GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קריאה: הפנייה הזאת נועדה להעברת 5 מיליון שקלים למשרד הקליטה לצורך סיוע לנשים יוצאות מקלט והצטיידות ושיפוצים במקלטים.
משה גפני: זה מכסף קואליציוני?
שי חרמש: כל הכסף הוא קואליציוני.
משה גפני: אני לא נגד, אני בעד, אבל למה זה חמישה מיליון שקלים כסכום עגול?
משה גפני: סיוע לנשים יוצאות מקלט.
משה גפני: ה צ ב ע ה פניות מספר 227 ו-228 – אושרו פה אחד פנייה מספר 229 –
אשרה רודב: פנייה זו נועדה לתגבור תקציב הפרקליטות בסך של 2 מיליון ו-800 אלף שקלים.
זבולון אורלב: לצורך מה לתגבר אותם?
אשרה רודב: לתקני רכב בהתאם לפסק הבוררות שניתן בסכסוך העבודה.
משה גפני: למי זה הולך?
אשרה רודב: לפרקליטים.
זבולון אורלב: שהם יוכלו להגיע יותר מהר?
אשרה רודב: הם יוכלו להתנייד ממקום למקום.
משה גפני: זה בעקבות השביתה שהם עשו?
שי חרמש: זה פסק הבוררות.
משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 229 – אושרה פה אחד אנחנו חוזרים לרשות המים, בעמוד הראשון.
משה גפני: פנייה מספר 161 –
עדי חכמון: הפנייה נועדה לעשות שינויים בתקציב הפיתוח של רשות המים לצורך תקצוב תאגידים מהמגזר הלא יהודי ותקצוב פעולות ניקוז.
משה גפני: גברת חכמון, אני זוכר אותך לטובה.
זבולון אורלב: לא כתוב באיזה סכום מדובר.
עדי חכמון: לצורך פעולות ניטור הסכום הוא 8 מיליון שקלים, כל מיני פעולות באזור הכינרת.
עדי חכמון: רשות המים.
משה גפני: אם רשות המים מבקשת, אני תומך.
משה גפני: אם זה אגף התקציבים, לא.
משה גפני: רשות המים מבקשת.
עדי חכמון: כן.
שי חרמש: זה לא כולל את הפנייה השנייה?
עדי חכמון: תכף נגיע לזה.
משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 161 – אושרה פה אחד מנהל רשות המים שלח מכתב לגבי הנכים.
משה גפני: הוא עובד טוב.
משה גפני: פנייה מספר 166 –
עדי חכמון: זו הפנייה שנועדה לתמיכה בחקלאים על שאיבה נוספת, כשלושים מיליון שקלים, ועוד העברה של כ-200 אלף שקלים לבקעת הירדן בהתאם להחלטת ממשלה.
עדי חכמון: זה חוב שלנו משנה שעברה.
שי חרמש: אני רוצה שהדברים שאני אומר יישמעו.
שי חרמש: הייתה מחויבות של מקורות לאספקת מים לשימוש חקלאי בלחץ מסוים.
שי חרמש: מקורות לא עמדה בהתחייבות הזאת והחקלאים נאלצו לקנות את הבוסטרים על חשבונם ולשלם את האנרגיה על חשבונם.
שי חרמש: ההסדר הזה עבד עד שנת 1998 כאשר המדינה שיפתה את החקלאים בגין עלויות האנרגיה האלה.
שי חרמש: משנת 1998, לית דין ולית דיין, בוטל נושא של קרן האיזון וכסף לא הגיע.
שי חרמש: החקלאים נאלצו לפנות לבג"ץ ובג"ץ פסק את פסיקתו בפיגור של 12 שנים.
שי חרמש: לא רק לחרדים עושים את זה אלא גם לחקלאים.
שי חרמש: בפיגור של 12 שנים מוחזר היום הכסף הזה.
שי חרמש: אני רוצה שזה יהיה כתוב וברור איך הדברים מתנהלים במדינה.
משה גפני: אז לאשר או לא לאשר?
שי חרמש: אתה לא יכול לא לאשר כי זאת פסיקת בג"ץ.
משה גפני: ועוד איך אני יכול.
משה גפני: עכשיו נתת לי סיבה.
משה גפני: אבל לאשר או לא לאשר?
שי חרמש: ודאי לאשר.
משה גפני: אתה רק מביע מחאה שזה מאוחר.
שי חרמש: 12 שנים עברו וצריך להחזיר להם את הכסף.
משה גפני: יש כאלה שאחרי 12 שנים מקבלים את הכסף אבל יש כאלה שאפילו אחרי 12 שנים לא מקבלים.
משה גפני: יורם תמרי: זה רק חמישים אחוזים מהסכום.
משה גפני: אני עוסק בזה כל השנים.
משה גפני: אני קודם הייתי בהתאחדות חקלאי ישראל.
משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 166 – אושרה פה אחד הודעה מספר 04041 –
אורי אריאל: עודפים של מינהלת סלע.
משה גפני: אני רוצה להעביר את זה אבל אין רפרנט שיסביר.
זבולון אורלב: לא צריך רפרנט.
משה גפני: צריך רפרנט.
משה גפני: אם לא מגיע רפרנט, זה 21 ימים.
זבולון אורלב: הנייר לפנינו.
זבולון אורלב: אנחנו יודעים לקרוא עברית.
משה גפני: אמר לי טמיר שיש הודעה והוא שאל אותי אם להביא אותה והוא המליץ להביא אותה, ואני רציתי להביא אותה אפילו שזאת הודעה.
אורי אריאל: הגברת נמצאת בוועדת החוץ והביטחון.
אורי אריאל: טמיר, אתה יכול לבדוק אם היא יכולה לעלות?
זבולון אורלב: אין מישהו אחר מהאוצר שמוכן לקרוא את מה שכתוב כאן?
זבולון אורלב: הרי בין כה הם קוראים כאן והכל הצגה אחת גדולה.
זבולון אורלב: תשעים אחוזים הם קוראים כאן והם לא יודעים על מה הם מדברים.
זבולון אורלב: אני עוקב אחריהם ואני רואה שהם קוראים.
זבולון אורלב: אגב, הם לא רעים בקריאה.
משה גפני: זבולון, זה לא נכון.
טמיר כהן: היא לא עונה.
משה גפני: אם מאתרים אותה, זבולון, אתה תנהל את הישיבה או אורי ינהל אותה כדי לאשר את זה, אם היא מגיעה.
משה גפני: אם היא לא מגיעה, הישיבה נעולה.
קריאה: הנה היא.
אורי אריאל: הנה, דניאלה כאן.
דניאלה פרתם: הפנייה נועדה לתגבר את תקציב מינהלת תנופה בהתאם לצרכים של המשרד.
דניאלה פרתם: סכום בסך 165 מיליון שקלים.
משה גפני: ה צ ב ע ה הודעה מספר 04041 – אושרה פה אחד תודה רבה.
משה גפני: על סדר היום סיוע במעונות יום לאימהות לומדות – הכללת שעות הלימודים במניין שעות העבודה.
משה גפני: בעבר אימהות שלמדו לתואר מחוץ לשעות העבודה, הלימוד נחשב לתואר כחלק מהמשרה כדי לסבסד את המעון של הילד.
משה גפני: הרעיון שהיה בדבר הוא שאישה לא רק יוצאת לעבודה אלא היא גם משתלמת לתואר.
משה גפני: גבר לא צריך לשמור על הילד שלו, אבל האישה כן צריכה לשמור על הילד שלה.
משה גפני: הרעיון היה לעודד נשים שלא יהיו מפגרות אחרי הגברים ושתוכלנה גם ללמוד.
משה גפני: לפתע יש החלטה של משרד התעשייה שלא מכירים באימהות לומדות בהמשך העבודה שלהן לסבסוד מעונות היום.
תמר אלמוג: אדוני היושב ראש, אין שוני בין הקריטריון הזה במבחנים של שנת תשע"א לעומת תשע"ב פרט לעובדה שטרם פרסמנו את נוהל ועדת החריגים.
תמר אלמוג: גם בתשע"א הצירוף לצורך תחשיב של הזכאות של שעות העבודה ושעות הלימודים של אותה אם, נעשה באמצעות ועדת חריגים.
תמר אלמוג: למה זה נכנס לשם?
תמר אלמוג: כי לא כל סוג של לימודים או לא כל סוג של עבודה ניתן לצרף.
תמר אלמוג: למשל, אם אישה עובדת בחצי משרה והיא לומדת שעתיים פעם בשבוע בקורס לקוסמטיקה.
משה גפני: מה הקריטריונים היום?
תמר אלמוג: יש משקל ללימודים שלה, כאילו חצי משרה לימודים וחצי משרה עבודה.
משה גפני: איך זה משתנה בשנה הבאה?
תמר אלמוג: זה לא משתנה.
משה גפני: האמת היא שאני קצת בבעיה ואת חייבת לעזור לי, כי ההבנה שלי וההשכלה שלי שואפת לאפס.
משה גפני: אני משרד התעשייה – חס וחלילה, אני לא מתיימר להיות במקומך, אבל קבלי אותי לעשר דקות ליועץ שלך – אישה מתכננת את שנת הלימודים תשע"ב והיא אומרת שעד היום היא שלחה את הילד שלה למעון, חצי משרה עבדה וחצי משרה למדה לתואר ואת, משרד התעשייה, הכרת בזה.
משה גפני: מה הבעיה לפרסם היום שאותם הקריטריונים חלים בתשע"ב ודבר לא משתנה, אלא אם כן יהיו דברים שהם חריגים?
משה גפני: שהיא לומדת פעם בשבוע או אני לא יודע בדיוק מה, אבל שקודם כל את מה שקבעתם היום, למה אתם משנים?
משה גפני: אני הרי רוצה לתכנן את שנת הלימודים הבאה.
תמר אלמוג: אדוני, נוהל ועדת חריגים לא כולל רק את סוגיית הלימודים והעבודה אלא מספר פרמטרים נוספים.
משה גפני: למה את מכניסה אותי לוועדת חריגים?
משה גפני: קודם כל תגידי י מה אני עושה היום.
תמר אלמוג: זה משהו שצריך לקרות בשבועיים הקרובים.
תמר אלמוג: אנחנו נעלה לאתר את הנוהל ובתוכו יופיע בהגדרה גם הנושא הזה.
משה גפני: מה אני יכול להגיד לאישה?
תמר אלמוג: שיהיה אותו הדבר כמו בתשע"א.
משה גפני: רגע, זה חשוב שתגידי את זה לפרוטוקול, אבל לפני כן.
משה גפני: מה אני כוועדה אומר ואת כמשרד, מה את אומרת לאישה הזאת שלומדת שלוש שנים באוניברסיטה למשל או שהיא לומדת לתואר במה שאתם הכרתם כל הזמן והיא עובדת, והיא בתוכנית של שלוש שנים.
משה גפני: היא התחילה השנה ואת אמרת לה שאת מסבסדת את הילד שלה שהיום הוא בן שנה, את מסבסדת אותו השנה ואת מכירה בהיקף המשרה הזאת, כולל הלימודים.
משה גפני: מה את אומרת לי בשנה הבא?
משה גפני: אני ממשיכה אותו הדבר.
משה גפני: הילד שלי ממשיך במעון, אני ממשיכה לעבוד ואני ממשיכה ללמוד.
משה גפני: הכול אותו הדבר.
תמר אלמוג: זה לא אמור להשתנות.
תמר אלמוג: זה כמו בתשע"א.
משה גפני: את יכולה להגיד את זה חיובי?
תמר אלמוג: בתשע"א הוגדר שניתן לחבר לצורך בחינת הזכאות את היקף שעות הלימודים עם היקף שעות העבודה.
תמר אלמוג: זה היה מוגדר בתוך נוהל ועדת חריגים.
תמר אלמוג: אנחנו אמורים לפרסם לקראת תשע"ב את נוהל ועדת החריגים והוא יכלול את אותו הפרמטר של שילוב עבודה ולימודים ביחד.
משה גפני: תראי.
משה גפני: פנתה אלי מורה והמורה הזאת לומדת לתואר ואני אמרתי לה שהיו שינויים כי קראתי את המכתב של גברת צרפתי ולא הבנתי את התשובה בסעיף הזה.
משה גפני: עכשיו אני מתחיל להבין.
משה גפני: נוהל ועדת חריגים.
משה גפני: ועדת חריגים זה דבר מפחיד, כי מה זה ועדת חריגים?
משה גפני: ועדת חריגים יכולה להחליט כך או להחליט אחרת.
משה גפני: מה אני הולך לומר למורה הזאת, בעקבות מה שאמרת כאן וזה רשום בפרוטוקול, שאם היא לא משנה מהיקף המשרה שלה ומהיקף הלימודים שלה, ובאותו מקום שהיא לומדת בו, היא תמשיך להיות מסובסדת בתשע"ב כמו בתשע"א.
תמר אלמוג: אי אפשר להגיד דבר כזה כי אני לא יודעת מה קרה בינתיים, אם בעלה המשיך לעבוד, אם הוא מרוויח.
משה גפני: לא, לא היה שום שינוי.
רונית תירוש: אם לא היה שום שינוי?
תמר אלמוג: אם לא היה שום שינוי.
משה גפני: תמר, אני שואל אתך שאלה ואני מבקש ממך לתת לי תשובה.
משה גפני: אני אומר לך למה זה כל כך מפריע לי.
משה גפני: אני הולך לתת לה עכשיו תשובה חיובית והיא לא תבחר בי בפריימריס אם יתברר ששיקרתי אותה.
משה גפני: לכן אני מבקש תשובה מדויקת.
משה גפני: לא השתנה כלום.
משה גפני: היא לא התגרשה, הבעל שלה הוא אותו בעל, הוא עובד באותה משרה, הכול אותו הדבר, רק הילד גדל בשנה.
משה גפני: הוא היה בן שנה ובשנה הבאה הוא יהיה בעזרת השם בן שנתיים.
משה גפני: היא ממשיכה ללמוד אותו הדבר, היא ממשיכה לעבוד אותו הדבר.
משה גפני: האם היא תקבל את אותו סבסוד כמו השנה?
תמר אלמוג: התשובה שלי היא שאם לא היה שינוי בהיקף המשרה ובהיקף הלימודים שלה, לא אמור להיות שינוי.
משה גפני: אז לא יהיה שינוי.
משה גפני: אז למה את מסתייגת ואומרת לא אמור?
משה גפני: למה את לא אומרת חיובי?
משה גפני: לא יהיה שינוי.
משה גפני: היא תקבל סבסוד רגיל.
תמר אלמוג: אם השתנו פרמטרים אחרים.
משה גפני: פרמטרים אחרים לא רלוונטיים.
משה גפני: למה את חושבת שהזוג הזה הולך להשתנות?
משה גפני: הבעל הוא בחור נחמד, הוא ממשיך לעבוד אותו הדבר.
תמר אלמוג: אי אפשר לדעת.
תמר אלמוג: היינו בסרט הזה הרבה פעמים ואי אפשר להתחייב.
משה גפני: אתם מסתכלים הרבה בסרטים.
תמר אלמוג: ההתחייבות יכולה להיות שמה שהוכר לה כלימודים ועבודה ביחד בתשע"א, יוכר לה, אם לא היה שינוי, בשנת תשע"ב.
משה גפני: אחרי כן אני רוצה לתת לך עצה פוליטית.
משה גפני: בפעם הבאה שאת כותבת מכתב, תכתבי את מה שהיא אמרה עכשיו.
משה גפני: אנחנו נמשיך לעקוב אחריכם.
משה גפני: בשבוע הבא יש לי פגישה עם המנכ"ל.
רונית תירוש: אם כן, מה הסיכום?
משה גפני: מהסעיף הראשון יצאתי מבולבל לגמרי והבלבול הוא שתמר אלמוג אמרה דבר מאוד פשוט.
משה גפני: אותה לא מעניין כלום אלא היא רוצה לדעת כמה שעות האם העובדת עובדת.
משה גפני: משרה מלאה, זה ארבעים שעות, נקודה.
משה גפני: אנחנו כולנו סבורים שבתשע"ב לא כולם יהיו באופק חדש ולא כולם יהיו בעוז לתמורה.
משה גפני: לאף אחד מאתנו אין צל צלו של ספק.
משה גפני: כולנו מתקוממים נגד ההגדרה שיכריחו את המורות העובדות להיות באופק חדש או בעוז לתמורה.
משה גפני: אם אני לא רוצה להיות?
משה גפני: רק במשטר שהיה אי שם באיזשהו מקום מכריחים עובד לעשות משהו בניגוד לרצונו אבל זה לא נושא הדיון.
רינה אסא: כבר עברנו את זה.
משה גפני: מה החלטת?
משה גפני: החלטת פריימריס או מועצת גדולי התורה?
משה גפני: התברר במשרד החינוך שגם מי שנמצא באופק חדש, בניגוד להודעה לעיתונות של השר שמחון, אומרת תמר אלמוג שאם היא לא תעבוד ארבעים שעות או אם המעביד שלה –דהיינו, משרד החינוך – לא יכתוב ארבעים שעות, זאת לא משרה מלאה.
עינת וילף: היא רק תעלה מ-24 ל-36.
משה גפני: זה ברור בגלל שהיא עובדת 36 שעות.
משה גפני: היא יכולה לעבוד גם שמונים שעות.
משה גפני: אומר משרד החינוך שהוא לא יכול לרשום בתלוש דבר שאיננו נכון.
משה גפני: אומרת תמר אלמוג שאם לא תכתבי בתלוש את ארבעים השעות, זאת לא תהיה משרה מלאה.
משה גפני: אם כן, יש לנו שתי בעיות.
משה גפני: בעיה אחת היא שלא כולם באופק חדש ומורה עובדת, אם עובדת תיפגע, דבר נוסף הוא שגם אלה שכן יהיו באופק חדש, גם אז זאת לא משרה מלאה, לפי המצב כרגע.
רונית תירוש: שיקרו את המורות?
משה גפני: אני בקואליציה.
משה גפני: אמרו לי להפסיק עם המנהג הלא יפה שלי שאני מדבר לא יפה וביקשו שהיום אדבר יפה.
משה גפני: אז חצי שעה אני מדבר יפה.
משה גפני: לגבי שקרים, מה שאני הייתי יכול להגיד – יותר טוב שאני לא אדבר.
משה גפני: אנחנו סיכמנו שהסתדרות המורים, משרד החינוך ומשרד התעשייה ילכו לבדוק את העניין.
משה גפני: לכולם התברר שיש כאן בעיה אמיתית שחלקנו ידענו אותה מראש אבל היום ליד השולחן התברר שיש בעיה.
משה גפני: השר שמחון שהוא שר התעשייה ומופקד על העניין יוצא קצת לא אמין.
רונית תירוש: שר החינוך יוצא תמים.
משה גפני: לא, שר החינוך לא תמים.
משה גפני: תמימות זה לא הצד החזק שלו.
משה גפני: בקיצור, בקיצור צריך לבדוק את זה.
משה גפני: אנחנו לא אופוזיציה.
משה גפני: את ואני בקואליציה ואנחנו מחכים לראות את תוצאות הבדיקה.
רונית תירוש: מה לוח הזמנים?
משה גפני: כמה זמן צריך כדי לתת לנו תשובה?
משה גפני: בעיקר משרד התעשייה.
מרצדס צרפתי: שבועיים.
משה גפני: עד יום חמישי הבא תהיה לי תשובה?
תמר אלמוג: בעזרת השם.
רינה אסא: מותר לי להגיד עוד משהו?
רינה אסא: רק לצורך ההבהרה.
רינה אסא: אני שמחה שאני מתפרצת כל הזמן אבל זה בוער בי.
רינה אסא: הנושא הזה של אופק חדש, משרד התעשייה לא הציג את זה, יש כבר טבלה שקיימת במשרד התעשייה ומשרד התעשייה כבר עשה התאמות למורות שעובדות על פי אופק חדש.
רינה אסא: זה לא דבר חדש.
רינה אסא: לכן אני אומרת שההודעה של השר היא כן משהו חדש ואת זה חייבים להבהיר כי אחרת עם איזו בשורה הוא יוצא כאן?
רינה אסא: הטבלה הזאת כבר קיימת.
רינה אסא: את הנושא הזה של עד ה-36 שעות עשינו.
רינה אסא: יש לי את הטבלה הזאת.
משה גפני: אני לא יודע כמה את מופיעה בוועדות הכנסת, אבל אני רוצה שתביני על מה מדובר.
רינה אסא: בנושא של המעונות אני מעורבת מההתחלה.
משה גפני: אין לי טענות ואני מבין אותך.
משה גפני: אני לא מסכים אתך אבל אני מבין אותך.
משה גפני: מטבע הדברים במשטר דמוקרטי, כשיושבת הסתדרות המורים עם משרד ממשלתי וההחלטות שלו נתונות לפיקוח של הרשות המחוקקת – במקרה הזה ועדת הכספים – מה הפיקוח?
משה גפני: הפיקוח הוא שכולם יושבים ליד השולחן ולא בחדרים סגורים ואומרים את המציאות כמות שהיא.
משה גפני: אותי לימדו בכולל בו למדתי שמי שמוסמך להגיד איזה סבסוד ולמי נותנים, זאת לא הסתדרות המורים אלא משרד התעשייה.
משה גפני: משרד התעשייה נמצא כאן בכבודו ובעצמו.
משה גפני: נמצאים כאן האנשים הבכירים ביותר.
משה גפני: מנהלת האגף למעונות יום ולמשפחתונים, יועצת המנכ"ל שמייצגת את שרון קדמי שנמצא עכשיו בחוץ לארץ וכשהוא חוזר הוא אומר להיפגש אתי, והיא אומרת: עם כל הכבוד לניירות שלך, הקריטריונים שנקבעים במשרד התעשייה, זה מה שיהיה.
משה גפני: בעיניי היא המוסמכת.
משה גפני: אני מבין את המצוקה שלך.
משה גפני: את מרגישה שמבחינתך שני השרים, זה הקובע.
משה גפני: אבל תגידי לווסרמן – והוא יודע את זה – שהוא צריך להתייעץ אתי לפני שהוא חותם הסכם כי אני אגיד לו מי קובע במדינת ישראל.
משה גפני: על סדר היום תשלום המס על ידי חברות ציבוריות בישראל, הצעתה של חברת הכנסת זהבה גלאון שמתבססת על המחקר.
זהבה גלאון: של עופר סיטבון.
משה גפני: זהבה, קודם כל תציגי את העניין.
משה גפני: הנושא הוא מאוד חשוב.
משה גפני: קרן נויבך ציינה הבוקר את הנושא הזה וביקשתי מהדובר שלי שיסמס למפיקה שאת מעלה את הנושא ואחרי כן בדרך שמעתי אותך מדברת ודיברת מאוד יפה.
משה גפני: אדוני, אני מודה לך.
משה גפני: היא גם אמרה שהדיון יתקיים הבוקר בוועדת הכספים.
משה גפני: בבקשה, זהבה גלאון.
יהודה נסרדישי: זה היה כתוב הבוקר בדה מרקר.
משה גפני: אנחנו בניגוד למשרדי הממשלה שקופים לגמרי.
זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, אני מאוד מודה לך על קיום הישיבה.
זהבה גלאון: אני רוצה להודות ל עופר סיטבון מהמרכז האקדמי למשפט ועסקים ברמת גן.
זהבה גלאון: סיטבון הוא יושב ראש הקליניקה לאחריות שלש תאגידים והוא וחברי הקליניקה הכינו את הדוח הזה שמחולק כאן.
זהבה גלאון: אני אפתח בכמה דברים ואני אשמח להעביר את רשות הדיבור ל סיטבון כדי שהוא יציג את הנושא באופן מפורט יותר.
זהבה גלאון: אני רוצה להודות לראש רשות המסים שנמצא כאן אתנו ולצוות שלו.
יהודה נסרדישי: ולסגני, דוקטור חיים גבאי.
זהבה גלאון: נעים מאוד.
זהבה גלאון: לא נפגשנו.
משה גפני: איש מאוד יעיל, נסרדישי וחיים גבאי.
זהבה גלאון: לדעתי כל מה שאנחנו צריכים, נמצא כאן.
זהבה גלאון: אני מאוד מודה לך.
זהבה גלאון: אדוני, הסוגיה הזאת היא סוגיה חברתית מהמעלה הראשונה.
זהבה גלאון: אנחנו יודעים שתאגידים משלמים פחות מסים מבני אדם רגילים.
זהבה גלאון: המדינה רוצה למשוך לכאן משקיעים, ולכן היא הורידה את מס החברות והיא מתכננת להוריד אותו עוד יותר.
זהבה גלאון: היא מעניקה הטבות מס לפיתוח תעשייה ולעידוד השקעות הון, ואנחנו רואים שהתאגידים עושים שימוש בעובדה שהם מסוגלים ויכולים להעסיק יועצים למיניהם, רואי חשבון למיניהם, שעושים להם מניפולציות להפחתת מס ומשתמשים גם במחירי העברה, כאשר לזה התייחס ראש הרשות כשציין את הכתבה הבוקר.
זהבה גלאון: הם הופכים את ישראל למקלט מס.
משה גפני: לוקחים עורכי דין פרטיים.
זהבה גלאון: עורכי דין פרטיים ויוקרתיים, ורואי חשבון וכלכלנים.
משה גפני: אני לא למדתי באוניברסיטה ואין לי שום מושג בדברים האלה, אבל למדתי גמרא ובגמרא כתוב מה שאת אומרת.
משה גפני: כתוב שאם אדם הוא עני, הוא הופך להיות יותר עני, ואם אדם הוא עשיר, הוא הופך להיות יותר עשיר.
משה גפני: זאת אומרת, הוא יכול לקחת עורכי דין יוקרתיים וכלכלנים כדי לעמוד מול רשות המסים ולתחמן אותה.
זהבה גלאון: זה בדיוק מה שקרה כאן.
זהבה גלאון: אדוני צודק בכל מילה.
זהבה גלאון: אחד הממצאים הכי משמעותיים והנתון המדהים שפורסם בדוח של המרכז האקדמי מעלה שבגלל תכנוני המס האגרסיביים המדינה מאבדת בהערכה גסה, זה בטח יותר, כשלושה מיליארד שקלים בממוצע לשנה כתוצאה מתכנוני המס האגרסיביים.
זהבה גלאון: אני רוצה לומר שפער המס שמטריד באמת במדינת ישראל – כמובן הבעיה הזאת של התאגידים שאנחנו שמים עליה את הדגש – הוא בין בעלי ההון, אנשי האלפיון העליון, ויושבים כאן אנשים מהשורה שמשלמים מסים גבוהים, אבל עדיין אדוני העובדה שאותן חברות ואותם תאגידים מקבלים משאבים מהמדינה, משתמשים או נעזרים במשאבים האלה כדי לקדם את העניינים ואת הרווחים של בעלי המניות שלהם, ובעצם אנחנו, האזרחים, משלמים את המחיר.
זהבה גלאון: הדבר האחרון שאני רוצה לומר, לפני שאני מבקשת מראש הרשות כמה בקשות, ברשותך, זה שאנחנו צריכים לשנות את הראש, לשנות את הפזה ביחס לתאגידים.
זהבה גלאון: נהוג לראות בהם או לפחות זה האופן בו הם מציגים את עצמם כאילו הם גורמים כלכליים פרטיים שהמטרה שלהם היא רווח, ואני חושבת שאנחנו צריכים לראות בהם גם גורמים שיש להם אחריות חברתית והכסף שהמדינה מפסידה כתוצאה מכך שלא נגבים מספיק מסים משפיע על המדיניות החברתית או על היעדר מדיניות או על היעדר חלוקה.
זהבה גלאון: הדבר משפיע על כך שיש ירידה בשירותים ובמשאבים שהמדינה מממנת.
זהבה גלאון: לפני שאני מעבירה את רשות הדיבור, אני רוצה לבקש מראש הרשות או לשאול אותו כמה דברים.
זהבה גלאון: ראשית, הייתי שמחה לקבל נתונים מה הרשות עושה כדי להתמודד עם תכנוני מס אגרסיביים.
יהודה נסרדישי: אגרסיביים זה מושג לא נכון.
משה גפני: יהודה, יש לנו עוד הרבה סעיפים.
יהודה נסרדישי: בנושא הזה?
משה גפני: בנושא הזה אתם תקבלו את רשות הדיבור אחרי הצגת הדברים.
זהבה גלאון: אדוני, לצורך הדיון בוא נקרא לזה תכנוני מס אגרסיביים ואחר כך תוכלו להתייחס.
זהבה גלאון: רק לצורך הדיון.
זהבה גלאון: למס הכנסה יש אפשרות להטיל קנסות, ואני מדברת עכשיו על הליך אזרחי.
זהבה גלאון: יש אפשרות להטיל קנסות בהליך אזרחי על מתכנני מס.
זהבה גלאון: סעיף 191(ג)(1) לפקודת מס הכנסה לא מיושם ולא גובים קנסות.
זהבה גלאון: אני רוצה לשאול איזו סמכות יש לפקיד שומה למשל שלא להפעיל את הסעיף הזה.
זהבה גלאון: בסוף בא אדם מהתאגיד, או כמו שאמר חבר הכנסת גפני, האנשים שהם מטעמו, ומסדרים את הכול עם פקיד השומה וכותבים שהצדדים התפשרו.
זהבה גלאון: אין יכולת לבקר את זה.
זהבה גלאון: אפילו למבקר המדינה אין יכולת לבקר את זה.
זהבה גלאון: אם אפשר לבקש שיציגו בוועדה נניח בעוד חודש כמעקב נתונים סטטיסטיים לגבי סך הגבייה שרשות המסים הניבה כתוצאה מהפעלת הסעיף הזה.
זהבה גלאון: כמה עסקאות למשל נקבע שהן מלאכותיות וכמה קנסות גבו כתוצאה מכך.
זהבה גלאון: הסעיף לא מופעל בצורה נכונה.
זהבה גלאון: זאת בקשה אחת מראש הרשות.
זהבה גלאון: בקשה שנייה היא יותר לראש הוועדה כי אני חושבת שזה משהו שצריך לשקול.
זהבה גלאון: אני חשובת שצריך לשקול את זה שכל הטבה שתאגיד מקבל, כל הטבה שהיא בעצם קצבה שניתנת דרך חוק עידוד השקעות הון, תהיה מותנית בדרישה להימנע מסוגים של תכנוני מס.
זהבה גלאון: כלומר, תכנוני מס אגרסיביים או שימוש בנתוני העברה.
זהבה גלאון: בקשה אחרת עליה אני חושבת ואני רוצה להגיש הצעת חוק בעניינה ואני רוצה לעשות זאת אתך, אדוני היושב ראש, ועם חברים אחרים בוועדה.
זהבה גלאון: אני חושבת שאנחנו צריכים לקבוע שהממשלה ורשויות ציבוריות, כמו למשל רשויות עירוניות, לא ישתפו פעולה במכרזים ולא יתקשרו במכרזים עם תאגידים שמשתמשים במקלטי מס ושעושים תכנוני מס אגרסיביים.
זהבה גלאון: אני חושבת שזאת דרישה צודקת.
משה גפני: קודם נשמע מהם האם אפשר לזהות את זה.
זהבה גלאון: שאלה נוספת היא איך הרשות מתמודדת עם מניעה של שימוש לרעה במחירי העברה על ידי תאגידים.
זהבה גלאון: ברשותך אדוני, אני מבקשת מעורך הדין סיטבון להתייחס.
זהבה גלאון: תודה רבה לך אדוני.
משה גפני: עופר סיטבון, בבקשה, אם אתה יכול בכמה דקות להציג את מה שחקרתם.
משה גפני: מאוד חשוב לדעת האם אפשר לזהות את זה.
משה גפני: זאת אומרת, לשים אצבע.
משה גפני: האם מנהל רשות המסים או סגנו, האם לפי דעתכם, אתם שעשיתם את המחקר, יכולים לשים את האצבע, כי מה שנעשה – כאשר חברת הכנסת גלאון גם דיברה אתי על כך שהיא רוצה להעלות את זה לסדר היום – מדובר על היקף של כמה מיליארדים.
משה גפני: אי אפשר לדעת בדיוק את הסכום אבל היא מדברת על כשלושה מיליארד שקלים והכל נעשה חוקי.
משה גפני: השאלה היא אם לפי דעתך אפשר לזהות את המקרים האלה בהם יש תכנוני מס כפי שהיא קוראת להם, תכנוני מס אגרסיביים.
עופר סיטבון: תודה רבה לדיון הזה.
עופר סיטבון: אני חושב שזה דיון חשוב.
עופר סיטבון: אני רוצה להציג בקצרה את הרציונאל ולומר מה הוביל אותנו למחקר.
עופר סיטבון: שמענו הרבה בשנים האחרונות שהמס בישראל הוא גבוה, מס החברות, וברגע שיפחיתו אותו, בעצם תהיה יותר נכונות לשלם.
עופר סיטבון: לכן באמת אנחנו מצויים בתוואי יורד מאוד של מס החברות, מ-61 אחוזים ב-1986 והיום 25 אחוזים ובשנת 2016 המס צפוי להיות 18 אחוזים.
משה גפני: בשנת 2017.
עופר סיטבון: כן.
עופר סיטבון: ב-2017.
משה גפני: כבר יש החלטה של ועדת הכספים.
ציון פיניאן: אם תפנה אותם לצפון ולדרום, זה יהיה שישה אחוזים.
עופר סיטבון: אחד הדברים שגרם לנו לעשות את המחקר הזה, זה באמת לראות כאשר באמת המס עכשיו בישראל נמוך גם ביחס לעולם,האם זה משפיע על פרקטיקת תשלום המסים של התאגידים.
עופר סיטבון: אנחנו בדקנו באופן מדגמי את תאגידי תל אביב 25.
עופר סיטבון: אני מניח שאם היינו בודקים את תאגידי תל אביב 100, אם הייתה לנו יכולת לבדוק את החברות הפרטיות במשק, יכול להיות שהנתונים היו אחרים.
עופר סיטבון: אנחנו בדקנו את זה על פני ארבע שנים וגילינו שקיים פער מס בין מה שהם היו צריכים לשלם סטטוטורית לבין מה שהם שילמו בפועל.
עופר סיטבון: פער המס הזה, אפשר להסביר אותו בכמה וכמה אופנים.
עופר סיטבון: חלק מהדברים הן באמת הקלות מס או הטבות מס שהם קיבלו ואז לכאורה מה יש לנו לבוא אליהם בטענות?
עופר סיטבון: בוא נבוא למדינה בטענות.
עופר סיטבון: חלק לא מבוטל מהכסף הזה בעינינו, או לפחות אנחנו חושבים, הוא בגלל תכנוני מס מסוגים שונים.
עופר סיטבון: הדבר ששאלת, אני חושב מצביע באמת על הבעיה המרכזית ועל העניין של השקיפות.
עופר סיטבון: באמת קשה מאוד לשים את האצבע וזה נובע מהעובדה שהדוחות החשבונאיים הם קשים מאוד לקריאה, לא רק להדיוטות.
עופר סיטבון: אנחנו דיברנו עם רואי חשבון שאמרו לנו שמאוד מסובך להבין דוחות חשבונאיים ואני חושב שלכן הדבר הראשון שאפשר לעשות זה באמת לנסות ולפשט את זה.
עופר סיטבון: יכול להיות שהרשות לניירות ערך צריכה לתקן את זה, אבל גם יכול להיות שברשות המסים יש כלים.
עופר סיטבון: העניין הוא שמבחינת תכנוני המס, אמרנו שיש הטבות מס, יש שימוש במקלטי מס ויש פרקטיקות – ואכן היום היה מאמר בדה מרקר – של מחירי העברה, שימוש במחירי העברה.
עופר סיטבון: יש עניין של שרשורי חברות שמאוד קשה לעקוב אחרי זה.
עופר סיטבון: חברות מדווחות הרבה פעמים רק על חברות בנות אבל על חברות נינות ונכדות אולי לא.
עופר סיטבון: גם אחר זה קשה מאוד לעקוב.
עופר סיטבון: חשוב לנו להגיד גם שהדוח הזה במפורש לא נועד לנגח את רשות המסים.
עופר סיטבון: חלילה, להפך.
יהודה נסרדישי: אדוני היושב ראש, תשמע.
יהודה נסרדישי: זה לא ניגוח.
משה גפני: אני שומע כל מילה.
יהודה נסרדישי: הוא אומר שהוא לא בא לנגח את רשות המסים.
עופר סיטבון: חלילה.
יהודה נסרדישי: אני רוצה שזה יירשם בפרוטוקול לצורך דיונים עם היושב ראש.
עופר סיטבון: לא רצינו לנגח.
משה גפני: אנשים מתורבתים ומלומדים.
זהבה גלאון: אתה לא רגיל לזה.
משה גפני: הוא רגיל.
יהודה נסרדישי: כך אני מתנהג, על אף שאני גובה מס.
זהבה גלאון: הבעיה שלנו היא שאתה לא גובה מספיק.
יהודה נסרדישי: אני גובה יותר מדיי.
יהודה נסרדישי: קראתי אתמול בעיתון שגביתי 1.3 מיליארד.
זהבה גלאון: על חשבון מי?
משה גפני: לא איכפת לנו שגבית, אבל איכפת לנו שיסבסדו את המעונות ולא מסבסדים.
זהבה גלאון: נכון, והשאלה היא על חשבון מי גבית.
זהבה גלאון: לא גבית מהאנשים הנכונים.
יהודה נסרדישי: אני שמח שחזרת לכנסת ואני אשתדל לענות לך על כל השאלות.
עופר סיטבון: כאמור, אנחנו לא באים לנגח את רשות המסים.
עופר סיטבון: נקודת המוצא שלנו היא שתשלום מס הוא חלק חיוני מהמנה החברתית בה אנחנו חיים ולכן חלק מהעניין שלנו מופנה לתאגידים.
עופר סיטבון: אנחנו אומרים שהם נהנים משירותים שבמימון המסים, הם מקבלים עובדים משכלים, הם מקבלים תשתיות, הם מקבלים ביטחון וזה טפילי לחלוטין לא לשלם מס במצב כזה.
עופר סיטבון: לכן אנחנו אומרים שאם אתם אחראים חברתית, פחות מעניין אותנו שיעשו קצת פילנתרופיה פה ושם, מה גם שבדקנו וגילינו שהפילנתרופיה היא 200 מיליון שקלים בשנה.
עופר סיטבון: כלומר, אנחנו מדברים על סכומים של 200-250 מיליון שקלים.
עופר סיטבון: אם רוצים לעשות פילנתרופיה, בסדר, אבל אנחנו אומרים שקודם הם ישלמו מס מלא.
עופר סיטבון: זאת הפנייה שלנו לתאגידים.
עופר סיטבון: מרשות המסים היינו באמת שמחים גם לעזור וגם לשמוע על האופן בו ניתן לטפל בנושא.
עופר סיטבון: הבעיה הזאת מטרידה את רשויות המס בכל העולם.
עופר סיטבון: העניין שחברות שמשתמשות באמצעים מאוד יצירתיים כדי לחמוק מתשלומי מס, זה דבר ישן, זה סיפור ישן.
עופר סיטבון: אנחנו חושבים גם שההבחנה בין חוקי ללא חוקי לא מספיקה כאן.
עופר סיטבון: זאת אומרת, ברור שאם זה היה לא חוקי, רשות המסים כבר הייתה כולאת אותם, אבל אנחנו אומרים שיש כאן מעשה של נבל ברשות התורה.
עופר סיטבון: זאת אומרת, לפעול נגד רוח החוק.
משה גפני: חברת הכנסת עינת וילף.
עינת וילף: אני מעדיפה לשמוע קודם את התשובה.
משה גפני: לפני שאתם מדברים, אני רוצה לומר מילה.
משה גפני: יש מישהו מהאורחים שרוצה להתייחס לנושא?
משה גפני: קודמך בתפקיד, חבר הכנסת חיים אורון, היה מעלה נושאים כאלה לדיון ומספר המשתתפים היה מועט.
משה גפני: שלא תצאי עם הרגשה לא טובה מהדיון הזה.
זהבה גלאון: אדוני, יש לי אותך, יש לי את החברים שנמצאים.
משה גפני: מספר המשתתפים הוא מועט מכיוון שהדיון הוא דיון אקדמי שהמשמעות שלו היא עמוקה מאוד מאוד מאוד.
משה גפני: אני רוצה לומר לאנשי רשות המסים, למנהל ולסגנו, מה המשמעות של הדיון הזה.
משה גפני: המשמעות של הדיון הזה היא שמתנהל כאן ויכוח שאז הוועדה מלאה בחברים ובהרבה מאוד אורחים והרבה מאוד צעקות.
משה גפני: הדיון מתחיל מכאן.
משה גפני: אותם דיונים שאנחנו נראה אותם, האם מעלים את הבלו על הדלק, האם מעלים את המחיר של הלחם, האם אנחנו עושים את כל הדברים האלה של העלאת המסים העקיפים ובמקביל מפחיתים את מס החברות ומעודדים את האנשים העשירים להיות יותר עשירים.