GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יובל שטייניץ: הוא אמר דברים שלא הובנו והוצאו מהקשרם.
יובל שטייניץ: אני רוצה להגיד לך שני דברים.
יובל שטייניץ: ראשית, דעי לך, אני לא מפטר אנשים בקלות, לא על כל טעות ולא על כל תקלה ואפילו אם זו טעות או תקלה קשה.
יובל שטייניץ: דרכי היא לא לפטר או להדיח אנשים בקלות.
יובל שטייניץ: אנשים הם אנשים ואני לוקח בחשבון שכולנו בני אדם וכולנו טועים, ואפילו אני לפעמים טועה.
יובל שטייניץ: דבר שני, הוא לא רק התנצל על דבריו כפי שהם הובנו, אלא הוא הבהיר אותם, ומאחר שהוא גם התנצל וגם הבהיר, אני חושב שהפרשה סגורה ומבחינתי הוא יועץ אקדמי טוב מאוד ותורם המון לחשיבה הכלכלית שלי ושל האוצר.
משה גפני: כמה פרשות היו לו?
משה גפני: אחת רק?
יובל שטייניץ: חברת הכנסת עינת וילף, ההשתתפות זה הדבר הכי חשוב.
יובל שטייניץ: גביית המסים, עניתי.
יובל שטייניץ: הפרטה בחינוך ובריאות, שאלת.
יובל שטייניץ: קודם כל בבריאות אני אומר.
יובל שטייניץ: אנחנו מתנגדים לרעיון של הפרטת מערכת הבריאות, של הכנסת שר"פ לכל בתי החולים בארץ.
יובל שטייניץ: לשמחתי, בגלל ההתנגדות שלנו, נראה כנראה שהרופאים ירדו מזה וזה כרגע לא נושא, או לפחות לא נושא מרכזי במשא ומתן.
יובל שטייניץ: כל הרעיון הזה של הפרטה בבריאות או בחינוך יסודי, או על יסודי, אני לא מדבר על חינוך אקדמי אבל חינוך יסודי ועל יסודי, עמדתי האישית שבריאות וחינוך ברמה העקרונית צריכים להישאר בעיקר בידי המדינה.
יובל שטייניץ: חובתה של המדינה לספק אותם ברמה גבוהה לכל אזרחיה.
יובל שטייניץ: כך אני מדבר גם על בתי ספר וכך גם על רפואה ובתי חולים.
עינת וילף: במסים לא התייחסת לנושא של קיצוצים ברשויות המס או שלא עוסקים מספיק בגבייה.
יובל שטייניץ: לא התייחסתי, אתה רוצה להתייחס לזה אחר כך, חיים?
יובל שטייניץ: אני אשאיר את זה למנהל הכללי להתייחס.
יובל שטייניץ: כפי שאת יודעת ,רשויות המס או רשות המסים ספגה טראומה לא קטנה בשנים האחרונות, בקרוב יהיה ראש רשות חדש ואנחנו נפעל כדי לחזק אותה ולקדם אותה בכל המובנים.
יובל שטייניץ: ראש הרשות הנוכחי עשה עבודה מצוינת בזה שהוא אושש אותה ממשבר קשה ואנחנו כמובן צריכים להמשיך הלאה.
יובל שטייניץ: אני רוצה להתנצל, הרב גפני---
משה גפני: לי לא השבת, אבל בשיחות שלנו תענה לי.
יובל שטייניץ: אתה בן בית אצלי.
יובל שטייניץ: אז אני מאוד מודה לחברי הוועדה הנכבדים, שוב, על שיתוף הפעולה.
יובל שטייניץ: מותר שיהיו פה גם דעות שונות, טבעי שיהיו פה דעות שונות בין כולנו, אבל סך הכל ועדה מאוד רצינית ושיתוף הפעולה בחוק עידוד השקעות הון, ברפורמת ששינסקי.
יובל שטייניץ: .. שאלת אותי על הגז ועל ששינסקי.
יובל שטייניץ: אני אומר דבר כזה, מדובר בעיקר שזה הדבר הגדול באמת, מתנהל עכשיו משא ומתן בין שותפויות הגז לבין חברת החשמל הישראלית.
יובל שטייניץ: מדובר בשני גופים בלעדיים, מצד אחד יש את שותפויות הגז שהיא היתה מונופול, אבל בעקבות המהומות במצרים ולפחות הפסקה זמנית של הגז ממצרים היא מרגישה אולי עוד יותר מונופול, עוד יותר חזקה, ומצד שני גם רשות החשמל, חברת החשמל, היא מונופסון.
יובל שטייניץ: עכשיו אני אומר בצורה מאוד ברורה, אנחנו נותנים למשא ומתן הזה עוד כמה שבועות, אבל אם נראה שהדברים לא מסתייעים, הרי לא יכול להיות שמה שקורה במצרים יהיה יתרון מול המשק הישראלי באוצרות הטבע שלנו, אחרי הכל, אז אנחנו כבר בימים אלה---
יעקב אדרי: אבל הם חותמים על הסכמים בינתיים.
יובל שטייניץ: אני לא רוצה לנקוב בזמן, אבל---
משה גפני: הוא אומר שהם חותמים הסכמים.
יובל שטייניץ: אני מדבר כרגע על חברת החשמל.
יובל שטייניץ: אם העניין הזה לא יסתדר מעצמו בצורה סבירה, אנחנו מכינים גם את צורת הטיפול או דרך הטיפול והמענה שאנחנו ניתן לזה, אם נצטרך.
יובל שטייניץ: אני אסתפק בינתיים בדבר הזה.
יובל שטייניץ: זה אומר הרבה מאוד.
משה גפני: תודה רבה, אדוני השר, אני מודה לך.
משה גפני: אדוני המנהל הכללי, בבקשה.
חיים שני: רק אשלים את התשובה של השר לחברת הכנסת עינת וילף ואחר כך נעבור להמשך הקצר של המצגת, ואם תהיינה בעקבות זה עוד שאלות.
חיים שני: שאלת לגבי נושא התחרותיות, כמו שאת יודעת היטב, יש ועדה שאייל גבאי ואנוכי עומדים בראשה.
חיים שני: הוועדה שמונתה על ידי ראש הממשלה, שר האוצר והנגיד, עובדת, יושבת, לומדת את הנתונים, עשתה את העבודה הכי מקצועית שאפשר וכשיהיו לנו---
עינת וילף: שאלתי אם יש כמה שלבים, הערכה, נתונים.
חיים שני: אנחנו אמורים לסיים את העבודה במהלך החודשים המאוד קרובים, אבל לא על חשבון לעשות עבודה יסודית.
חיים שני: הנושא השני ששאלת, לגבי הנושא של רשות המסים.
חיים שני: אנחנו כרגע חושבים שיש פוטנציאל משמעותי, דווקא בשימוש של טכנולוגיה.
חיים שני: אנחנו רואים השקעות שהיו שם למה שמוגדר כחשבוניות פיקטיביות.
חיים שני: זה היה שם הקוד, אבל העיקרון היה למכן את הנושא הזה וכתוצאה מזה גם להשתמש בתוכנה, בטכנולוגיה שתאפשר לרשות המסים בכלים חדשים להגיע לגבייה ולתמונה הרבה יותר יעילה והדבר הזה מתבצע כרגע.
חיים שני: לגבי הנושא של אנרגיות מתחדשות, הממשלה קבעה בשעתו יעד של 10%, יחד עם זאת היעד הזה נקבע לפני מספר שנים.
חיים שני: מאז מצד אחד במדינת ישראל התגלה גז בצורה משמעותית, מהצד השני יש התפתחויות טכנולוגיות שמורידות את מה שנקרא הגריד פאריטי, המונח זה מתי הטכנולוגיה הזאת משתווה בעלויות.
חיים שני: אז יש עכשיו בחינה מחודשת ואני מניח שבחודשים הקרובים נגיע עם מדיניות שמצד אחד תמשיך לייצר ודאות לתעשייה הזאת ומהצד השני גם תסתכל על כל התמונה הכלכלית המחודשת.
חיים שני: נושא חשוב.
חיים שני: יש כרגע גם מספר מכרזים---
עינת וילף: וגם התמונה האסטרטגית.
חיים שני: לכן אמרתי, יש כאן תמונה אסטרטגית של תמהיל הדלקים של מדינת ישראל, בין פחם, גז לאנרגיות מתחדשות.
חיים שני: אנחנו מסתכלים על כל הנושאים האלה ואני מניח שתהיה לנו תמונה יותר מסודרת בחודשים הקרובים.
שי חרמש: אפשר קצת להקל ברגולציה של נושא האנרגיה הסולרית.
שי חרמש: מצד אחד טוענים טוענים, מצד שני כשאתה מנסה להתקדם קדימה, תוקעים אותך בכל אתר ואתר.
עינת וילף: כלומר בינתיים חודשים זה הולך להיות מוקפא?
עינת וילף: זה בעצם מה שיקרה?
חיים שני: יש כרגע עבודה שאנחנו עובדים יחד עם משרד ראש הממשלה, אז לא הייתי רוצה לצאת בהכרזות מוקדמות מדי, אבל מה שחשוב ברמה האסטרטגית, שברור שההסתכלות על תמהיל הדלקים של מדינת ישראל, גז, פחם ואנרגיות מתחדשות, אנחנו בוחנים אותו מכל ההיבטים, עלויות, אסטרטגי, גיבוי והנושא הזה נמצא בבחינה.
חיים שני: אני אמשיך את המצגת של השר, גם השקפים האחרונים לגבי העניין של הסיכונים הגלובליים.
חיים שני: אנחנו רואים מספר מרכיבים.
חיים שני: השר התייחס למחירי הנפט, דיברנו על הלחצים האינפלציוניים כתוצאה מעלייה במחירי הסחורות והדבר המשמעותי זה קשיים פיסקאליים ברחבי אירופה וארצות הברית.
חיים שני: כשאנחנו מדברים היום על הסיכונים הפיסקאליים במדינות ארצות הברית ובאירופה, אנחנו מפרידים בין המדינות המרכזיות באירופה לבין מה שמוגדר כמדינות ה'פיגס', פורטוגל, אירלנד, יוון וספרד.
חיים שני: מה שאנחנו צריכים ללמוד מהמדינות האלה זה העובדה שהם נכנסו לגירעונות משמעותיים, בחלק מהם כתוצאה מבועת נדל"ן שהתפוצצה ובחלק מהם שילוב של בועת נדל"ן וחוסר אחריות פיסקאלית משמעותית של הממשלות.
חיים שני: אנחנו רואים כרגע את החלוקה.
חיים שני: השקף הזה הוא קצת קשה, אבל הדבר הכי משמעותי שאנחנו צריכים לזכור זה הדאגה של המדינות המרכזיות באירופה, לנסות ולהציל את מה שמוגדר כמדינות ה'פיגס'.
חיים שני: אחת הסיבות שהן עושות את זה, זה לא רק דאגה למה שיקרה שם אלא גם מה שיקרה אצלם בבית.
חיים שני: הבנקים, גם בגרמניה וגם בצרפת, הם למעשה המלווים העיקריים של החובות במדינות כמו יוון, ספרד, פורטוגל ולכן החשש הגדול וניסיונות החילוץ של המדינות האלה.
עינת וילף: איזה צבע אנחנו?
חיים שני: הגירעון שלנו מתוכנן ל-2%, והיחס חוב/תוצר אנחנו נמצאים כרגע באזור ה-74%-75%.
שי חרמש: זה תודות להתחזקות השקל.
שי חרמש: כדאי גם את זה לומר.
חיים שני: בין היתר.
חיים שני: גם זה עזר, בוודאי בצד של האינפלציה ודברים אחרים.
חיים שני: אנחנו יכולים לראות את הגירעונות התקציביים במדינות הנבחרות.
חיים שני: אפשר לראות איפה אנחנו ואיפה שאר העולם.
חיים שני: מה שחשוב לראות, שכרגע בארצות הברית הם נמצאים באתגר משמעותי מבחינת איפה הם גם מגבלת החוב הלאומי, ומה שיותר משמעותי איך הם מתמודדים עם הגירעונות הצפויים קדימה.
חיים שני: יש שם מאבקים פוליטיים לא טריוויאליים.
חיים שני: ממה שאנחנו יודעים, גם אודי וגם אני היינו בארצות הברית לפני מספר שבועות ולפני מספר חודשים, דיברנו שם עם הוועדות של הקונגרס, עם הבאדג'ט אופיס ויש להם שם אתגר מאוד משמעותי, איך הם יגיעו לאיזון תקציבי אחרי השנים האחרונות.
חיים שני: התמונה הזאת בעצם יוצרת מצב של חוסר ודאות, האם הצמיחה, האנמית יחסית, באירופה, למעט מדינות כמו גרמניה וגם בארצות הברית, למרות שראינו הסטת סחר בישראל למדינות אחרות, עדיין מרכיב הסחר והיצוא בתוצר הישראלי הוא משמעותי, 40% מהתוצר זה יצוא ולכן מה שיקרה בכלכלה הגלובלית בהחלט משפיע, או עלול להשפיע, איפה מדינת ישראל תתפתח.
חיים שני: אנחנו רוצים לנצל את הבמה לתת לכם עדכון קצרצר על תכנית יתרון יחסי שהוצגה כאן כשהצגנו את התקציב.
חיים שני: אחת מתכניות העבודה של האוצר במסגרת פרק התחרותיות של ישראל, דיברנו על חיזוק ההשכלה הגבוהה, חיזוק התעשיות עתירות הידע ותמיכה בתעשייה המייצאת, אז הפרק הראשון דיבר על תעשייה עתירת ידע.
חיים שני: התעשייה הזאת מהווה כ-40% מהיצוא ויש לנו הזדמנות קצרה לתת עדכון.
חיים שני: הפרק הראשון דיבר על קשרים שבין אקדמיה לתעשייה.
חיים שני: במדינת ישראל התחום הזה הוא תחום שנמצא ברמה יחסית גבוהה לעולם, אבל בעיקר בתעשיות הפארמה.
חיים שני: אנחנו חושבים שניתן לעשות עוד הרבה יותר דברים שראינו, כמו מכון וייצמן שעובד עם תעשייה הפארמה, אוניברסיטת ירושלים שעובדת עם התעשייה הזאת, אבל יש עוד הרבה מה לעשות כדי שנגיע לאותם סטנדרטים שניתן לראות בארצות הברית, בין סטנפורד, MIT ואחרים עם התעשייה, ובמיוחד בתחום של התעשייה הקלאסית, ההיי טק, שזה מחשבים, תוכנה, ולכן יצאנו עם תכנית שמעודדת בצורה משמעותית את הקשר בין האקדמיה לתעשייה.
חיים שני: התכנית הזאת יצרה לדרך, אושרה ואנחנו נראה בחודשים הקרובים פרויקטים ראשונים בתחום הזה.
חיים שני: הוועדה הזאת אישרה, במסגרת חוק ההסדרים את התמרוץ להשבת מוחות מארצות הברית, בעיקר אבל לא רק, מחוץ לארץ כמובן לישראל, מתוך מטרה שמדענים שיהפכו את הרעיונות שלהם, ימסחרו אותם בישראל, יקבלו תמרוצי מס.
חיים שני: הוועדה הזאת אישרה ואנחנו מקווים שנראה תנועה בכיוון הזה.
חיים שני: יש עדכון של כלי מדען, שזה נושא משמעותי, במיוחד בתחומים של חממות, מדיניות של קניין רוחני וכדומה.
חיים שני: גם הדברים האלה נמצאים בתהליכי עבודה.
חיים שני: אנחנו הגדרנו יעד של ניסיון לעודד את התעשייה הפיננסית הגלובלית להצטרף או לעשות כאן מרכזי פיתוח מתוך אפשרות גם לעודד איזה שהיא הסטה של כישרונות בתעשיית ההיי טק הישראלית, וגם מה שלא פחות חשוב, לעודד פתיחה והרחבה של התחום הזה גם לאוכלוסיות נוספות, מעבר לטכנולוגיה גם למסחר.
חיים שני: אחרי התכנית שיצאנו איתה לדרך, נפגשנו עם לא מעט גופים ברחבי העולם.
חיים שני: הגוף הגדול הראשון הגיע בסדר גודל של 200 איש, חברת ברקליס תפתח בישראל את המרכז שלה, כתוצאה מהמהלך הזה של העידוד הממשלתי ונראה בפעם הראשונה בישראל בנק גדול מגייס אנשים לטובת מרכזי פיתוח או מרכז פיתוח בין לאומי.
חיים שני: אנחנו דיברנו כאן על דוגמאות לאיך ניתן לעודד אוכלוסיות נוספות.
חיים שני: אין לי את הזמן להיכנס לכל פרט ואני גם לא בטוח שיש צורך, אבל אני רק אתן ברמה האישית.
חיים שני: כתוצאה מהתכנית הזאת אנחנו נפגשנו עם רבנים, נפגשנו עם מובילות דעה וכאלה שמנהלות מרכזי הדרכה למשל בקהילה החרדית, כדי להבין מה הם הצרכים של התעשייה הזאת ואיך משנים את תכניות ההכשרה ספציפית כדי שיוכלו להשתלב בצרכים, ובהנחה שלתעשייה הזאת יש אכן פוטנציאל לגייס הרבה אלפי אנשים, איך ניתן להכשיר את האנשים כדי שייהנו מפריחה אם כזאת תבוא.
חיים שני: כרגע אנחנו מדברים רק על סנונית ראשונה, אבל רק לתת דוגמה, רק הבנק הספציפי הזה מעסיק בטכנולוגיה 23,000 איש.
חיים שני: בואו נחשוב ונבין על הפוטנציאל של הקהילות החדשות שנרצה שיצטרפו למעגל העבודה, איזה פוטנציאל תעסוקה יש שם.
חיים שני: אז שוב, זו רק דוגמה אחת.
חיים שני: יצאנו עם תכנית לעודד את תעשייה הביו טק והקרן הראשונה יצאה לדרך.
חיים שני: קרן שגייסה מעל 200 מיליון דולר, חברת אורבימד, עם תקצוב ומימון ממשלתי שלוקחת רבע מהסיכון והשאר על הקרן והדבר הזה הושלם רק לפני מספר ימים.
חיים שני: הכנסת חוקקה את החוק שמוגדר חוק האנג'לים והדבר הזה, שוב, יצא לדרך.
חיים שני: אנחנו רואים התעוררות משמעותית בגיוסי הון, גם דרך קהילת האנג'לים, אני לא יכול להגיד שזה בהכרח הגיע ישירות כתוצאה מהחוק הזה, זה תהליך שראינו אותו קורה, אבל אין ספק ואנחנו מניחים שגם החוק הזה תורם את תרומתו.
חיים שני: דיברתי על הנושא של הצמחה וביסוס של חברות גדולות.
חיים שני: שוב, הושלמה כאן חקיקה בכנסת.
חיים שני: שיתוף של אוכלוסיות נוספות באופן כללי, אני יכול להגיד בתור יושב ראש של פורום שנקרא 'פורום האג'נדה', שבא לנסות ולבחון מה הממשלה יכולה לעשות כדי באמת להעלות את שיעור ההשתתפות בקהילות רחבות.
חיים שני: אין כאן איזה שהוא צעד אחד שאם עושים אותו אז ניצחנו, יש סדרה ארוכה של תכניות ממשלתיות וסמי ממשלתיות שיצאו לדרך, ואנחנו נשמח, כמו שהשר אמר, לנסות לפרט אותן.
חיים שני: זו עבודה מאוד מאוד סיזיפית של הרבה תכניות.
חיים שני: פשוט נציג אותן ותקבלו תמונה.
חיים שני: ספציפית לגבי שיתוף של אוכלוסיות נוספות בתעשייה הטכנולוגית, יש גם שם מגוון נושאים שייצאו עכשיו לדרך.
חיים שני: אנחנו נראה למשל פרסום של הוראות המנהל הכללי של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לגבי תמיכה בסטודנטים בני מיעוטים.
חיים שני: זו רק דוגמה אחת, יהיו עוד כאלה.
חיים שני: אנחנו יצאנו לדרך עם תכנית גיבוי למוסדיים להשקיע בקרנות הון-סיכון.
חיים שני: גם התכנית הזאת יצאה לדרך ואנחנו נודיע בקרוב, כך אני מניח, על כמות לא מבוטלת של התכנית הממשלתית שאמורה לתת ערבויות בסך 800 מיליון שקל.
חיים שני: אנחנו מתחילים לראות חברות או גופים מוסדיים משתמשים בתכנית הזאת.
חיים שני: חלק מהתכנית כללה גם מינוי של מנמ"ר, מנהל מערכות מידע ממשלתי.
חיים שני: ההחלטה התקבלה בממשלה והיא יוצאת לדרך בשבועות הקרובים.
חיים שני: נושא מאוד חשוב זה הסבה לחינוך טכנולוגי.
חיים שני: אנחנו יודעים שבקרוב משרד החינוך יראה פחות ופחות זמינות של מורים לחינוך הטכנולוגי, זה נושא שמדאיג את כולנו, בין אם פרישה של מורים ותיקים והצטרפות של צעירים, יכול להיות פער.
חיים שני: אנחנו יצאנו לדרך עם תכנית שיצאה בשלב הראשון כפיילוט, שתיקח אנשים שמסיימים את הקדנציה בתעשיית ההיי טק, אנשים שפורשים בגיל 45, 50, לא רק, אבל גם, ויפתחו קריירה שנייה בתעשייה.
חיים שני: נפתחו שלוש כיתות להכשרת מורים, לאנשים שבתור קריירה שנייה יילכו וילמדו בתעשייה.
חיים שני: הדבר הזה יכול לצמצם את הפער הצפוי במורים למקצועות הליבה.
חיים שני: בן אדם שהיה בתעשייה 15, 20, 30 שנה, היה מנהל פיתוח, מנהל פרויקט, רוצה לפרוש, לתרום למדינה, נבנתה תכנית ייעודית.
חיים שני: יש לזה כמובן חלק מהתקציב שאתם אישרתם והדבר הזה עכשיו יוצא לדרך, יש כיתה בבאר שבע, שתי כיתות בבר אילן, בית ברל.
חיים שני: אם הדבר הזה יצליח, זה מודל שבהחלט יכול לתרום לתעשייה ולחברה.
משה גפני: אולי תוכל לדלג על דברים שהם פחות חיוניים.
חיים שני: גמרנו.
משה גפני: תיכף אני ארצה לשאול כמה שאלות.
משה גפני: דר' אודי ניסן, בבקשה.
אודי ניסן: אני חושב שמוצה.
משה גפני: כמה מלים, תגיד תודה רבה לאלה שבירכו אותך.
אודי ניסן: בהזדמנות אחרת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נשמע מאוד יפה, אבל צר לי מאוד שדווקא כשמדברים על דברים שאנחנו עושים, פתאום רוב אנשים הולכים.
שי חרמש: אני פה, איתך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רוב האנשים הולכים כשמדברים על דברים טובים שמדינת ישראל עושה.
שי חרמש: על הדברים החשובים אף אחד לא נמצא פה, אנחנו נמצאים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול אותך, בבקשה, אתה דיברת על הנושא של מדענים ושאתם מפתחים כרגע איזה שהיא תכנית להחזרת מדענים וכולי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אתם עושים כדי שהם לא יעזבו?
חיים שני: זה בגדול די דומה.
חיים שני: אין פתרונות לכל דבר, אבל אני חושב שיש סדרה ארוכה של נושאים ואולי זו בכל זאת הזדמנות שאודי ייתן כמה מלים.
חיים שני: הזכרתי בפרק התחרותיות ששמנו שלושה יעדים מרכזיים; תעשייה עתירת ידע ומהפכה בהשכלה הגבוהה, הסטה של תקציבים, ואם יש נושא מרכזי שיכול לתרום זה הנושא הזה.
חיים שני: יש כמובן עוד דברים קטנים, כמו הקרן של הביומד.
חיים שני: המטרה של הקרן של הביומד, 200 מיליון דולר, ואנחנו מקווים שנראה עוד קרנות.
חיים שני: מה המשמעות של זה?
חיים שני: המשמעות של זה שיושקע כסף בחברות ביומד שעד היום בשלבים מאוד מוקדמים התעשייה הזאת לא התפתחה בארץ ולכן מדענים, בדוגמה הספציפית הזאת, האלטרנטיבה היחידה שלהם לתעסוקה היתה בחוץ לארץ.
חיים שני: 200 מיליון דולר זה לא מעט כסף, זה הרבה מקומות עבודה, דרך השקעה בחברות, אנחנו מקווים שהדבר הזה ייצר מקומות עבודה למדענים בתחום הספציפי הזה, שיישארו.
חיים שני: אבל התמונה היותר רחבה קשורה להשכלה הגבוהה, ואודי, אם אתה יכול להרחיב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רק לחדד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כידוע לי, כל הנושא של המדענים, בעצם חלק מהבעיות שלהם שהם עוזבים זה גם נושא של מחקר, אז אני אשמח שאודי יסביר לי, ואני רוצה לשאול גם לגבי הרופאים, כי למשל משר האוצר לא קיבלתי תשובה, כי הרי אותם הרופאים הם לא מדענים, אבל אנחנו מדברים על מחסור מאוד מאוד קשה של רופאים ואני יודעת שמשרד הקליטה לפחות עושה איזה שהיא תכנית להחזרת רופאים בחזרה, כשאנחנו רואים שפה המתמחים מרוויחים 21 שקלים לשעה ובכלל רופאים שנמצאים במצב מאוד קשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז איפה האיזון הזה בין לתת קודם כל לאלה שנמצאים פה ולא להבריח אותם מכאן, כולל הרופאים, ואחרי זה להגיד, אוקי, אם אתה תושב חוזר, אז תקבל הטבה כזאת והטבה כזאת והטבה כזאת.
משה גפני: מה שאת שואלת זה שלפני שאנחנו מדברים על התכניות לטווח הארוך, שהן יפות, מה עושים בטווח המיידי, בינתיים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: של אלה שפה עכשיו, כאן ועכשיו.
אודי ניסן: מלה על הרופא, שכר ממוצע של רופא הוא---
משה גפני: אני מתאפק לא לשאול עוד שאלה כמו שאת שאלת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תחזק אותי.
משה גפני: קודם כל אני מחזק אותך והשאלה היא מצוינת, אבל זה כבר לא... יש לי כמה דוגמאות שמקבלים החלטה לעודד מגזרים לצאת לעבודה ובינתיים זורקים אותם החוצה .
משה גפני: נשאיר את זה, זה לא חשוב, אני סתם כזה פרנואיד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את השאלות האלה אני אשאל, כדי שאתה לא תהיה---
משה גפני: אז אני אגיד לך מה לשאול.
משה גפני: הממשלה מקבלת החלטה לעודד חרדים לצאת לעבודה ובהחלטה מיד אחרי זה, לעודד את הנשים החרדיות לא לצאת לעבודה.
משה גפני: אחד אחרי השני.
שי חרמש: לא, לעודד אותם לשרת בצה"ל ולקבל עבודה.
משה גפני: לא קשור לצה"ל, עוד הפעם הגעת לצה"ל.
משה גפני: יאללה, מזל שיש ערבים.
משה גפני: עוד הפעם הגעת לצה"ל.
משה גפני: אני מדבר על מי שמשרת בצה"ל, במקרה הוא חרדי, הוא רוצה לצאת לעבודה, שתהיה לו העדפה מתקנת, אפשר?
משה גפני: גם זה מפילים לי.
משה גפני: אבל לא על זה דיברתי, דיברתי על סולם השקילות.
משה גפני: הממשלה קיבלה החלטה... אני מתחייב שאם יהיה שר אחד, כולל שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, שיודע מה ההחלטה הזאת בממשלה היתה, אני אומר שההחלטה צודקת.
משה גפני: אין שר אחד שיודע מה זה.
משה גפני: הם מעבירים את זה.
משה גפני: תשמע, הם אנשים חכמים, אגף התקציבים.
משה גפני: הם העבירו החלטה, ההחלטה אומרת שכדי לעודד נשים עובדות להמשיך לעבוד ולצאת לעבודה, מבחן ההכנסה יהיה לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
משה גפני: אתה הבנת מה הם אמרו?
משה גפני: זו ההחלטה.
משה גפני: ההחלטה היא שפשוט ל-4,850 משפחות ייפגע הסבסוד במעונות וחלקם לא ייצאו לעבוד.
אודי ניסן: אם אנחנו נכנסים לדיון---
משה גפני: יש ביום רביעי דיון.
אודי ניסן: אני אסביר את הנושא, אם העלית אותו.
אודי ניסן: סולם השקילות זה אמצעי נפוץ לדעת את ההכנסה של משפחה והוצאה של משפחה בהתאם למספר הילדים.
אודי ניסן: יש סולם שקילות; משפחה שתי נפשות, ההוצאה לנפש היא איקס, משפחה עם שלוש נפשות ההוצאה לנפש היא וואי, והיא אחרת כי התוספת השולית היא פחות מהממוצע.
אודי ניסן: יש סולם שקילות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
אודי ניסן: עד היום המבחן---
משה גפני: סולם השקילות נעשה ב-1971 על סקר של 1969 ואז הוצאות המזון וההוצאות שהן לא בר קיימא היו מאוד נמוכות והוצאות בר קיימא היו גבוהות.
משה גפני: היום המצב התהפך לחלוטין, היום הוצאות בר קיימא, קונים מיטה מסין שהיא כמעט חד פעמית והיום נותנים מטרנה ונותנים טיטולים, מה שפעם לא היה, וההוצאות לכל ילד נוסף הן הרבה יותר גבוהות מאשר מה שהיה ב-1969.
אודי ניסן: סולם השקילות של ה-OECD הוא עוד יותר קיצוני מהסולם שקילות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
אודי ניסן: כך שאם היו מעדכנים את סולם השקילות---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה הוא סולם השקילות?
אודי ניסן: רגע, הסיפור הוא שבמעונות יום אתה נותן סיוע, עד היום זה היה לפי הכנסה לנפש, ותחת אותו תקציב, שיהיה ברור, הוחלט לחלק את זה אחרת כאשר סולם השקילות הקובע הוא סולם השקילות האמיתי שמשקף את ההוצאה.
אודי ניסן: שקל לא נלקח מתקציב מעונות היום אלא זה חולק על פי מדדים שהם הרבה יותר נמוכים במתכונת הסיוע.
אודי ניסן: יהיה על זה דיון, אבל אני חושב באופן מלא, זה לא איזה שהוא צעד שאתה בא ואומר 'בואו נקצץ בתקציב על ידי תיקון סולם השקילות'---
אודי ניסן: לא לקחנו שקל, חילקנו את אותו סכום בצורה הגיונית יותר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אם חילקת את אותו הסכום ליותר אנשים, זה אומר ש---
אודי ניסן: לא ליותר---
משה גפני: אני רוצה שתביני, שהם לא יקשיבו, הם אנשים חכמים, הם לא לוקחים מהכסף הזה לאוצר המדינה כלום, הכל נשאר בסבסוד מעונות היום וברגע שאנחנו נשתוק, מחר זה על קצבאות הילדים ועל הנחות בארנונה ואז הם ירוויחו את הכסף הגדול.
משה גפני: זה עושים את זה קודם יפה, במתווה, סולם השקילות, אולי בסולם השקילות גם אנחנו צריכים להיות שותפים?
משה גפני: לעודד נשים לצאת לעבודה, זה לא חלק מהדיון הציבורי?
משה גפני: הרי גם כתוב בהחלטת הממשלה שיעשו מחקר בעניין הזה, עשו מחקר?
משה גפני: אני עשיתי מחקר השבוע והגעתי למסקנות אחרות.
משה גפני: הזמנתי מחקר.
משה גפני: אבל אם באמת רוצים לעודד נשים לצאת לעבודה, אני לא רוצה שנשים ייצאו לעבודה?
משה גפני: אני הראשון פה שרוצה את זה.
משה גפני: לא חשוב, נדון ביום רביעי בעזרת ה', אני מקווה ששר התעשייה, המסחר והתעסוקה יבוא גם.
אודי ניסן: מלה אחת.
אודי ניסן: כשאומרים שמדענים לא יעזבו.
אודי ניסן: אל"ף, זה טוב שדוקטורנטים הולכים לחוץ לארץ ועושים דוקטורט בחוץ לארץ, ואנשי מדע שיושבים במעבדות ובתשתיות הכי טובות שקיימות בארצות הברית.
אודי ניסן: לפני חמש שנים, כשהייתי שנה בהרווארד והחבר'ה הישראלים שם אלה אנשים שבאים ועושים דוקטורט ונשארים עוד שנה-שנתיים ועובדים בציוד הכי טוב, זה טוב, השאלה איך אחרי השלב הזה קולטים אותם כאן.
אודי ניסן: זה, אני חושב, חלק מהתכנית של ההשכלה הגבוהה, חלק מהותי מהתכנית הרב שנתית של ההשכלה הגבוהה ושורה של צעדים נוספים, כדוגמת הצעד שחיים דיבר עליו, השלב הראשון, קרן של 200 מיליון דולר שמשקיעה בביו טק בארץ.
אודי ניסן: מה זה ה-200 מיליון דולר?
אודי ניסן: זה הקמת מעבדות מחקר, מחקר ופיתוח, פה בישראל, כי זה נועד רק לישראל, שיעסיקו כמה מאות חוקרים כאלה.
אודי ניסן: זו קרן ראשונה.
אודי ניסן: בתהליכים יש עוד קרנות.
אודי ניסן: כשהיינו לפני חודש בארצות הברית אנחנו, לדוגמה, רוצים לפתוח פה מרכז מחקר, לעודד את פרייז'ר להקים כאן, חברה בין לאומית משמעותית.
אודי ניסן: בסופו של דבר כל צעד כזה, פלוס מה שקורה בהשכלה הגבוהה, לא הכל השכלה גבוהה, כי לא כל החוקרים מתאימים להשכלה גבוהה, חלק לבתי חולים, חלק לחברות פרטיות, בסוף מאות או אלפי האנשים האלה כשזה יגדל, להביא אותם לכאן עם הידע ועם הניסיון, עם היכולות שהם למדו שם, וזה טוב שיהיה כל הזמן את התנועה, זאת המטרה של כל התכניות האלה.
חיים שני: אנחנו נפגשים עם לא מעט חברות זרות, מגיעים לפגישות בחודשים האחרונים.
חיים שני: החוקים שאתם חוקקתם, המיסוי האטרקטיבי לחברות רב לאומיות, אחוז משמעותי מדבר על הרחבה של פעילויות המחקר והפיתוח פה.
חיים שני: חברה כזאת, כמו שהצגנו קודם, שמקימה עכשיו מרכז מחקר ופיתוח של 200 איש, חלק מהצרכים שלהם יהיו גם אנשים שהם מדענים, זה יכול להיות אנשים עם תואר שני או שלישי במתמטיקה, בפיזיקה, אלה הצרכים שלהם.
חיים שני: כך ששילוב, גם של אקדמיה וגם אם נראה את התעשייה הטכנולוגית מתקדמת ותעשיית הפארמה, זה יכול לתת את הביקוש שקודם כל ישאיר את האנשים בארץ וכמובן גם יביא עולים חדשים.
משה גפני: רבותיי, אני מבקש להודות לכם, אדוני המנהל הכללי ואדוני הממונה על אגף התקציבים.
משה גפני: אני מצטער שהחלק השני כבר היה עם פחות חברים, אבל זה לא באשמתי, מכיוון---
אודי ניסן: אנחנו יותר משעממים.
אודי ניסן: ..
אודי ניסן: לא לוקחים את זה אישי.
אודי ניסן: היו"ר משה גפני: כיוון שהשר היה צריך לצאת קודם, אז אתם דיברתם רק עכשיו, אבל חבר הכנסת חרמש אומר שהכמות לא קובעת ולקחנו את הדברים---
שי חרמש: שהכמות לא קובעת, ושחברת הכנסת גלאון פה.
משה גפני: אני מודה לכם, תודה רבה.
משה גפני: על סדר היום צו תעריף המכס והפטורים ומס קניה על טובין (תיקון מס' 18), התשע"א - 2011.
קובי בוזו: עשינו פה בעצם שלושה שינויים במיסוי על מצברים.
קובי בוזו: היום על מצברים לרכב יש 80 שקלים מס קנייה ומצברים אחרים, לתקשורת, מחשבים וכו' הם פטורים.
קובי בוזו: ראינו שבסוג מיוחד של מצברים, בלי מגופות ובלי נוזל ובלי גפרית, היתה שם הגבלה שעד גובה של 375 מ"מ, המצבר היה חייב במס קנייה, אם הוא לרכב מנועי, ואם הוא היה מעל 375 מ"מ, המצבר היה פטור, מה שגרם לוויכוחים עתידיים שיהיו עם יבואנים, איך למדוד את הגובה של המצבר, כי ברגע שאין נוזל – הרי כשמע
קובי בוזו: מידים מצבר עם נוזל, מעמידים אותו כשהמגופות כלפי מעלה; אם זה מצבר בלי נוזל, אפשר למדוד את הגובה בצורה כזאת או כך.
קובי בוזו: לכן התחילו ויכוחים, איך למדוד את הגובה.
קובי בוזו: לכן אנחנו מציעים פה בעצם לבטל את המגבלה של הגובה, ולומר: אם זה מצבר לרכב מנועי, זה חייב ב-80 שקלים – זאת המדיניות לגבי כל חלקי החילוף לרכב, אז נגבה את המס בלי קשר לגובה שלו, וכך גם לא תהיה אפליה בין מצבר שהוא 374 מ"מ ל-376; אין כל היגיון ש-376 יהיה פטור, ו-374 יהיה חייב.
משה גפני: כמה הכנסות יהיה למדינה מזה?
קובי בוזו: סך הכול האומדן שחישבנו כאן זה 750 אלף שקל לשנה, וזה נעשה רק על סמך אומדן.
יעקב אדרי: זה הכול?
קובי בוזו: כן, זה לא הרבה כסף.
קובי בוזו: כי כל המצברים ממילא הם חייבים במס קנייה של 80 שקלים, ומשלמים.
קובי בוזו: פשוט פה היתה איזו פרצה או ויכוחים מיותרים, שאנחנו מנסים למנוע את זה.
קובי בוזו: השינוי השני זה שוב ויכוחים שהיו לנו עם יבואנים, של מצברים לטלפון סלולרי.
קובי בוזו: יש טלפונים שמשולבים עם מחשב כף יד, אלה שיש להם מקלדת כזו.
קובי בוזו: כשאנחנו מחייבים את מס הקנייה ב-15 אחוז, את מרכיב הסוללה, בתעריף המכס כתוב: הסוללה המיועדת לטלפון שסיווגו בפרט כך וכך.
קובי בוזו: מחשבי כף יד מסווגים בפרט אחר, אז יבואנים שהיו מייבאים את אותה סוללה, אומרים: אבל הסוללה שלי מיועדת לפרט מכס אחר, ולא רשום לכם בתעריף שזה חייב במס קנייה של 15 אחוז, ושוב מתחילים ויכוחים.
קובי בוזו: מה שאנחנו מציעים כאן זה בעצם להוסיף גם את פרט המכס של מחשבי כף היד, כדי שהסוללות שמיועדות גם למחשב כף יד משולב עם טלפון סלולרי, יהיו גם חייבות במס קנייה.
יעקב אדרי: ברור לך שהחברות כבר יגבו את זה מהקליינט.
שי חרמש: אני לא מאמין שיעשו דברים כאלה, יעקב.
יעקב אדרי: מה הועילו חכמים?
שגית אפיק: מחשב כף יד בלי טלפון יישאר פטור?
קובי בוזו: הוא פטור.
קובי בוזו: רק אם יש בו מרכיב סלולרי, גם שם יש מס קנייה של 15 אחוז, אבל מוגבל בסכום מסוים.
קובי בוזו: השינוי השלישי הוא שינוי מאוד תיאורטי – יש חלקים למצברים שחייבים במכס- - -
קובי בוזו: חלקים למצברים?
קובי בוזו: הסוללה, אם היא מורכבת מכל מיני הרכבים בפנים, למשל עפרת או הפלסטיק עצמו.
יעקב אדרי: אתם צריכים לעודד החלפת מצברים.
קובי בוזו: עכשיו אני מדבר על מכס.
קובי בוזו: המכס בא להגן על הייצור המקומי.
קובי בוזו: יש בארץ שני מפעלים שמייצרים מצברים.
קובי בוזו: המכס מגן על החלקים שמביאים מסין או מהודו וכו'.
קובי בוזו: זיהינו פרט מכס אחד, חלקים למצברי ניקל קדמיום, שהמכס שם היה פטור.