GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דורון יהודה: כי שם יש פטור.
דורון יהודה: אבל היות ואנחנו הולכים לבית ולא תופסים מיטות בבתי חולים, אלא תופסים את המיטות בבית ועושים את אותם דברים שהיו צריכים לעשות איתנו בבתי חולים ובקופת חולים, במקומות הציבוריים ששם לא משלמים, ואתם לא לוקחים את זה בחשבון.
דורון יהודה: אתם לא לוקחים בחשבון.
דורון יהודה: ועכשיו אני בא להגיד משהו שהוא מאד חשוב.
דורון יהודה: הנושא של מים אצלנו הוא משתנה מקבוצה לקבוצה.
דורון יהודה: כאשר אני מדבר על נכים שיש להם בעיות מוטוריות ובעיות בכלל, אז אני מחלק אותם לשניים.
דורון יהודה: יש נכים שהם צורכי מים ואני הייתי אומר שצריך לתת להם לפחות כמו שהיה בבצורת, 20 קוב, כי זה צורך, זה לא עניין שאם אתה רוצה או שהוא מבזבז.
דורון יהודה: הוא צריך את זה.
דורון יהודה: מה קורה היום לאותם נכים?
דורון יהודה: הם היום לא משלמים לתאגיד.
דורון יהודה: ומה עושה התאגיד?
דורון יהודה: שולח עיקולים ועושה להם צרות ויש מערבולת של נכים שפונים אלינו, ואנחנו לא יודעים מה לעשות עם זה.
דורון יהודה: וישבתי עם אורי ועם כל הצוות, ודיברנו והעלינו את הנקודות, והובטח לנו שתהיה התייחסות לנושא שלנו, ושום דבר לא קרה.
דורון יהודה: ואני מדבר אתכם על חובות של נכים שמגיעים היום למאות שקלים.
דורון יהודה: ויש תלונות שהגיעו גם אליכם, חברי הכנסת בנושא.
דורון יהודה: אלפי שקלים.
דורון יהודה: ואני אומר, לא יכול להיות מצב שמישהו לא ישמע את הצעקה שלנו ויבין שאצלנו המים זה חלק מצורך בריאות, כמו בבתי חולים שאני הייתי צריך.
דורון יהודה: עכשיו, אני רוצה לחלק את זה לשתי קבוצות.
דורון יהודה: קבוצה אחת, יש לנו קבוצה מעבר, מהאחוזים הנמוכים עד ל-100, הם צורכים בערך 20 קוב.
דורון יהודה: זה מה שאנחנו מבקשים לתת.
דורון יהודה: לנכים שדרגת נכותם, שימו לב מה אני אומר – 175%, יש קבוצה כזאת, שהיא צריכה הרבה יותר מים, הייתי מבקש להוציא אותם מהמסגרת.
דורון יהודה: לא להכיל עליהם קנסות או טבלה כזאת או אחרת.
דורון יהודה: כי הצורך שלהם במים משתנה מאחד לשני.
שלמה נקווה: ואין שם מאות אלפים.
דורון יהודה: וזאת קבוצה מאד קטנה, אבל צריך לתת לה תשובה.
דורון יהודה: אי אפשר להשאיר.
דורון יהודה: אתם ראיתם אותם בכנס לפני שבוע במליאה.
דורון יהודה: נכים מונשמים, נכים עם צינורות, נכים שעושים צרכים, נכים שעושים את כל הדברים שלא נעים להגיד לכם אותם פה.
דורון יהודה: אז מישהו לא חושב על הדברים האלה?
דורון יהודה: מישהו חושב שמים זה לא צורך?
דורון יהודה: זה חלק מהחיים של אותם אנשים וצריך לתת להם את זה.
משה גפני: אבנר, בבקשה.
משה גפני: מי נמצא פה ממשרד האוצר?
משה גפני: אני כבר נותן לחברי הכנסת.
שמעון יאיר: סליחה, רק שאלה הרב גפני, הדלק בנפרד?
משה גפני: לא, לא, לא, יחד.
שמעון יאיר: יחד?
שמעון יאיר: אז גם על הדלק אנחנו רוצים לדבר.
יהודה דורון: אז אם ככה אני רוצה להמשיך.
משה גפני: תן לחברים, בסדר.
יהודה דורון: לא, הם מסכימים שאני אמשיך.
יהודה דורון: מ-1999 הסולר והדלק היו נמוכים מאד, בייחוד בסולר.
קריאה: לא, סליחה, לא סולר.
קריאה: דלק.
יהודה דורון: אני אמרתי דלק.
משה גפני: בסדר, דלק.
יהודה דורון: דלק וסולר.
יהודה דורון: הדלק והסולר היו מאד נמוכים, העלו את הנכים והייתה לנו טבלה.
יהודה דורון: הטבלה אומרת בביטוח לאומי, שיש לנו אחזקת רכב על הנושא של הדלק.
יהודה דורון: אני מתכוון על מרכיב הדלק בלבד זה .
יהודה דורון: מה קרה לאחרונה?
יהודה דורון: עם כל עליות הדלק, הגענו היום למצב שנכה, במקום לנסוע , יכול לנסוע עם אותו מרכיב רק .
יהודה דורון: ישבנו ודיברו עם הביטוח הלאומי, אמרנו איך זה יכול להיות, זה בניגוד להסכם.
יהודה דורון: עכשיו, מה קרה?
יהודה דורון: לא מעלים את הסולר, לא מעלים את הדלק, את הבנזין ונוצר מצב שנכים לא יכולים לתפקד, לא לנסוע, לא לעשות.
יהודה דורון: מה שקורה זה מצב שלא יכול להיות.
יהודה דורון: אני אתן לכם דוגמא רק להבין.
יהודה דורון: הסולר היה פחות מ-1 שקל, נתנו לנו את המכוניות הגדולות האלה.
יהודה דורון: יכולנו למלא אולי שבעה, שמונה טנקי דלק, היום אנחנו ממלאים טנק אחד.
יהודה דורון: זאת אומרת, מישהו רוצה שאני היום אסע עם האוטו שלי, ואני אסע איתו עם טנק דלק אחד ואני אעצור את האוטו ואני אשים אותו בבית.
יהודה דורון: ואחר כך מה באים וטוענים במערכת?
יהודה דורון: הנכים בכלל לא נוסעים.
יהודה דורון: איך הוא ייסע – אם אתה לא נותן לו את הכלים לנסוע?
יהודה דורון: אתה לא נותן לו את הכלים.
יהודה דורון: זאת אומרת, חייב להיות עדכון.
משה גפני: מה עונים לכם בביטוח הלאומי?
יהודה דורון: בביטוח הלאומי אנחנו יושבים והם מנסים למרוח ולהגיד לנו אתם צודקים, לא, אנחנו הולכים לפי 400.
יהודה דורון: למרות שבהסכם מדובר על 1,200 אנחנו דורשים שהועדה תעשה את הכל על מנת להחזיר את הקילומטרז' ל-1,200, כפי שמופיע בהסכם.
משה גפני: אם אפשר אבנר ממש בקצרה.
אבנר עורקבי: אני רק רוצה להגיד לך שמבחינת הדלק קיצצו לנו ברגליים בצורה יוצאת מגדר הרגיל.
אבנר עורקבי: יש הרבה נכים שמוותרים על טיפולים רפואיים כתוצאה מזה.
אבנר עורקבי: בן אדם צריך להחליט – אם אני הולך לטיפול רפואי או הולך לפה.
אבנר עורקבי: ואפילו היום, אני אפילו חושב, רמת הנסיעות שלי התחילה לרדת באופן דרסטי, כי אני צריך לחשוב איך אני הולך להוציא את הדלק, לאן אני מוציא את הדלק?
אבנר עורקבי: אני אפילו בעצמי התחלתי להוריד לעצמי בנסיעות.
משה גפני: אם אפשר משפט.
ישי קייזר: כן, ישי קייזר ממשרד הרווחה.
ישי קייזר: אני רק רוצה לומר---
משה גפני: זה לא אתה.
משה בר: שמי משה בר ואני רוצה כמה דברים.
משה בר: דבר ראשון הבאתי פה מסמכים שכל חודשיים מכפילים לנו את הסכום של המים.
משה בר: יש לי פה מסמכים שתראו.
משה בר: יש לי פה גם קלטת של כלבוטק של שתי הסדרות, שכל אחד מכם יכול לראות את זה ולראות את הרמאות שהולכת בתאגידי המים.
משה גפני: אני צריך את הטלוויזיה בשביל לדעת את זה?
משה בר: את הרמאות שהולכת בתאגידי המים, יש את מכון התקנים וכל הדברים.
משה בר: את כל הדברים שנעשים, ולמה אנחנו צריכים?
משה בר: אומרים לי קודם כל תשלם ואחר כך נתחשבן איתך.
משה בר: בשביל לשלם אני צריך לקבל רישיון מכם ללכת ולגנוב, שאני אוכל לשלם.
משה בר: בצורה רגילה אף אחד מאיתנו לא יכול לעמוד בתשלומים האלה.
משה בר: ואם לא, אנחנו נהפכים להיות גם לעבריינים אם אנחנו לא משלמים.
משה בר: אחד מהדברים צריך להגיע לפתרון.
משה בר: זה בנושא המים.
משה בר: עכשיו, בנושא הדלק שבו דיברו, אני העליתי את זה בוועדה הקודמת, וביקשת ואני ממש מודה לך שזה נעשה כה מהר הנושא הזה.
משה בר: הם פשוט מאד עושים איתנו ממש אפליות.
משה בר: למשאיות נותנים, למפעלים נותנים, לכולם.
משה בר: לנכים – אנחנו לא קיימים בכלל.
משה גפני: מה איכפת להם מהנכים?
שלמה נקווה: אדוני יושב הראש, לפני שאתה מעביר את רשות הדיבור למישהו אחר, אני רוצה להגיד לך – כיושב ראש ארגון של עשרות אלפי נכים, אם לא יתייחסו לנושא המים, לנכים בנושא המים, אני אורה להם לא לשלם את החוב למים ואנחנו יוצאים למרד מול מדינת ישראל.
שלמה נקווה: זה החיים שלנו, זה לא האקסטרות ולא המותרות.
שלמה נקווה: זה החיים שלנו.
שלמה נקווה: והנה, אני הודעתי את זה פה.
משה גפני: מאה אחוז, טוב, תודה.
קובי כהן: קובי כהן, יו"ר ארגון הפעולה של הנכים.
קובי כהן: אדוני יושב הראש, אתה התייחסת למשק הכספי הסגור של נושא המים, והנה אני שומע מהאנשים כאן שדיברו על הנושא של התאגידים, יש את הנושא של המע"מ.
קובי כהן: אנחנו בעצם משלמים כספים מתוך החשבונות שלנו, ומוציאים אותם כתשלומי מע"מ.
קובי כהן: האם הכספים האלה חוזרים לתוך המשק הסגור של המים?
מירי רגב: ברור שלא.
משה גפני: מאה אחוז, תודה.
משה גפני: משרד הרווחה, כן.
ישי קייזר: ישי קייזר ממשרד הרווחה.
ישי קייזר: אני רק רוצה להביא שני נתונים שסך הכל ציבור הנכים ההכנסה שלו מעבודה היא יותר נמוכה מהממוצע בצורה משמעותית משאר הציבור.
שמעון יאיר: אם יש עבודה בכלל.
ישי קייזר: יש הרבה יותר אנשים שהם מובטלים, אחוז האבטלה הוא הרבה יותר גבוה, וההוצאות, לפחות בסעיף הרפואי, הן יותר גבוהות מהממוצע.
משה גפני: מה אתה רוצה להגיד בזה?
ישי קייזר: אני רוצה להגיד שאנחנו, משרד הרווחה מבקש גם כן את הנושא הזה של ההתחשבות בציבור הנכים, כי באמת זה ציבור שמבחינה כלכלית הוא הכי חלש.
משה גפני: הבנתי, תודה רבה.
משה גפני: השלטון המקומי, נשרי.
יוסי נשרי: טוב, ברשותך אדוני יושב הראש, אני ---
משה גפני: אחרי זה חברי הכנסת.
מגלי והבה: לא, אולי תעשה משהו הפוך, שהם ינהלו את הישיבה ואנחנו נבוא אחר כך.
משה גפני: אתה לא רוצה לשמוע אותם?
מגלי והבה: לא, אני רוצה לשמוע אותם.
מגלי והבה: אנחנו שמענו את המומחים.
מגלי והבה: אין לנו ויכוח עם כל החברים שנמצאים פה.
מגלי והבה: הויכוח שלנו הוא עם אותם אנשים שהיו פה לפני העלאת מחירי המים, אחרי העלאת מחירי המים, וכל מה שעשו ומס הבצורת, וכל הנושאים האלה ועכשיו אנחנו נצטרך לרוץ למליאה ב-11:00, לא נספיק להגיד להם את הדברים, ואז חברי הכנסת הם אלא שצריכים להשפיע.
מגלי והבה: אבל אני לא מתפלא, דרך אגב.
מגלי והבה: הרי ועדות הכנסות מוכיחות כל יום, עוד יום שעובר, שאנחנו רק עוד מטלה.
מגלי והבה: אנחנו לא מצליחים לעשות כלום, זה הכל.
משה גפני: בבקשה, מר נשרי.
יוסי נשרי: טוב, ברשותך אדוני יושב הראש, יצא לי לא פעם לשבת פה בוועדת הזאת וגם בוועדות אחרות ולדבר על הנושא של מחירי המים ותאגידי המים.
יוסי נשרי: כפי שאתה יודע, ראש הממשלה לפני מספר חודשים הנחה את משרד האוצר ואת אודי ניסן שיושב בראשו עם וועדה עם השלטון המקומי.
יוסי נשרי: הועדה הזאת עוד לא סיימה את עבודתה.
יוסי נשרי: יש איזה שהם עקרונות שאנחנו רוצים לקדם אותם בנושא של התאגידים, אבל בנושא של המים, הנושא חזר לשולחנו של ראש הממשלה.
יוסי נשרי: ראש הממשלה הנחה את , מנכ"לו לטפל בנושא הזה.
יוסי נשרי: הייתה פגישה אצלו בלשכה עם רשות המים, עם השלטון המקומי.
יוסי נשרי: המנכ"ל הנחה את אלעד ואת אמנון נוייבך---
משה גפני: בסדר, לא חשוב, נו.
יוסי נשרי: לא, זה חשוב, כי ועדה אחת שכחת.
יוסי נשרי: הוועדה הזאת של המנכ"ל הייתה צריכה להתכנס בחזרה ולקבוע מה יהיו מחירי המים לצרכן בסופו של יום.
משה גפני: כן, אני יודע, נו.
יוסי נשרי: אבל, איפה הצעקה שלנו?
יוסי נשרי: ישבת פה לפני כולנו והחלטתם אתם – תחזירו את זה לכנסת לנהל את תעריפי מחירי המים.
יוסי נשרי: עד שלא תעשה את זה לא יקרה כלום במדינה.
יוסי נשרי: ויש חשיבות גדולה לנושא.
יוסי נשרי: עכשיו ברשותך אני רוצה להתייחס למה שאמר פרופסור שני, ושמעתי אותו בקשב רב ולא רק פה.
משה גפני: אבל אין לך הרבה זמן.
יוסי נשרי: 20 שניות.
יוסי נשרי: הוא אמר בצורה חד משמעית, אפשר להשקות גינות, אז קודם כל הוא יקיר של הירוקים, כי אפשר להשקות את הגינות בחזרה.
יוסי נשרי: דבר נוסף הוא אמר – אין צורך להעלות לתעריף השלישי, לפעימה השלישית אין צורך להעלות אותה.
יוסי נשרי: זאת אומרת שמחיר המים לא צריך לעלות לפעימה השלישית, יש צורך להעלות מ-2.5 לפחות ל-4.5 קוב, ואם לא תחזיר את זה לשולחן הזה ותקבל החלטה אמיצה למרות שהממשלה מתנגדת, לא יהיה כלום ואנחנו נחזור לפה, ונשמע את הנכים ונשמע את המסכנים ונשמע את כולם.
מירי רגב: ונבזבז את הזמן.
משה גפני: מירי, מירי.
יוסי נשרי: דבר אחרון, ילד ששותה היום, למרות כל המחירים שהם עשו פה, ילד ששותה כוס מים בבית, זה יותר זול מאשר הוא בא לבית הספר.
יוסי נשרי: זה נראה לך הגיוני?
מגלי והבה: אתה יכול להגיד את הרשימה, אדוני?
משה גפני: כן, אחריו אתה ואחריך חמד עמאר, והאחרונה מבין אלה שנרשמו – מרינה סולודקין.
משה גפני: ולאחר מכן אני רוצה לדעת ממשרד האוצר, מה ההתייחסות לגבי תעריפי המים והנכים על המים והדלק.
משה גפני: איפה הגברת?
משה גפני: אחרי זה תשבי ליד השולחן.
משה גפני: את רכזת מים?
עדי חכמון: אני רפרנטית.
יהודה דורון: יש רפרנט למים, אבל איפה הרפרנט לדלק?
משה גפני: הכל יהיה בסדר, תאמינו לי.
שמעון יאיר: הבטחת החלטה, הרב גפני.
יצחק וקנין: אתה יודע מתי הייתי אומר שהדיון הוא רציני?
יצחק וקנין: אני אומר את זה לרשות המים.
יצחק וקנין: אני זוכר כשחוקקנו את החוק הזה בועדת הכלכלה, אני הייתי המתנגד היחידי לחוק.
יצחק וקנין: כרגיל, יש לי איזה אינטואיציה מה הולך להיות.
יצחק וקנין: וראשי השלטון המקומי ישנו על הקו, אני לא רוצה להגיד איפה הם ישנו.
יצחק וקנין: הם לא הבינו מה הולך לקרות פה.
יצחק וקנין: זה היה בועדת הכלכלה, אני זוכר מה שאמרתי גם אז.
יצחק וקנין: עכשיו, אני אגיד לכם משהו, אני מבקש שהם יביאו לנו את התעריף פה כמו שהם עשו לנו מצגת, ואתם תראו פה איך הרשות פועלת.
יצחק וקנין: אם הם יציגו לפניכם מצגת, מה זה אומר מעל מספר הקובים, אתם תראו שהם כבר בנו את התחשיב שלהם בצורה כזאת.
יצחק וקנין: הם יודעים בדיוק מה הצריכה הממוצעת, כמה אנשים צורכים, הכל.
יצחק וקנין: זאת אומרת הם יודעים מה הם הולכים להכניס כסף לתוך התעריף החדש שלהם.
יצחק וקנין: אין שום, זה נראה אולי איזה דבר תמים, אנחנו מורידים תעריף, מגדילים תעריף עד למספר קובים.
יצחק וקנין: זה הכל מתוכנן לקחת יותר כסף מאזרחי מדינת ישראל.
יצחק וקנין: אין שום דבר אחר רבותיי.
יצחק וקנין: אני אומר לכם את זה באחריות, אם לא אני מוכן לשים את המפתחות שלי, לא להיות חבר כנסת.
יצחק וקנין: תביאו את התעריף לפה, ממוצע עיר עיר.
יצחק וקנין: תשימו לנו פה ואתם תראו מה שאתם עושים.
יצחק וקנין: אתם הולכים פה על דבר אחד בלבד, לקחת יותר כסף מאזרחי המדינה.
שמעון יאיר: לתת פחות מים ולקחת יותר כסף.
יצחק וקנין: אין פה חיסכון של מים, אין פה כלום.
יצחק וקנין: זה הכל סיפורי סבתות.
יצחק וקנין: אם התעריף לא יחזור לפה, אני מודיע לך, אני אצביע נגד כל דבר שאתם תביאו בנושא המים.
יצחק וקנין: אני הראשון, וכשאני אומר – אני הולך עם זה עד הסוף.
יצחק וקנין: לא מעניין אותי משמעת קואליציונית, לא מעניין אותי כלום.
יצחק וקנין: אין פה שום דבר אמיתי.
יצחק וקנין: מה שנעשה לנו פה זה עבודה בעיניים.
יצחק וקנין: הם יודעים להביא לנו לפה את כל הדיאגראמות ---
מירי רגב: הוא יושב פה ...
יצחק וקנין: סליחה מירי, לא הפרעתי לך.
יצחק וקנין: רבותיי, הם יודעים להביא את כל הדיאגראמות.
יצחק וקנין: יש להם הכל צבעוני מא' עד תו.
יצחק וקנין: תביאו לנו דיאגראמה אחת כמה זה הצריכה בהתאם למה שאתם רוצים עכשיו לשנות בתעריפים.
יצחק וקנין: למה אתם חושבים שזה ככה?
יצחק וקנין: על פי מה אתם עושים את הדבר הזה?
יצחק וקנין: אתם לא המומחים הכי גדולים.
יצחק וקנין: זה נראה אולי, יש פה איזה בדחילו ורחימו, רשות המים.
מירי רגב: באחוזים הם מדברים.
משה גפני: מירי! הוא מדבר עכשיו.
יצחק וקנין: רבותיי אין שום חיסכון.
יצחק וקנין: אין שום חיסכון בשום דבר.
יצחק וקנין: יש פה רק דבר אחד - לקחת כסף מאזרחי מדינת ישראל, כמה שיותר.
יצחק וקנין: זה התפקיד של האוצר, זה התפקיד של כל אותם חברה'.
יצחק וקנין: ואני אומר לכם, אתם יודעים מה?
יצחק וקנין: אני הוותיק פה מבין חברי הכנסת.
יצחק וקנין: אולי אני ומשה הכי ותיקים פה.
יצחק וקנין: אני זוכר את הדיונים בוועדת כספים על העלאת מחירי המים.
יצחק וקנין: אני זוכר את הדיונים, רבותיי.
יצחק וקנין: איך אנחנו היינו צועקים וזועקים והיינו אומרים - עד כאן, לא יהיה! ולא המחירים של היום, רבותיי, לא התעריפים של היום.
יצחק וקנין: איפה התעריפים בכלל?
יצחק וקנין: איפה אנחנו ואיפה התעריפים?
יצחק וקנין: הדבר שהתייקר ב-3-4 שנים האחרונות הכי הרבה זה המים במדינת ישראל.
שמעון יאיר: חזק וברוך.
: חבר הכנסת מגלי והבה ואחריו חבר הכנסת חמד עמאר.
יוסי נשרי: שכחתי רק מילה אחת להגיד.
משה גפני: לא, לא, שנייה.
משה גפני: אני אתן לך, קודם חברי הכנסת.
משה גפני: הם יושבים פה בסבלנות ומקשיבים.
משה גפני: בבקשה, מגלי.
מגלי והבה: אדוני יושב הראש, אני שומע מה שאומר חברי וקנין, ואני רוצה להגיד לך, ישבנו כאן בוועדה כשבאו ואיימו עלינו שהולכת להיות שנת בצורת ובאו עם מס הבצורת.
מגלי והבה: לאחר מכן הרדימו את כל המערכת והביאו לנו את העלאת מחירי המים, שהגיעה לפעימה אחת ושנייה, שסך הכל 45% העלו את מחירי המים.
מגלי והבה: ואני רוצה להגיד לכם שוקנין לא אומר את הדברים סתם, מבחינת זה שמשתמשים בנו, באזרחים, בנכים, בכל מי שחי במדינה הזאת, כגרדום לאסוף מסים לקופת המדינה הזאת.
מגלי והבה: ולכסות, מנסים לכסות את ההוצאות להתפלה מהאזרחים הפשוטים.
מגלי והבה: מאזרחים שאין להם מאיפה להתפרנס.
מגלי והבה: ומה כואב לי כאן?
מגלי והבה: הממשלה זו המדיניות שלה.
מגלי והבה: כואב לי שאנחנו, חברי הכנסת, מדברים גדולה ועושים את הכל, ואני מבין מה שאתה אומר.
מגלי והבה: הרי הגלגל מתהפך.
מגלי והבה: פעם אנחנו בקואליציה, פעם אתם.
מגלי והבה: גם אנחנו חוטאים.
מגלי והבה: שאנחנו היום רואים ---
משה גפני: אתם לא חוטאים, אתם הוצאתם את זה מהסמכות שלנו.
משה גפני: עשיתם את הדבר הכי גרוע.
מגלי והבה: כן, אוקי, אני אומר לך.
משה גפני: אני אגב על הפעימות נלחמתי איתם.
משה גפני: הרי בהתחלה היה מדובר להעלות בבאת אחת 50%.
משה גפני: אני נלחמתי על הפעימות, לכן זה נעשה בפעימות.
משה גפני: ביטלתי את ה-5% הנוספים, שרשות המים כועסת עלי.
משה גפני: אני עושה מה שאני יכול.
משה גפני: אני אין לי, אתם הוצאתם את זה מהידיים שלי.
מגלי והבה: כשאני רואה את התמונה הכוללת, אנחנו הפכנו להיות כחותמת גומי בנושא הזה של העלאת מחירי המים ובעוד דברים אחרים.
משה גפני: את תעריפי המים הם לא העבירו אלינו.
מגלי והבה: אם הדיון הזה בסופו של דבר יחזיר אותנו למצב שמחיר המים יישאר, אז מה הועילו חכמים?
מגלי והבה: 8.68 אגורות למטר מעוקב, ואם אתה עובר את ה-, אז אתה הופך ל-12.40 ₪.
מגלי והבה: שלא לדבר על אנשים שלא משלמים והריביות מתחילות לעלות.
מגלי והבה: עם משכורת, פחות מהמינימום של 5,000 ₪, איך אתם רוצים?
מגלי והבה: זה לא משכורות רעב, זה פקידי ממשלה, ואנחנו מדברים על 750,000 עובדי ציבור שלא יכולים לגמור את החודש.
מגלי והבה: לאן אנחנו רוצים להגיע?
מגלי והבה: ואם אנחנו בסופו של דבר באנו לעשות את הדיון הזה בשביל להגיד שהשנה לא הייתה שחונה, ואני גר דרך אגב ביישוב, אני לא מבין אותם, שהממוצע אצלנו בשנה הוא מעוקב.
מגלי והבה: היישוב הכי גבוה, בית ג'אן, למעלה.
מגלי והבה: השנה היה לנו הממוצע במים.
מגלי והבה: זאת אומרת, אם האנשים הופכים לעשות צריכת מים פרטית, לאגור את המים שלהם ולשתות את המים שלהם, בלי טובות דרך אגב, בלי המערכת המקולקלת הזאת, אז הם יחסכו את הכסף שלהם.
מגלי והבה: לא יכול להיות שאנחנו, כוועדת כספים, נמשיך כל פעם, ואני שמח על הדברים שלך, וקנין, אבל להכות על חטא זה לא יעזור לנו.
מגלי והבה: איך אנחנו היום נגרום שמחירי המים יחזרו למצב הנורמאלי, ולא להביא לנו כל פעם טבלה שתשרת את ההתפלה ואת המיסוי, ולא את האזרח הפשוט.
משה גפני: חבר הכנסת חמד עמאר ואחריו חברת הכנסת מרינה סולודקין.
משה גפני: אני לא מאפשר יותר.
חמד עמאר: אדוני יושב הראש, תשמע, אנחנו מדברים על יש גשם, אין גשם והביאו לנו טבלה.
חמד עמאר: אבל צריך דבר אחד לא לשכוח.
חמד עמאר: בשנת 2007 הממשלה החליטה להפסיק לסבסד את המים בקרוב לחצי מיליארד שקל.
חמד עמאר: ברגע שהיא החליטה להפסיק לסבסד וזה יצא לפועל כבר באוקטובר, מחירי המים עלו, ללא קשר אם ירד גשם או ---
ציון פיניאן: ב-2007 החליטו פקידי המים.
חמד עמאר: לא, ב-2007 החליטה הממשלה.
חמד עמאר: היא החליטה להפסיק לסבסד את זה, וזה יצא לפועל ב-2010.
ציון פיניאן: שם זה התחיל.
משה גפני: בינואר 2010 רצו להעלות את זה בבאת אחת ו---
חמד עמאר: כן, ואז אנחנו נלחמנו על זה.
חמד עמאר: לכן, אם הממשלה לא תחזור ותסבסד את המים, המים ימשיכו לעלות ולא יהיה כלום.
חמד עמאר: נדבר כאן 10 פעמים, 20 פעם, אפילו נחזיר את זה לפיקוח שלנו, אבל אם הממשלה לא תסבסד את זה ---
משה גפני: אבל אם זה בפיקוח, אז לא צריך את הממשלה, אז אנחנו ---
חמד עמאר: כן, אנחנו.
חמד עמאר: קודם כל צריך להחזיר את הסבסוד למים.
חמד עמאר: ברגע שמחירים את הסבסוד למים אנחנו נתחיל לדבר על המחירים.
חמד עמאר: שנית, צריך להחזיר את זה לוועדת הכספים, לכנסת.
חמד עמאר: שהכנסת שהיא בקשר עם הציבור ויודעת את ההרגשה של הציבור, את הסבל של הציבור.
חמד עמאר: אתה שומע את הנכים כאן ואתה אומר איפה הגיענו?
חמד עמאר: נכה שמשותק ורוצה להיכנס לאמבטיה, שהוא חייב לעשות את האמבטיה, הוא לא יכול להיכנס.
חמד עמאר: ואתה גורם לו עוד נזק ועוד נזק.
חמד עמאר: זה הדבר השני, להחזיר את זה לפיקוח.
חמד עמאר: הדבר השלישי, מי החליט 2.5 קוב?
חמד עמאר: עכשיו מרימים את זה ל-3.5 קוב לאדם.
חמד עמאר: תבדקו, תעשו בדיקה מעמיקה – כמה צריכה של אזרח, של אדם בחודש.
חמד עמאר: אני אומר לכם, הצריכה שלו היא יותר מ-2.5 ויותר מ-3.5 בממוצע.
חמד עמאר: זה יותר.
חמד עמאר: וכשילד נכנס להתקלח אבא שלו לא יעמוד לו בחוץ – תפסיק להתקלח, לא תפסיק להתקלח.
חמד עמאר: הוא לא יעמוד לו עם מקל, מתי הוא ייצא מהמקלחת.
חמד עמאר: ואם ידריך אותו 10 פעמים, אם הוא בן 7 הוא עוד פעם לא יסגור את המים.
חמד עמאר: לכן הצריכה הזאת צריכה להיבדק ולעשות את הממוצע של הצריכה של האזרחים כאן במדינה, ולפיה להחליט על המחיר הנמוך.
חמד עמאר: רביעית, כל נושא המע"מ.
חמד עמאר: הרי הממשלה לא מסבסדת וגם רוצה לקחת מסים.
חמד עמאר: את כל נושא המע"מ צריך להוריד ולהפסיק עם הנושא של המע"מ, של ה-16%, 17%.
חמד עמאר: צריך להפסיק את זה ולהפסיק לקחת מע"מ על המים, לא רק לנכים, לכולם.
חמד עמאר: וחמישית לבסוף, אדוני יושב הראש, כל הנושא של הדלק שהעלו את זה הנכים.
חמד עמאר: זה נושא באמת כואב, שאותו נכה שרוצה לנסוע עם הרכב שלו לטיפולים הרפואיים, מקציבים לו .
חמד עמאר: אני אומר לך, אם הוא בא מהצפון לירושלים כדי לייצג את הנכים, הלכו ה-400.
חמד עמאר: כי הוא הולך, חוזר, זה התקציב שלו לכל החודש, ואז הוא צריך ---
שמעון יאיר: לא, לא, המנכ"לית לביטוח לאומי ---
משה גפני: אני לא מסכים, אני צריך לסיים את הישיבה.
שמעון יאיר: אני רוצה לספר לך משהו.
משה גפני: מה אתם רוצים שאנחנו נבכה כולנו וזהו, ונלך הביתה?
שמעון יאיר: מה בכי?
שמעון יאיר: אנחנו לא מבקשים בכי.
שמעון יאיר: לא מדובר בבכי.
חמד עמאר: לכן אדוני יושב הראש, בקשר לדלק ומים לנכים צריכה להיות החלטה של הוועדה, ואני חושב שזה המקום הנכון וזו הוועדה הנכונה, וועדת הכספים שצריכה להחליט ולהוזיל את זה.
משה גפני: מרינה.
מרינה סולודקין: אנחנו מתעסקים במשק מים בגלל הטעויות של המקצוענים, של ההידרולוגים, של רשות המים ושל הממשלות.
מרינה סולודקין: בשנות ה-90 רפול ז"ל, רצה להטיל מס בצורת, בגלל ששם התחילו כל האירועים.
מרינה סולודקין: עברו עשרות שנים ולא מספיק מים, בגלל שאלה שכל הזמן אומרים שהם יודעים את הכל, לא ציפו שדבר כזה יהיה.
מרינה סולודקין: אז בגלל זה אני חושבת שזה לא צודק עכשיו לקחת כסף מאזרחים, על הטעויות של ממשלות ושל מקצוענים.
מרינה סולודקין: או שאתה צריך לחתום על החוק שלי בנושא של מס הישבון, בגלל שמחפשים את המיסים.
מרינה סולודקין: אז אני חושבת, קודם כל העשירים ישלמו, אחר כך משלמים כל האחרים.
מרינה סולודקין: צריכה משותפת – אני כל כך עייפה, בחודשיים האחרונים אני מקבלת מהוסטלים מה שקורה עם הצריכה המשותפת של המים, עם חשבונות שהמסכנים מקבלים.
מרינה סולודקין: אני מבקשת את החלטת הוועדה, שנושא זה צריך להיות מסודר בראש ובראשונה.
משה גפני: נציגת האוצר.
עדי חכמון: לגבי תעריפי המים, הייתה כאן החלטה שתעריפי המים שמחירי המים מיסו את העלות שלהם וזה מה שיש בפועל.
עדי חכמון: זה הכל עניין של סדר עדיפויות.
עדי חכמון: אם הממשלה תחליט שבסדר העדיפויות שלה לסבסד את תעריפי המים, נצטרך לצמצם את הסבסוד שלנו במגזרים אחרים.
עדי חכמון: בנושא הזה אני רק אגיד שיש מתאם מאד חיובי בין הכנסה לבין צריכה של מים.
עדי חכמון: זאת אומרת, כשאנחנו מסבסדים מים אנחנו מסבסדים יותר אנשים בעלי הכנסה גבוהה יותר, שצורכים יותר מים.
עדי חכמון: אז צריך לקחת את זה בחשבון.
ציון פיניאן: אבל אתם מכים את בעלי ההכנסה הנמוכה.
ציון פיניאן: בד בבד אתם מכים את אלה עם ההכנסה הנמוכה.
עדי חכמון: אז עוד פעם, אם אנחנו נחליט שאנחנו מסבסדים את מחירי המים, אנחנו נצטרך לקחת ממקומות אחרים, שיכול להיות שעוזרים יותר לשכבות החלשות.
מירי רגב: זה דוגמא מזה שלא נוריד מיסים ישירים.
מירי רגב: חשבת על זה?
עדי חכמון: בסדר, זה עניין שהממשלה החליטה.
ציון פיניאן: אתם לא יכולים לבוא כל הזמן - תגידו לנו מאיפה ניקח את זה?
עדי חכמון: אני לא אומרת מאיפה ניקח.
ציון פיניאן: לא, אתם כל הזמן באים ואומרים – מאיפה ניקח את זה?
ציון פיניאן: מאיפה ניקח את זה?
שי חרמש: יקירי, בידיכם הדבר.
שי חרמש: מר גפני, יושבים פה אנשים שיכולים להוביל את העניין הזה, בידיכם הדבר רבותיי, למה אתם יושבים פה?
משה גפני: סיימנו לחלק ציונים לאשמים.
שי חרמש: לא, זה לא ציונים, זה משימות.
שי חרמש: לכו תביאו את זה, נו.
משה גפני: גברת חכמון.
שי חרמש: כל המלל הזה מהבוקר.
משה גפני: אני מבקש שתתרכזי במה שאני שואל אותך.
משה גפני: אני לא מבקש נאום אידיאולוגי על תקציב המדינה.
עדי חכמון: אוקי.
משה גפני: אני לא מבין בתקציב המדינה ואני לא מבין ---
שי חרמש: אל תגזים.
משה גפני: שי, תיתן לי בבקשה.
משה גפני: גברת חכמון, אני מבקש שתעני לי על השאלות שלי.
משה גפני: המשרד שלח אותך לכאן, אני מבקש תשובות, שתי תשובות.
משה גפני: אל תדברי איתי על תקציב המדינה, אני לא מבין בעניין הזה, על חור בתקציב, וצריך לקחת מזה ולתת לזה.
משה גפני: אני רוצה לדעת האם כדי לממן, הרי משלמים מים לפי צריכה, הרי לפחות ההצגה הזאת קיימת.
משה גפני: עשיתם גם הצגה שנקראת רשות המים, ויש את המכון ההידרולוגי, ואומרים לנו כמה מים יש וכמה מים אין, וכמה מבזבזים וכמה לא מבזבזים.
משה גפני: יש מסקנה חד משמעית, חד משמעית, שהנכים צריכים לקבל יותר מים.
עדי חכמון: אוקי, אז זה היה הדבר הבא.
משה גפני: לא מעניין מה שהיה הדבר הבא.
משה גפני: זה צריך להיות הדבר הראשון.
עדי חכמון: אוקי, אז ---
משה גפני: הכנת נאום קודם?
עדי חכמון: לא, ממש לא.
משה גפני: אז אם לא – אז תשמעי מה שאני שואל אותך.
משה גפני: אני רוצה לדעת מה העמדה.
משה גפני: אני מכבד אותך ותגידי את העמדה.
משה גפני: מה העמדה של משרד האוצר לגבי המציאות הזאת שהנכים צריכים לקבל יותר מים לכל הדעות, אין ויכוח על זה, וכתוצאה מזה שאתם צריכים תקציב, אתם מבקשים מהנכים שהם יסבסדו מגזרים אחרים.
משה גפני: אני רוצה לדעת לגבי הדלק – מה הולך לקרות במציאות הזאת שמחיר הדלק הוא מאד גבוה, וכל ההחלטה שהייתה בשעתו לאפשר להם ניידות, בעצם נפגעה, הם לא יכולים לנסוע ברכב.
משה גפני: תשובות לשתי השאלות האלה.
עדי חכמון: אני יכולה לענות רק בנושא המים, בנושא הדלק – אני מצטערת ---
עדי חכמון: בנושא המים – אנחנו דיברנו עם רשות המים, אנחנו החלטנו שאנחנו רוצים לעזור באמת לאותם נכים שצורכים יותר מים בגלל הבעיות הבריאותיות שיש להם.
עדי חכמון: אנחנו כרגע בדיונים עם גורמי הרווחה.
עדי חכמון: אנחנו מנסים להבין איך מגדירים את הקבוצה או מה הקריטריונים.
עדי חכמון: ברשות המים המחלקה המשפטית עובדת על כל הנושא של איך עושים את זה מול התאגידים, איך ייעשה הזיכוי של הנכים.
עדי חכמון: אנחנו מעריכים שהתקציב הזה יצטרך לעמוד על מיליונים בודדים.
עדי חכמון: אנחנו עכשיו עובדים עם הגורמים המוסמכים בשביל להבין איך מגדירים את הקריטריונים, ואיך נעשה את כל הדבר הזה.
מירי רגב: ... קריטריונים?
משה גפני: גברת חכמון אני מאד מודה לך שטרחת ובאת לוועדה.
משה גפני: זה בסדר גמור, אני מבין שמי שנמצא מעליך במשרד האוצר עסוק בדברים אחרים, זה ברור.
משה גפני: אני דרך אגב, את יכולה להגיד לממונים עליך, שגם מבחינת ההחלטות שמשרד האוצר מבקש מהוועדה – יהיה בדרג שאנחנו נמסור דיווחים, ועוד חודשיים אתם תבואו לבקש, וזה יבוא לידי ביטוי כבר בצו הקרוב.
משה גפני: מר בוזו, מרשות המיסים.
משה גפני: קובי, בבקשה, לגבי הדלק.
קובי בוזו: לגבי הדלק, אנחנו לא קיבלנו פנייה רשמית לגבי החזר ...
קובי בוזו: מה שהוא אמר ---
קריאות: לא שומעים אותו.
משה גפני: אם אפשר לשבת ליד השולחן.
קובי בוזו: חוץ מזה שבאמת לא נעשתה פנייה, אבל אני אתייחס למה שהוא אמר.
קובי בוזו: זה באמת נכון שהמס על הדלק ועל הסולר עלה, כמו שהוא עשה את ההשוואה משנת 2000 ועד היום.
שלמה נקווה: אדוני, לא יכול להיות שיגידו לך שלא הייתה פנייה.
שלמה נקווה: בביטוח לאומי 7 ישיבות אחרונות בחודש האחרון ---
אבנר עורקבי: וגם הפגנות, גם הפגנות.
קובי בוזו: אני מייצג את רשות המיסים, אני לא מיצג את הביטוח הלאומי.
אבנר עורקבי: אנחנו מדברים על רשות המסים, אנחנו יושבים אתכם.
שלמה נקווה: כבר כמה פגישות יש נציגים שלכם בוועדה.
אבנר עורקבי: מה זה?
אבנר עורקבי: אנחנו יושבים אתכם.
שלמה נקווה: איך אתם אומרים שלא קיבלתם?
קובי בוזו: מבחינת רשות המיסים ---
משה גפני: והיה והייתה פנייה, מה היה קורה איתם?
משה גפני: ותיכף נבדוק אם הייתה או לא.