה שחשוב להם זה לעבור את הממשלה.
משה גפני: אני אתן לכם דוגמה למה שהם עושים בממשלה.
משה גפני: קחו את ההחלטה על סולם השקילות.
משה גפני: יש החלטה בממשלה, דיברנו על זה, שרוצים לעודד נשים לצאת לעבודה ולכן הולכים על פי סולם השקילות הישראלי.
משה גפני: הלכתי לבדוק – ואנחנו הולכים לקיים על זה דיון נוסף – את סולם השקילות הישראלי ומתברר שסולם השקילות הישראלי הוא כדלהלן: האבא, זאת אומרת הבעל, נחשב 1.25, יותר מנפש אחת.
משה גפני: כי הוא קונה את הדירה.
משה גפני: האישה לא נחשבת נפש שלמה אלא רק 0.75 והיא לא שווה נפש שלמה.
משה גפני: הבעל והאישה יחד שווים שניים.
שלי יחימוביץ': זה הרבה ה-0.75.
משה גפני: זה מחקר או סקר של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה משנת 1968.
משה גפני: מאז 1968 הערך שלה ירד.
משה גפני: על כל פנים, הבעל והאישה יחד שווים שניים.
משה גפני: למה האישה שווה 0.75?
משה גפני: כי בכל אופן גם קונים מקרר כשמתחתנים, אז הם שווים ביחד שניים.
משה גפני: כשנולד הילד הראשון, הילד לא שווה נפש שלמה אלא רק 0.65.
משה גפני: מכיוון שדירה יש, רהיטים יש, מקרר יש, תנור יש וקונים רק מיטה.
משה גפני: אם כן, הוא שווה 0.65.
משה גפני: הילד השני שווה פחות מכיוון שמיטה כבר יש וקונים עכשיו רק חיתולים.
נחמן שי: אפשר להשתמש שימוש חוזר.
משה גפני: אז, ב-1968, היה אפשר להשתמש שימוש חוזר אבל היום כבר לא משתמשים.
משה גפני: זה סולם השקילות הישראלי.
משה גפני: החליטה ממשלת ישראל, וזאת החלטה שתקפה וקיימת, ואף אחד מהשרים לא יודע על מה מדובר.
משה גפני: זאת אומרת שאם הולכים לסבסד במעון את האישה שיוצאת לעבוד ויש לה ילד אחד, על פי החלטת הממשלה מסובסדת פחות כי עד היום הסבסוד הוא לפי מספר הילדים, ואם יש ילד אחד, הוא שווה ילד אחד.
משה גפני: על פי החלטת הממשלה הוא שווה רק 0.65.
משה גפני: ביום מן הימים – היום הם לא עושים את זה והם לא מבצעים את זה כי הם יודעים שיהיו צעקות גדולות – נתעורר בוקר אחד, או חברי הכנסת שיבואו אחרינו, ויאמרו שיש החלטת ממשלה שילד לא שווה נפש שלמה.
משה גפני: איך הם העבירו את זה אנשי משרד האוצר?
משה גפני: בתחכום רב.
משה גפני: אם את היית שרה בממשלה והיית מקבלת החלטה שצריך לעודד נשים לצאת לעבודה, כך כתוב בהחלטת הממשלה, ולכן הולכים על פי סולם השקילות הישראלית, כחול-לבן, לא היית מצביעה בעד?
משה גפני: כולם הצביעו בעד.
פניה קירשנבאום: אני בוגרת של ועדת הכספים.
פניה קירשנבאום: כשאני אהיה שרה, אני כבר אדע מה להצביע.
נחמן שי: וגם תצביעי בעד.
משה גפני: על פי החלטת הממשלה מסבסדים פחות ולכן גם משרד התעשייה מחזיר כסף לאוצר בסבסוד המעונות.
משה גפני: הם הולכים עכשיו רק על הילד השלישי אבל החלטת הממשלה היא על הילד הראשון.
משה גפני: כך העבירו את זה בממשלה.
משה גפני: עכשיו הם עושים דבר מאוד פשוט.
משה גפני: אנחנו מציעים לבטל את החוק שזה הדבר הכי פשוט.
משה גפני: הרי משפטית זה צריך להיות כך כי אחרת יש בספר החוקים כתם.
משה גפני: הם אומרים, לא.
משה גפני: נשאיר את זה, נעשה הוראת שעה, ביום מן הימים כשנבוא לממשלה ונבקש לעשות את זה פעם נוספת, תבוא הצעה כזאת ותאמר שהצעת חוק של דמי ההבראה בנוסחה הקודם, להאריך את המועד שלה.
משה גפני: זה מה שיהיה בהחלטת הממשלה.
משה גפני: אני בוגר אגף התקציבים באוצר – עסקתי שם בחלוקת תה – אני יודע בדיוק איך הם עובדים ואני אומר לכם שזה מה שיהיה בהחלטת הממשלה.
משה גפני: אם יבוטל החוק וירצו לעשות את זה פעם נוספת, יצטרכו לבוא לממשלה עם כל התוכנית ואז יבואו השרים וישאלו למה, למה להוריד דמי הבראה מהעובדים.
משה גפני: הם לא יבואו עם זה אלא הם יאמרו לא דמי הבראה ולא כלום, לא מורידים מהעובדים שום דבר, רק את החוק הזה שנחקק ב-2009 - מאריכים את תוקפו לעוד שנתיים או לעוד ארבעה חודשים.
משה גפני: אז יורידו דמי הבראה מהעובדים.
משה גפני: כשיראיינו שר בתקשורת וישאלו אותו למה הוא הצביע, הוא יגיד שהוא לא הצביע אלא רק האריך את המועד.
משה גפני: לזה הם מתכוונים.
משה גפני: את זה אני אומר לחברי הכנסת.
משה גפני: אין לי ספק שזאת הכוונה כי הם אנשים חכמים והם לא מתעקשים סתם על ניסוח משפטי והולכים לריב עם יושב ראש ועדת הכספים על זה.
משה גפני: אין לי שום הסבר אחר, מכיוון שבתוצאה המעשית אין הבדל.
משה גפני: עכשיו אני רוצה להגיד לממשלה על כל שלוחותיה, מראש הממשלה, שר האוצר, הפקידות, כולם.
משה גפני: לקחו מהעובדים כסף גזול.
משה גפני: גזול.
משה גפני: גזלו מהעובדים 600 מיליון שקלים.
משה גפני: שיקרו ורימו את ועדת הכספים.
משה גפני: אמרו שהכסף הזה הולך להקמת קרן לסיוע לעסקים במצוקה ואנחנו ברוב תמימותנו קנינו את הלוקש הזה ואישרנו.
מרינה סולודקין: לא, אני לא קניתי.
משה גפני: אני קניתי.
משה גפני: אמרה לי עובדת בכירה כאן בכנסת, כשהלכתי לבקש שחרור מחובת הנחה, שאם עושים את הקרן של הסיוע לעסקים במצוקה, היא תורמת את החלק שלה, והיא אמרה את זה בכנות ואני חושב שהרבה היו אומרים את זה וגם אמרו את זה אז.
משה גפני: לקחו את הכסף הזה, גזלו אותו, לא הקימו קרן לסיוע לעסקים במצוקה.
מגלי והבה: מי אלה?
מגלי והבה: מי מהממשלה כאן שאתה מדבר אליו?
מגלי והבה: אתה מדבר אלינו.
משה גפני: אני מדבר לעצמי.
משה גפני: אתה רוצה שאני לא אדבר?
מגלי והבה: אתה אפילו לא מעדכן את ליצמן במה שאתה אומר והממשלה לא תשמע מה שאתה אומר עכשיו.
מגלי והבה: למה לא לזמן את שר האוצר לוועדה המכובדת הזאת ולהגיד לו, לאיים עליו ולא לאשר לו כל תקציב שיגיע לכאן?
מגלי והבה: לצערי הרב אנחנו חוזרים ומדברים לעצמנו.
משה גפני: אבל אם אתה תעשה לי את זה עוד פעם, אני פשוט אתבייש ואני לא אומר את מה שאני אומר.
משה גפני: אתה רוצה שאני לא אומר את מה שאני אומר?
מגלי והבה: אני רוצה לחזק אותך.
מגלי והבה: אתה מעלה כאן בעיה שאנחנו יודעים אותה.
מגלי והבה: תביא לכאן את שר האוצר.
משה גפני: שר האוצר מגיע לכאן יותר מכל שרי האוצר בכל הוועדות לדורותיהם.
מגלי והבה: מדובר בסכום של 600 מיליון שקלים שהוא סכום גדול.
משה גפני: אתה רוצה שאני לא אומר את הדברים?
שלי יחימוביץ': גפני, איפה הכסף הזה?
משה גפני: קודם היא אמרה.
משה גפני: זה הלך לתקציב המדינה.
משה גפני: קנו עם זה F-35 אבל בינתיים האמריקאים לא מוכרים אותו.
מגלי והבה: נהיה יותר ענייניים.
מגלי והבה: תביא את הממשלה לכאן.
שלי יחימוביץ': זה הלך להכנסות או להוצאות?
משה גפני: להוצאות של המדינה.
משה גפני: לכל ההוצאות של המדינה.
מגלי והבה: לא הערתי לך אישית אלא הערתי לכל חברי הקואליציה.
מגלי והבה: אנחנו יודעים לבכות, אבל צריך להביא לכאן את השרים הנוגעים בדבר.
משה גפני: על כל פנים, הכסף הזה הוא כסף גזול והוא כסף שנלקח מהעובדים.
משה גפני: זאת זכות מוקנית לעובדים.
משה גפני: דמי הבראה הם זכות מוקנית לעובדים.
משה גפני: המגזר הפרטי לא יגבה יותר את יום החופש.
משה גפני: אם הוא לא גבה אותו בזמן המצוקה הכלכלית הקשה שכולם נרתמו לעניין, הוא ודאי לא יעשה את זה היום כשיש עודף תקציבי ויש מעבר לכל צפי, גם בצמיחה וגם בהכנסות.
משה גפני: אני התחייבתי שאני אעביר את זה כי אני מכיר את הממשלה הזאת ויודע שאם לא הייתי מתחייב על זה, גם את דמי ההבראה של 2010 הם לא היו מחזירים.
משה גפני: אם כן, קודם כל, בואו נציל את מה שיש.
משה גפני: חצי מדמי ההבראה יוחזרו לאלה שכן גבו מהם.
משה גפני: אני רוצה להעביר את זה היום במליאה.
משה גפני: אני לא אשנה ממילתי.
משה גפני: גם במליאת הכנסת אני אומר שהממשלה היא גנבה והיא גנבה מהעובדים 600 מיליון שקלים.
משה גפני: דבר אחד לא התחייבתי – לא התחייבתי לא לדבר.
משה גפני: על זה לא היה סיכום.
משה גפני: היה סיכום שאני אקבל את הנוסח של הממשלה וקיבלתי.
משה גפני: הממשלה הזאת היא גנבה.
אחמד טיבי: כאשר אתה אומר שהממשלה היא גנבה, האם השרים שהם חברי הממשלה, כולם גנבים?
משה גפני: לא, הם לא יודעים.
משה גפני: אני במקום הממשלה הייתי מגיע לכאן לוועדה בשבוע שעבר בראש מורכן והייתי אומר שקרן סיוע לעסקים במצוקה לא הוקמה, הכסף נגבה, אז בואו נלך על הנוסח שהוועדה מציעה, וזה היה עובר בשקט והדיון הזה לא היה מתקיים.
משה גפני: זה היה מגיע למליאת הכנסת ולא הייתי מדבר מילה והכל בסדר.
משה גפני: אתם רוצים להתעמת, תתעמתו.
משה גפני: נראה למי יש פה יותר גדול.
שגית אפיק: נסכם.
שגית אפיק: זה נשאר בנוסח הממשלתי.
שגית אפיק: הסיכומים של הוועדה לעניין החזר בתוספת מדד ולעניין החזר עד ארבעה חודשים ולא מעבר לזה.
יעל מבורך: סעיף (ג).
משה גפני: יש עוד בקשות של האוצר, עליהן אין לי סיכומים.
עמרם קלעג'י: ביום שנכנסתי ביקשתי סיעתא דשמיא ואני מקווה שתהיה לי כי הסיפור הוא באמת לא סיפור פשוט.