GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סימן טוב: בדקנו לשמחת היושב ראש, סולם השקילות הישראלי הוא סולם השקילות הנדיב ביותר עם משפחות עם הרבה ילדים, כי המשקל השולי שניתן לילדים הוא הגבוה יותר.
סימן טוב: לדוגמא, במדינות ה-OECD המשקל השולי שניתן לילדים הרבה יותר נמוך.
סימן טוב: ולכן הטענות כאילו אנחנו משתמשים בסולם ישן זה נכון, זה סולם ישן, אבל דווקא החיסרון שבסולם הישראלי הוא שבאמת הפקטור שהוא נותן למשפחות גדולות הוא הרבה יותר גדול.
סימן טוב: קצת נתונים לגבי המספרים.
סימן טוב: זה נכון יש כ-4,280 משפחות שדרגת הסבסוד שלהן הורעה, שיקבלו פחות סבסוד.
סימן טוב: מנגד, יש משפחות שדרגת הסבסוד שלהן עלתה.
סימן טוב: איזה משפחות אלה?
סימן טוב: יש שתי קבוצות של משפחות.
משה גפני: כמה, כמה בסך הכל?
סימן טוב: הסכום של שתיהן 3,650.
משה גפני: לא, כמה משפחות ירוויחו?
סימן טוב: 3,650.
משה גפני: ירוויחו?
סימן טוב: 3,650 משפחות ירוויחו.
סימן טוב: 4,280 משפחות ייפגעו, 3,650 משפחות ירוויחו.
סימן טוב: זה המאזן של המהלך הזה, ובכל זאת נסביר.
סימן טוב: כמו שאמר יושב הראש ---
אורי מקלב: למה זה לא היה לנגד עיניהם של המ.מ.מ.?
אורי מקלב: זה רק איזה נתון ש---
משה גפני: לא יודע את זה?
סימן טוב: המ.מ.מ.
סימן טוב: לא פנה אלינו.
סימן טוב: עכשיו אנחנו הסברנו להם, נשמח להסביר להם שוב.
קריאה: אבל מי המשפחות?
אורי מקלב: זה כנראה מי ששואל את התמ"ת.
אורי מקלב: תלוי בכל אחד.
אורי מקלב: אם האוצר שואל את התמ"ת או מ.מ.מ.
אורי מקלב: שואל את התמ"ת.
סימן טוב: הנתונים שלנו גם מתואמים עם משרד התמ"ת.
זהבה גלאון: אבל המשפחות שירוויחו זה המשפחות המבוססות יותר.
סימן טוב: לא המשפחות המבוססות יותר.
סימן טוב: אנחנו נסביר מי ירוויח.
סימן טוב: ירוויחו משפחות עם ילד אחד, זה נכון, כי מקדם ההוצאה על הילד הראשון הוא יותר גבוה ממקדם ההוצאה לילדים הבאים.
סימן טוב: כל משק בית שיש לו ילדים יודע את זה.
סימן טוב: זאת המציאות הכלכלית חברתית שבה אנחנו נמצאים.
סימן טוב: זו קבוצה אחת של משפחות שירוויחו.
סימן טוב: קבוצה שנייה של משפחות שירוויחו הן משפחות שיש להן יותר מילד אחד במערך המעונות.
סימן טוב: כלומר, יותר מילד אחד עד גיל שלוש.
סימן טוב: ההוצאה על מעונות יום היא ההוצאה הכבדה ביותר של משקי בית, והיא החסם הגדול ביותר של משפחות – לצאת לעבודה.
סימן טוב: ולכן חשבנו שנכון יהיה להחזיר את הכסף בדיוק למשפחות האלה, שיש להן שני ילדים.
סימן טוב: אנחנו מאמינים שהמהלך הזה באמת יביא ליציאה יותר מוגברת של אימהות שיש להן שני ילדים עד גיל 3, והנטל הכלכלי של הוצאות השמירה על ילדים בגילאים האלה הוא הכבד ביותר.
סימן טוב: אחר כך, כשנכנסים למערכת הגנים, הסבסוד הוא גבוה הרבה יותר וההוצאה היא נמוכה הרבה יותר, ולכן קל הרבה יותר לשאת בנטל.
סימן טוב: אז זה נכון, יש פה קבוצה שמצבה הורע ביחס למצב שיש היום, אבל יש פה קבוצה שמצבה השתפר.
סימן טוב: אגב, כל הכסף הנותר שיוותר מעבר לכך יחולק באופן רוחבי על פני כל דרגות הסבסוד.
סימן טוב: וזהו.
סימן טוב: זאת התכלית של המהלך, ואין פה מחשבות אחרות, אין פה מחשבות לפגוע במשפחות מסוימות.
סימן טוב: יש פה מחשבות לשקף נכון יותר את המשמעות הכלכלית חברתית של גודל המשפחה, ולסייע תוך כדי למשפחות שאנחנו זיהינו אותן כמשפחות עם הקושי הגדול ביותר.
סימן טוב: אלה המשפחות שיש להן יותר מילד אחד במערך המעונות, וזה באמת חסם רציני, וכל מה שאנחנו יכולים לסייע שם יהיה ברכה.
משה גפני: ואתם לא חושבים שהחלטה כזאת ראויה, לפני שהיא מתקבלת, ולפני שהיא מיושמת, שהיא תידון פה באיזה שהוא מקום?
סימן טוב: הסמכות לקבל את ההחלטה הזאת ---
משה גפני: הסמכות היא הממשלה.
סימן טוב: היא של הממשלה.
משה גפני: כן, והממשלה יודעת מה היא הצביעה, ולכן ---
סימן טוב: לא חסכנו שקל ולא התכוונו לחסוך שקל.
משה גפני: לא, שלא חסכתם אני אמרתי.
סימן טוב: וגם לא נחסוך שקל.
סימן טוב: לכן האמירות על תוספת המשאבים שהייתה, נכון הייתה תוספת משאבים למערך המעונות ---
משה גפני: וזה נכון גם שחזר כסף לאוצר ממשרד התמ"ת?
סימן טוב: אני יודע שלא.
סימן טוב: סמנכ"ל התקציבים של משרד התמ"ת פה מכחיש נמרצות.
סימן טוב: אפשר לתת לו להתייחס בצורה רחבה יותר.
משה גפני: לא, לא, בסדר.
משה גפני: זה פחות חשוב יותר.
משה גפני: אני הרי יודע את זה.
סימן טוב: אבל כסף לא נחסך, ובטח אין כוונה לחסוך כסף.
משה גפני: יש מישהו ממשרד התמ"ת שיכול לדבר על הנתונים?
משה גפני: זאת אומרת האם אני צודק או בר סימן טוב צודק?
דוד שטיינמץ: שניכם צודקים, ואני אסביר.
יצחק וקנין: עכשיו אנחנו בבעיה רצינית.
דוד שטיינמץ: לא.
דוד שטיינמץ: כתוצאה מסולם השקילות – אכן 840 משפחות נהנות מזה.
דוד שטיינמץ: כתוצאה ממבחן השקילות אנחנו החלטנו לתת הטבה להורים שיש להם שני ילדים ---
סימן טוב: כסף שנחסך.
משה גפני: רגע, רגע, משה.
משה גפני: אני רוצה להבין איך שנינו צודקים.
דוד שטיינמץ: מבחן השקילות זה 803.
דוד שטיינמץ: עכשיו ---
משה גפני: לא, לא, אתה לא תדבר בהבלעה.
משה גפני: תגיד באמת, בדיוק, שחברי הכנסת יידעו.
סימן טוב: הרב גפני, אני יכול להסביר ---
משה גפני: אתה לא יכול יותר להסביר.
משה גפני: סיימת את רשות הדיבור שלך.
משה גפני: תענה לשאלות שלי.
משה גפני: אני אמרתי שמי שירוויח מזה זה 840 משפחות ומי שיפסיד מזה זה 3,279 משפחות.
משה גפני: חולק עלי משה בר סימן טוב, הוא אומר נתונים אחרים.
דוד שטיינמץ: קודם כל אתה צודק, כתוצאה מ---
משה גפני: רשום בפרוטוקול.
דוד שטיינמץ: רגע, נכון.
דוד שטיינמץ: כתוצאה מסולם השקילות יש את המספרים שאתה אמרת.
דוד שטיינמץ: אנחנו הלכנו מהלך נוסף.
דוד שטיינמץ: ראינו מי נפגע והגענו למסקנה שהורים שיש להם שני ילדים או שלושה ילדים במעון, ונניח היו בדרגה 3 והם קופצים לדרגה 4, אם הם היו בדרגה 3 ---
משה גפני: דרגה 4, שחברי הכנסת יידעו, הפרוש הוא שהם יקבלו פחות סבסוד.
דוד שטיינמץ: נכון, נכון.
דוד שטיינמץ: עכשיו, לא רק זה.
אורי מקלב: לא, הרבה פחות סבסוד.
משה גפני: הרבה פחות סבסוד.
דוד שטיינמץ: הם נפגעים פה פעמיים ואני אסביר למה.
דוד שטיינמץ: הורים שיש להם שני ילדים או שלושה ילדים במעון, קבענו להם דרגות 14, 15.
דוד שטיינמץ: נתנו להם הנחה של עוד 100 ₪.
דוד שטיינמץ: אז נגיד הורה שיש לו שני ילדים, הוא היה אמור להיות בדרגה 3, הוא ירד לדרגה 14, שזה 100 ₪ פחות.
דוד שטיינמץ: עכשיו, כשהוא קופץ לדרגה 4, הוא גם מאבד את דרגה 14, כי הוא לא ב-3, ואז מהמהלך הזה הוא נפגע פעמיים.
דוד שטיינמץ: כלומר, את העלייה מ-14 ל-3 ומ-3 ל-4.
דוד שטיינמץ: אז אנחנו החלטנו במהלך של לחזק, לתת להורים האלה ---
משה גפני: מתי החלטתם את זה?
דוד שטיינמץ: לא החלטנו, אנחנו אמורים להחליט במסגרת ה---
משה גפני: במסגרת המלחמה שלי שאני מנהל כבר חודש על העניין?
משה גפני: או שזה לא שייך למסגרת הזאת?
סימן טוב: לא, דודו, זאת החלטה שהתקבלה.
משה גפני: מתי היא התקבלה ההחלה הזאת?
דוד שטיינמץ: עוד לא התקבלה.
משה גפני: עוד לא התקבלה.
סימן טוב: הייתה ישיבה אצל שרון קדמי.
משה גפני: מתי הייתה ישיבה?
סימן טוב: לפני חודשיים לפחות.
דוד שטיינמץ: עוד לא יושמה.
דוד שטיינמץ: כי גם סולם השקילות זה הכל הולך להיות בספטמבר.
דוד שטיינמץ: זה מה שנקרא דרגות 16 ו-17, שהחלטנו.
משה גפני: התקבלה החלטה לשנות משהו?
סימן טוב: כן, כן.
סימן טוב: זאת החלטה שהתקבלה אצל מנכ"ל משרד התמ"ת ---
משה גפני: אבל משה, אני שואל אותו.
משה גפני: אמרת לי קצין התקציבים של משרד התמ"ת.
סימן טוב: בסדר, אני מרענן את זיכרונו.
דוד שטיינמץ: הוחלט בדרגה 16 ---
משה גפני: אולי תרענן את זיכרוני גם?
סימן טוב: ככל שאני אדרש.
דוד שטיינמץ: בדרגה 16 ו-17 אצל המנכ"ל הוחלט לשפות את ההורים האלה.
דוד שטיינמץ: להערכה שלנו, מספר ההורים שיהנו הם כ-2,800.
דוד שטיינמץ: אז אם אתה מוסיף ל-800 שלך את ה-2,800, זה ה-3,600.
אורי מקלב: הם לא יהנו, הם ייפגעו פחות.
אורי מקלב: הם לא יהנו.
משה גפני: הם יפגעו פחות.
אורי מקלב: לא יתנו לפגוע פעמיים.
אורי מקלב: תשאירו אותם עדיין עם ...
אורי מקלב: של 180 בגלל שיש להם שני ילדים.
אורי מקלב: ה-13 מיליון האלה ילכו לסבסוד הזה, לאלה שאמורים להיפגע פעמיים.
משה גפני: רגע, אורי, סליחה.
משה גפני: אני אגיד לך בדיוק את התהליך, שהם לא ישמעו.
משה גפני: אני אגיד לך בדיוק את התהליך.
משה גפני: כשאני התחלתי לקבל את הנתונים האלה, התחלתי לקבל מכל מיני אמהות וזה, שהתחילו לראות שהם הולכים להיפגע.
משה גפני: התחלנו לבדוק, אני והעוזרים שלי, התחלנו לבדוק מה קורה.
משה גפני: היו לי שיחות ---
סימן טוב: אימהות שבני זוגן אינם עובדים במכון וולקני.
משה גפני: לא דיברתי על הציבור החרדי.
משה גפני: על אף שלמרה האירוניה ההחלטה של לעודד חרדים לצאת לעבודה היא ההחלטה הבאה.
משה גפני: זאת אומרת ההחלטה הקודמת מעודדת חרדים לצאת לעבודה, והיא משתלבת עם ההחלטה הנוספת לעודד חרדים.
משה גפני: אני מדבר באופן כללי האם אנחנו עוזרים פה יותר לאימהות עובדות או פוגעים יותר באימהות עובדות.
משה גפני: זאת השאלה המרכזית, התחלתי לבדוק.
משה גפני: ואז, התחילו דיונים, אני הייתי אצל שלום שמחון עם שרון קדמי.
משה גפני: דיברתי עם משה בר סימן טוב, דיברתי עם , דיברתי עם שר האוצר.
משה גפני: זאת אומרת התחלתי לדבר, לפני שהנושא הזה הגיע לדיון, רציתי לראות שאני לא הולך להטעות את הוועדה.
משה גפני: עד שזה הגיע, בינתיים התקיימו דיונים בין משרד האוצר לבין משרד התמ"ת.
משה גפני: ההחלטה היא החלטה.
משה גפני: החלטת הממשלה קובעת חד משמעית – 840 משפחות ירוויחו מעט, 3,279 משפחות, ואגב זה לא נתון מדויק, בגלל שאנחנו לא יודעים בדיוק מה יהיה בתשע"ב.
משה גפני: יכול להיות שייפגעו פחות בגלל שנשים לא ייצאו לעבודה.
משה גפני: אני מדבר על פי הנתונים של המצב הקיים בשנה הזאת.
משה גפני: 3,279 נשים, אמהות עובדות – ייפגעו.
משה גפני: מכאן ואילך ---
אורי מקלב: זה הכי אופטימי.
אורי מקלב: בהערכות אחרות זה 6,000 משפחות.
משה גפני: יש אפילו יותר, אבל אני מדבר על הנתון של משרד התמ"ת.
אורי מקלב: אי אפשר לדעת בדיוק, אבל המינימום זה ---
משה גפני: אורי, אני מדבר רק על הנתון של התמ"ת, על המציאות הקיימת היום.
משה גפני: מכאן ואילך מתחילה התרוצצות בין משרד האוצר לבין משרד התמ"ת.
משה גפני: הם מבינים שזה לא עובר במבחן נורמאלי ---
סימן טוב: הממשלה דיברה שהמשאבים לא ---
משה גפני: אבל משה, לא מפריעים ליושב ראש וועדת הכספים, עד שהוא מתחלף.
יצחק וקנין: לא נראה לי שאתה תתחלף בשנתיים הקרובות.
משה גפני: על כל פנים, התחילה התרוצצות בין משרד התמ"ת לבין משרד האוצר.
ציון פיניאן: תעשה לי טובה, אתם רוצים להחזיר אותנו ל-, אל תזכיר לי את ה---
יצחק וקנין: תקופת הגלות.
ציון פיניאן: אני מוכן שי חרמש.
קריאה: אה, כיושב ראש הוועדה, גם אני מוכן.
משה גפני: על כל פנים מה שעושים עכשיו, זאת החלטת הממשלה ועל זה אין עוררין.
משה גפני: זאת החלטת הממשלה 1999 - מספר ההחלטה, פוגע בנשים עובדות, נקודה.
משה גפני: עכשיו מתחילה ההתרוצצות, זה מה שאמר שטיינמץ.
זהבה גלאון: אבל רק שאלה, אבל כשעושים החלטה כזאת ולוקחים את מבחן השקילות ומדברים, יש הוצאות למשפחות ולוקחים אותן בחשבון.
זהבה גלאון: אבל ההוצאה על גני ילדים או על מעונות יום זו לא הוצאה של המשפחה, כי יש אפשרות להשפיע עליה.
זהבה גלאון: זה לא שאני מחליטה אני קונה לילד הזה שלושה לא יודעת מה, או ארבעה דברים וזה.
זהבה גלאון: זה מחיר שהתמ"ת קובע.
זהבה גלאון: התמ"ת קובע מה המחיר של המעונות.
זהבה גלאון: אז איך מכניסים את זה ל---
משה גפני: נכון, את צודקת, מאה אחוז.
משה גפני: זה מה שבכל המחקרים, וגם במחקר של המ.מ.מ.
משה גפני: זה וודאי.
משה גפני: אבל אני רוצה, תהיי רגע, אני לא רוצה לקטרג על שרי הממשלה.
משה גפני: תחשבי לרגע זהבה, תחשבי לרגע שאת שרה בממשלה.
משה גפני: את יושבת ב---
זהבה גלאון: זה הרי לא יקרה כל כך מהר.
משה גפני: נניח, הכל יכול לקרות פה וזה בסדר.
משה גפני: את יושבת בממשלה ויש דיון על הנאום המדיני של ראש הממשלה בשני בתי הקונגרס, ואת שוברת את הראש, בגלל שזה הנושא הלאומי המדובר ביותר, הרציני ביותר.
משה גפני: אחרי הדיון הזה בממשלה, מגיע משה בר סימן טוב עם החלטת ממשלה שאומרת כך – כדי לעודד נשים לצאת לעבודה אנחנו נלך, החל מתשע"ב על פי מחקר שיעשה הממונה על התקציבים ומנכ"ל משרד התמ"ת, על פי סולם השקילות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
משה גפני: אני שואל אותך, באמת תעצמי עיניים, תגידי – היית מצביעה בעד או נגד?
משה גפני: אני הייתי מצביע בעד.
זהבה גלאון: אחרי שראיתי כזה נאום מהוקצע?
זהבה גלאון: הייתי אומרת לא?
משה גפני: וזה המצב של השרים והם הצביעו בעד, ואין ויכוח על העובדות.
משה גפני: בא משרד האוצר עם משרד התמ"ת, ועכשיו הם אומרים ככה, אנחנו לא ניקח את הכסף לאוצר, מחקר כמובן לא נעשה, את כל מה שאנחנו מדברים עכשיו הם לא עשו.
משה גפני: עכשיו הם באים ואומרים – אנחנו נעזור למשפחה שיש לה שני ילדים במעון.
משה גפני: זה לא על פי החלטת הממשלה, זה יכול להיות החלטה אד-הוק, ויכול להיות שהיא תהיה.
משה גפני: אנחנו נעזור למשפחה עם שני ילדים שיש לה במערכת, שהיא מתקשה יותר וכו' וכו', ואז נגדיל, וגם אז לא נגיע לאותו מספר של הפגיעה.
משה גפני: הם ייפגעו פחות.
משה גפני: יש פגיעה על פי החלטת הממשלה בנשים עובדות, באימהות עובדות, נקודה.
משה גפני: אני דורש לשנות את החלטת הממשלה.
אורי מקלב: לאדוני יושב הראש יש גם טעות אחת מובנת.
אורי מקלב: אנחנו מסתכלים תמיד במבחן השקילות מה ההוצאה יותר.
אורי מקלב: האם נר אחד הוא נר למאה, בגלל שיש עוד ילד האם זה בדיוק אותו משקל.
אורי מקלב: זה הכל היה נכון, אם אישה שהייתה עובדת עכשיו, הולכת לסופרמרקט להיות קופאית, ועכשיו כל ילד שנולד לה היא מקבלת תוספת למשכורת.
אורי מקלב: בהכנסות הם לא מתערבים בגלל שיש עוד ילד.
אורי מקלב: אז איפה הם מכסים את ההוצאות?
אורי מקלב: אם היו עכשיו באים מהאוצר ואומרים – אנחנו הרי נותנים את כל ההוצאות, תשמע, הילד השלישי הוא פחות הוצאות.
אורי מקלב: אנחנו מורידים לך בהוצאות שאנחנו משלמים לך על הילד.
אורי מקלב: מי משלם?
אורי מקלב: אישה שנולד לה עוד ילד ועוד ילד משתנה לה המשכורת משהו?
אורי מקלב: המשכורת שלה לא משתנה.
אורי מקלב: איך אתה עכשיו ---
קריאה: אם יש לה משכורת גבוהה אז נקודת הזיכוי עולה.
אורי מקלב: לא משנה זיכוי או לא זיכוי, אבל זה במהות, אבל לא מקבלים תוספת.
אורי מקלב: הרי זה ברור שאותו ילד נוסף הביא הוצאה נוספת מהותית מאד למשק הבית.
אורי מקלב: אז על זה אתה רוצה עכשיו להוריד לה בגלל שנולד לה עוד ילד אז יהיה לה פחות?
אורי מקלב: מאיפה?
אורי מקלב: אדוני יושב הראש, מעבר למבחן האידיאולוגי ההשקפתי מה זה אומר, לשלם ארנונה למשל, ששם גם ההנחה בארנונה ניתנת לפי נפש, בכל אופן – כל נפש שנולד יש עוד גידול בהוצאות של אותה רשות מקומית.
אורי מקלב: יש חינוך, יש גני ילדים, ועם כל זה אנחנו באמת מחשיבים לפי נפש, מחלקים את זה לפי נפש.
אורי מקלב: כאן, לא רק שהמטרה האידיאולוגית היא באמת לעודד את האישה, אישה שיש לה שלושה ילדים וודאי ההתחבטות שלה היא הרבה יותר קשה עכשיו, אם כדאי בכלל מאפשר לה, ואם כדאי.
אורי מקלב: המעונות נוצרו במהותם, כפי שאתה אמרת קודם כל לעודד את העבודה ולאפשר את העבודה.
אורי מקלב: ועכשיו, בכל ילד שנוסף הוא יותר קשה לאישה, ולכן שם צריך להיות אפילו יותר להעמיק את הסבסוד, וכאן אנחנו מקטינים.
אורי מקלב: אבל מעבר לזה, ההוצאות לכל ילד, אם היינו במשכורת אין לזה שום ביטוי.
אורי מקלב: עכשיו אישה, שיש לה עכשיו ילד שלישי במשפחה, ההוצאות גדלות, אתה אומר לא, לכי לעבוד, אבל אנחנו ניתן לך בלי שהמשכורת עלתה בשום דבר, ואתה רוצה שהיא תשלם במעונות יותר.
אורי מקלב: זה באיזה שהוא מקום, זה באמת אחיזת עיניים.
אורי מקלב: לא משלמים שום דבר על ההוצאות, לא נותנים שום תוספת במשכורת על זה שיש ילד נוסף, ועכשיו אתה רוצה ממנו לשלם לו יותר.
אורי מקלב: הוא אומר משקל השקילות אין לו שום מקום במקום הזה.
אורי מקלב: וזה מעבר למה שאמרת שנר אחד במאה בהוצאות בילדים, אף אחד לא יכול לעשות את זה, ממש למדוד את זה נכון בהוצאות הקבועות יותר.
אורי מקלב: מישהו יכול להגיד שהילד הנוסף הוא פחות הוצאות בבית, איפה?
אורי מקלב: איך אפשר לעשות דבר כזה?
רונית תירוש: הם בונים על זה שהבגדים יעברו מילד לילד.
משה גפני: גם זה נגמר.
משה גפני: זה היה פעם.
אורי מקלב: אני אומר לך שאותי זה צמרר לראות שש נפשות שווה 5.2.
משה גפני: אבל זה לא קשור לזה, אבל אוצר המדינה בלי קשר לכלום.
אורי מקלב: אני אומר, כשקראתי את הטבלה בפעם הראשונה זה צמרר אותי.
אורי מקלב: שש נפשות – 5.2.
אורי מקלב: זה מה שזה שווה.
זהבה גלאון: יש כאן החלטה שאימהות לשלושה, זה בעצם אומר שאימהות שיש להן שלושה ילדים – אומרים להן אתן נשארות בבית.
זהבה גלאון: אנחנו רוצים לעודד נשים צעירות שיש להן שני ילדים, שאני בעד שהן תצאנה, כמובן, כי זה נורא קשה ורוצים לסבסד.
זהבה גלאון: אבל מי שיש לו כבר שלושה ילדים, אתם תשארנה בבית.
משה גפני: שני ילדים לא משתנה.
זהבה גלאון: שני ילדים לא משתנה.
זהבה גלאון: שלושה ילדים – את נשארת בבית.
אורי מקלב: שכר הלימוד על מעונות עלה בשנה האחרונה ב-12%.
אורי מקלב: לא היה עוד מגזר כזה.
אורי מקלב: בבתי ספר לא עלו.
אורי מקלב: שכר הלימוד, שכר ההשתתפות עלה ב-12%.
אורי מקלב: היחידים ששילמו במשק את ה-2,000 שקל שנתנו תוספת, בחינוך אנחנו לא שילמנו את זה.
אורי מקלב: משרד החינוך שילם.
אורי מקלב: מי שילם את מלוא ה-2,000 ₪ זה היו ההורים.
אורי מקלב: הייתה להם העלאה באמצע השנה, דבר שלא קורה באמצע השנה.
אורי מקלב: שכר הלימוד עלה ב-3.1%, הכל כדי לסבסד את ה-2,000 ₪.
אורי מקלב: בשנתיים האחרונות 15% עלה שכר הלימוד במעונות.
אורי מקלב: אנחנו לא מדברים על איזה מגזר שהוא סובל מבירוקרטיה קשה.
אורי מקלב: הוא סובל מחסר במעונות.
אורי מקלב: אפשר לחשוב שיש עם זה רוויה.
אורי מקלב: אנחנו סובלים.
אורי מקלב: ההורים סובלים מטרטורים.
זהבה גלאון: ולא הקימו מעונות יום במקומות העבודה.
רונית תירוש: יש תכנון להעלות אותו, אתה יודע.
רונית תירוש: כל נושא הבטיחות הולך להיות על ההורים.
אורי מקלב: ועוד בחוק החדש אין בכלל מה לדבר.
אורי מקלב: הוא ענף שמוכה, ההורים מתמודדים עם קשיים, ואתה עכשיו מוסיף להם.
משה גפני: מילה, ואחר כך רונית.
יצחק וקנין: אמהות עובדות שעובדות בחלקיות משרה מכורח המציאות, כי אין אפשרות להעסיק אותן ביותר, המעסיק זה מה שיש לו לתת לחצי משרה, או שלושת רבעי משרה, היא נפגעת שוב פעם.
יצחק וקנין: היא בקושי מקבלת החזר, בגלל שהיא עובדת בחלקיות משרה.
יצחק וקנין: כי אומרים לה את עובדת בחלקיות משרה, זה ההכנסה שלך, את לא מקבלת.
יצחק וקנין: יש כאלה שכמעט ולא מקבלות אפילו.
יצחק וקנין: זאת אומרת יש פה בעיה כפולה מכל הבחינות.
יצחק וקנין: מדברים מדברים, אבל אני לא יודע איך התקבלה החלטה כזאת.
זהבה גלאון: אבל למה לא עושים מחקר שיבדוק את זה?
משה גפני: רונית תירוש בבקשה, ואחריה חברת הכנסת זהבה גלאון.
רונית תירוש: אני רוצה להרחיב קצת את היריעה, משום שיש לי – לומר את זה בבוטות, בטן מלאה על כל נושא המעונות שהממשלה מנסה לקדם.
רונית תירוש: זה התחיל בהכרה בהוצאות על מטפלת לצורכי מס והממשלה עמדה על שתי הרגליים האחוריות.
רונית תירוש: אגב, הצעת החוק שאני נותרתי ממנה, כי כולם כבר הפכו להיות שרים, אז אני היחידה שעוד יכולה להגיש את ההצעה, מתוך כל חברי הכנסת שהגישו והיא נמצאת אחרי קריאה ראשונה.
רונית תירוש: זאת אומרת אני יכולה להביא אותה לדיון רציפות ולהמשיך לקדם אותה.
רונית תירוש: הכרה בהוצאות מטפלת לצורכי מס הכנסה.
רונית תירוש: הייתה רשימה ארוכה של חברי כנסת שהגישו אותה מספר פעמים.
רונית תירוש: כרגע הסטאטוס שהיא עברה קריאה ראשונה, ובכל מקרה אפשר להמשיך בתהליך ואני כן מציעה לקדם את זה, משום שהממשלה הצליחה להפיל או לעצור את התהליך, כשהיא אמרה שהיא מביאה פתרון חלופי שזה ---
משה גפני: אמרתי את זה בתחילת הישיבה.
רונית תירוש: אוקי, אני מתנצלת, אני הגעתי באיחור מרשות השידור.
משה גפני: לא, לא, בסדר גמור.
רונית תירוש: אני לא יודעת, אני לא מצליחה לעקוב כמה כסף הם באמת מצליחים להעביר.
רונית תירוש: הם מכרו את זה פעם אחת לעופר עיני בהסכמים הקואליציוניים, אחר כך מכרו את זה לציפי חוטובלי, כיושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה.
רונית תירוש: אני לא יודעת מה קורה עם התוספות, אבל אני רואה שאותה נישה שלכאורה ניסו להגדיל ולעודד, הם מתחילים לפגוע שם בדרכים עוקפות.
רונית תירוש: זאת אומרת, אם אני לא הייתי שותפה לכמה ועדות לא הייתי בכלל יודעת שהולכים לנגח את אותו פתרון לכאורה שנתנו, באופנים שונים.
רונית תירוש: אני רוצה לומר לך שבוועדה לזכויות הילד למשל, יש דיון מאד נוקב עכשיו בימים אלה, על כך שעובר חוק שצריך שמעונות פרטיים ובכלל, צריכים לעמוד בתקינה בטיחותית.
רונית תירוש: זה מיליוני שקלים.
רונית תירוש: עכשיו שואלים מי יממן את זה.
רונית תירוש: ברור לך לחלוטין – המדינה לא תממן את זה.
רונית תירוש: כלומר, זה ייפול באיזה שהוא אופן על שכר הלימוד של המעונות, כשההורים יצטרכו לממן את השדרוג, שאני מאד בעד השדרוג, אני רוצה בטיחות בגני הילדים, אבל אני אומרת שוב – זה ייפול נתח כספי על ההורים.
רונית תירוש: עכשיו, אם תחבר את זה למבחן השקילות ותראה אלו הוצאות ייפלו על ההורים בגין זה.
רונית תירוש: עכשיו, אני רוצה להוסיף עוד נדבך ברשותך, והייתי מאד שמחה אם היינו מקדמים, ונמצאת כאן מי שאחראית על זה בתמ"ת.
רונית תירוש: המורות בישראל הן אינן יכולות להשתמש במעונות, משום שהן לא מקבלות את הסבסוד כמו כל אם אחרת שעובדת במשרה מלאה.
רונית תירוש: מדוע?
רונית תירוש: משום שמשרת מורה מוגדרת בשעות – 24 שעות או 30 שעות.
משה גפני: רונית, רק שנייה, קריאת ביניים.
משה גפני: יש פה באותה פגישה, אני פשוט לא רציתי להרחיב את זה, באותה פגישה שנפגשתי עם השר והמנכ"ל, העליתי רשימה של דברים נוספת, בין היתר הנושא של המורות עם ה-24 שעות, ובין היתר ההחלטה שהתקבלה, החלטה חדשה, שאם האישה העובדת היא עובדת את אותן מספר שעות, אבל חלק מהזמן היא לומדת לתואר, אז הורידו את הלימודים לתואר.
משה גפני: הורידו.
משה גפני: עד היום עשו את סך כל השעות, הורידו את זה.
משה גפני: אני פשוט לא רוצה להרחיב את היריעה, בגלל שלך יש בטן מלאה על העניין הזה.
משה גפני: אני כבר יש לי בניין מלא.
משה גפני: אבל לא חשוב.
משה גפני: אם נרחיב את זה, אין לנו מספיק זמן.
משה גפני: את רוצה, אני מוכן לעשות דיון על כל העניין הזה.
רונית תירוש: לא, אני מסיימת, אבל אני אשמח.
משה גפני: בסדר, אבל סולם השקילות הוא נושא שזה החלטת ממשלה, זה אפילו לא החלטת התמ"ת.
רונית תירוש: אבל אני חושבת שצריך להיות איזה דיון אינטגרטיבי בנושא הזה של מעונות והפגיעה.
רונית תירוש: משום שעכשיו מה מספרים לי לגבי המורות?
רונית תירוש: שזה ויכוח – אם משרד החינוך יגדיר את זה משרה מלאה, אז התמ"ת יוכל לקבל את זה.
רונית תירוש: אז המשרד לא יודעת מאיזה טעם, לא רוצה לשנות את הנוסח ולכתוב משרה מלאה, הוא מעדיף לכתוב בשעות מסיבות שלו.
רונית תירוש: זאת אומרת הויכוחים הסמנטיים האלה, גורמים להרבה מאד נשים לסבול.
רונית תירוש: ושוב, זה מסר לנשים לא לצאת לעבודה.
רונית תירוש: אין לי ---
רונית תירוש: ואני ממש לא מצליחה להבין את הממשלה בעניין הזה.
משה גפני: תודה רונית.
רונית תירוש: אז אני אודה לך אם אתה תעשה דיון.
משה גפני: אני אשתדל לשים את כל העניין הזה על סדר היום.
משה גפני: זה נושא שהוא הולך להיות נושא מאד מאד בעייתי.
רונית תירוש: כן, כי בסופו של יום זו פגיעה בנשים.
רונית תירוש: ככה אני רואה את זה.
משה גפני: הנה, אני אומר לך, גם שינוי הסיוע.
משה גפני: אני את כל הדברים האלה העליתי.
משה גפני: אגב, זה היה כבר לפני, אני יכול להעביר לך את זה.
רונית תירוש: כן, אני אשמח.
משה גפני: אני מחכה עדיין לתשובות, דרך אגב.
משה גפני: אני מחכה מהשר והמנכ"ל לתשובות.
משה גפני: השר והמנכ"ל דרך אגב היו צריכים להיות בישיבה הזאת.
משה גפני: אני דיברתי עם שלום שמחון לפני שבועיים ואמרתי לו שאני עומד לעשות את הישיבה הזאת עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
משה גפני: הוא אמר לי – שבוע הבא אני נמצא בחו"ל, אז אמרתי לו בסדר, אני אעשה את זה שבוע אחרי זה, וביום רביעי.
רונית תירוש: ואז?
משה גפני: לא הוא ולא המנכ"ל.
משה גפני: אני לא, אני אפילו לא מרוגז.
רונית תירוש: הם אוספים את המידע בשטח.
משה גפני: לא, לא, אני אפילו לא מרוגז.
משה גפני: הכל אני אתנהג בקור רוח.
זהבה גלאון: אדוני, העניין של המחיר של התשלום למעונות יום זה כמובן עניינן של הנשים, כי הן הנפגעות המיידיות, כי הן אלה שמשלמות את המחיר.
זהבה גלאון: זה עניינן של משפחות בישראל, בין אם זה משפחות חד הוריות ובין אם זה משפחות כפי שאנחנו רגילים להתייחס אליהן.
זהבה גלאון: מי שמשלם את המחיר זו האישה בסופו של דבר.
זהבה גלאון: זה הופך להיות לא משתלם.
זהבה גלאון: ואם הממשלה הזאת מדברת על עידוד נשים לכניסה לשוק העבודה, אז למה צריך להגיע למצב או להחלטה מהסוג הזה, שדרך אגב אני כמעט משוכנעת שמבחן השקילות בוודאי לא מתאים לקונסטלציה הזאת, ויש לו השלכות רוחב שאם אמרו שיעשו מחקר, אני לא מבינה איך מביאים לנו את זה לוועדת הכספים לאשר את זה באופן הזה, ואחר כך ---
משה גפני: לא, לא הביאו את זה.
משה גפני: הלוואי והיו צריכים את האישור שלנו.
זהבה גלאון: כבר קיבלו החלטת ממשלה, נכון.
זהבה גלאון: אבל איך הדברים האלה, שיש להם השלכות רוחב כל כך משמעותיות, וצדקת כשאמרת – יגידו הנה, אישרו את זה במעונות היום, יש לזה השלכות כאלה משמעותיות.
זהבה גלאון: וכמו שאמרתי גם קודם לכן, הנושא של המחיר של התשלום במעונות יום הוא לא נתון לשיקול דעתה של המשפחה.
זהבה גלאון: משפחה לא קובעת, התמ"ת קובע מה המחירים של המעונות.
זהבה גלאון: אז המדינה מדברת מצד אחד על זה שהיא רוצה לעודד נשים ובצד השני היא אומרת – אוקי, אנחנו מעודדים.
זהבה גלאון: אז X נשים ירוויחו, 3,650 אני חושבת שזה הנתון שנמסר, 4,300 יפגעו.
זהבה גלאון: למה זה צריך לעמוד אחד מול השני?
זהבה גלאון: למה אם מקבלים החלטה שרוצים לעודד נשים להיכנס לשוק העבודה, אז למה שלא כולן תהננה מזה?
זהבה גלאון: למה מישהי צריכה לשלם את המחיר?
זהבה גלאון: או למה 4,300 משפחות?
זהבה גלאון: ויש כאן גם החלטה שיש לה השלכות חברתיות הרבה יותר עמוקות.
זהבה גלאון: זה אומר מה שבעצם אומרים – אנחנו לוקחים את קבוצת האוכלוסייה בארץ שיש להם שני ילדים, ומי שיש לו יותר משני ילדים בעצם הולך לשלם ---
משה גפני: פה שני ילדים לא מרוויחים.
זהבה גלאון: הם לא מרוויחים אבל הם לא מפסידים.
זהבה גלאון: אחד גם לא מרוויח.
סימן טוב: לא, חייבים.
סימן טוב: אם יש את אותו תקציב, מישהו חייב להרוויח.
סימן טוב: את זה חייבים להבין.
סימן טוב: אגב, לשאלתך חברת הכנסת, התקציב שולש.
משה גפני: לא, לא נכון.
משה גפני: בהחלטת הממשלה מרוויחים מעט 840 משפחות, מפסידים 3,279 או יותר אפילו.
משה גפני: יותר, יותר, 4,279.
משה גפני: זה בהחלטת הממשלה.
משה גפני: עכשיו עושים מקצה שיפורים אד הוק, לא קשור להחלטת הממשלה.
משה גפני: החלטת הממשלה היא סולם השקילות.
זהבה גלאון: אז אני חושבת, לא יודעת, ככל שזה תלוי בנו, סולם השקילות לא יכול להתאים לכאן.
זהבה גלאון: זו נקודה ראשונה.
זהבה גלאון: נקודה שנייה, החלטת הממשלה מדברת על עריכת מחקר כדי לבדוק את השלכות האורך והרוחב וכל ההשלכות.
סימן טוב: לא של המהלך הזה.
סימן טוב: החלטת הממשלה אומרת שהתקציב, כמו שאמרתי, גדל בלמעלה מפי 3, תוך פחות מ-5 שנים, ואנחנו רוצים ללוות את הגידול הזה במחקר מלווה.
סימן טוב: אגב, לא אמרנו שקודם נעשה מחקר מלווה ואז נקצה את תוספת מאות המיליונים.
זהבה גלאון: אז קודם מיישמים?
סימן טוב: לא, לא, אתם מבלבלים.
סימן טוב: המחקר המלווה הוא כי התקציב גדל במאות מיליונים, אוקי?
סימן טוב: מלפני כחמש שנים הוא היה סביב ה-300 מיליון, היום הוא מעל מיליארד שקל.
סימן טוב: לא אמרנו בואו נחכה עם ההקצאה של עוד 700 מיליון השקלים כדי לראות האם הכלי הזה הוא כלי אפקטיבי.
סימן טוב: אמרנו – אנחנו מקצים את הכסף, במקביל נעשה מחקר מלווה כדי לראות האם הכסף מוקצה בצורה האופטימאלית, כי בכל זאת כשמקצים כזאת מאסה של כסף בזמן כל כך קצר, צריך לראות שעושים את זה בצורה הנכונה.
סימן טוב: לא היתננו.
סימן טוב: לא אמרנו קודם נעשה מחקר ואז נקצה את הכסף, הקצנו את הכסף.
זהבה גלאון: אבל מה זה כזאת מאסה?
סימן טוב: 700 מיליון שקלים.
משה גפני: משה צודק.
משה גפני: החלטת הממשלה אומרת – באופן שיסוכם בין מנכ"ל משרד התמ"ת והממונה על התקציבים במשרד האוצר, והם רשאים לדחות את מועד יישום סעיף זה, זה לא חייב להיכנס לתוקף בשנת תשע"ב, ומיד אחרי זה – להורות למנכ"ל משרד התמ"ת לעשות את המחקר.
משה גפני: עכשיו, הם לא עשו מחקר.
משה גפני: הם קיבלו החלטה והחליטו לא לדחות את זה.
משה גפני: מנכ"ל משרד התמ"ת והממונה על התקציבים באוצר קיבלו החלטה על דעת עצמם.
משה גפני: הממשלה אפשרה להם לדחות את זה.
משה גפני: רק שנדע מה שעומד לנגד עינינו.