GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אני אומר, זה מה שהצעתי בתחילת הדיון וזה מה שאני מציע עכשיו – אני לא נכנס לנושא של הסולר, אני לא נכנס לנושא של הנכים, שזה ראוי לדיון בפני עצמו.
משה גפני: אני אומר: אותן 40 אגורות שעומדים להעלות ללא קשר למה שקורה במחירי הדלק בעולם, אני מבקש לבטל.
משה גפני: יכול לומר שר האוצר: עם כל הכבוד לכם, ועדת הכספים, תצביעו בעד זה - אני לא מוציא צו.
משה גפני: זו זכותו.
משה גפני: אנחנו לא יכולים להכריח אותו.
משה גפני: הציעו פה חברים, ואני לא מקבל את זה, כי אני לא הולך בשיטת האיומים – הם אמרו - הרי אני צריך את החוק שהממשלה מבקשת להעלות למליאת הכנסת - אל תעלה את זה, אמרו לי, עד שלא יהיה צו.
משה גפני: אז אני לא קושר את זה.
משה גפני: אבל לפעמים אני יכול לנסוע לחופש.
משה גפני: אני לא נוסע.
משה גפני: אז בדיוק כשיצטרכו להעלות את זה, אם לא יהיה צו, אז אולי אני בדיוק אהיה בחופש?
זהבה גלאון: למה רק על הבנזין?
זהבה גלאון: תהיה בחופש על הכול.
משה גפני: זה לא תלוי בנו.
משה גפני: בבקשה, תקריאי את החוק.
שגית אפיק: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 5), התשע"א–2011.
שגית אפיק: בחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009‏ בסעיף 167 – (1) בכותרת השוליים, במקום "עד 2015" יבוא "עד 2016"; (2) בסעיף קטן (ג), בסעיף 121 המובא בו – (א) בסעיף קטן (א)- - -
משה גפני: זה המדרגה הנמוכה?
משה גפני: את זה אני רוצה להוריד.
משה גפני: אנחנו לא מקפיאים את הפחתת המס במדרגה הנמוכה.
שגית אפיק: כלומר אנחנו עושים את שתי המדרגות העליונות בלבד.
משה גפני: את ההפחתה בשתי המדרגות העליונות דוחים בשנה.
שגית אפיק: בפסקה (2), במקום "32%" יבוא "33%"; בפסקה (3), במקום "44%" יבוא "45%"; בסעיף קטן (ב)(1), בפסקת משנה (ד), במקום "29%" יבוא "30%".
שגית אפיק: למעשה, זה תיקון של הוראת השעה ביחס לשנת 2012.
שגית אפיק: בסעיף קטן (ד), בסעיף 121(א) המובא בו – גם כאן תרד פסקה (1).
שגית אפיק: בפסקה (2), במקום "31%" יבוא "32%"; בפסקה (3), במקום "43%" יבוא "44%".
משה גפני: אני מבקש לחלק את הקיצוץ הרוחבי.
משה גפני: אני את ההצבעות אעשה יחד.
שגית אפיק: גם סעיף קטן (ב) יירד.
שגית אפיק: זה למעשה תיקון המדרגה לשנת 2013.
שגית אפיק: בסעיף קטן (ה), בסעיף 121(א) המובא בו – שוב, פסקה (1) יורדת.
שגית אפיק: בפסקה (2), במקום "30%" יבוא "31%"; בפסקה (3), במקום "42%" יבוא "43%"; סעיף קטן (ב) יורד.
שגית אפיק: זה תיקון לשנת 2014.
שגית אפיק: בסעיף קטן (ו), בסעיף 121(א) המובא בו – שוב, פסקה (1) יורדת.
שגית אפיק: בפסקה (2), במקום "29%" יבוא "30%"; בפסקה (3), במקום "41%" יבוא "42%".
שגית אפיק: סעיף קטן (ב) יורד.
שגית אפיק: זה לשנת 2015.
שגית אפיק: אחרי סעיף קטן (ו) יבוא: "(ז) לגבי שנת המס 2016 יקראו את סעיף 121 לפקודה כך: "שיעור המס ליחיד לגבי שנת המס 2016.
שגית אפיק: (א) המס על הכנסתו החייבת של יחיד בשנת המס 2016 יהיה כלהלן – למעשה, פסקה (1) יורדת.
שגית אפיק: (2) על כל שקל חדש מ-240,001 שקלים חדשים עד 454,680 שקלים חדשים – 29%; על כל שקל חדש נוסף – 41%.
שגית אפיק: על אף האמור בסעיף קטן (א)(1) ובכפוף לאמור בפסקה (2), לגבי הכנסה חייבת בשנת המס מיגיעה אישית ולגבי הכנסה חייבת בשנת המס של יחיד שמלאו לו 60 שנים, יחולו שיעורים אלה:
שגית אפיק: על כל שקל חדש מ-59,520 השקלים החדשים הראשונים – 10%; על כל שקל חדש מ-59,521 שקלים חדשים עד 97,920 שקלים חדשים – 14%; על כל שקל חדש מ-97,921 שקלים חדשים עד 159,000 שקלים חדשים – 18%; על כל שקל חדש מ-159,001 שקלים חדשים עד 240,000 שקלים חדשים – 26%.
שגית אפיק: השיעורים המופחתים הקבועים בפסקה (1) לא יחולו על הכנסה שחייבים לגביה בניהול פנקסי חשבונות ולא נוהלו לגביה פנקסים קבילים".
שגית אפיק: תיקון חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה).
שגית אפיק: בחוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, בסעיף 30(א), במקום "כ' בטבת התשע"ו (1 בינואר 2016)" יבוא "ג' בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017)".
שגית אפיק: למעשה, יש לי רק שאלה אליכם, ליאת - זה תיקון טכני, זה לגבי המדרגה הראשונה.
שגית אפיק: זה יחול רק משנת 2017 – הוראת הקבע תהיה מ-2017, אבל עד 2016 יישאר המצב הקיים.
יהודה נסרדישי: זה לגבי גילאים.
שגית אפיק: אתה רוצה להוסיף- - -
משה גפני: לגבי מס החברות, דחייה בשנה.
שגית אפיק: זה תיקון סעיף 169 לחוק ההתייעלות הכלכלית.
שגית אפיק: בכותרת השוליים, במקום: עד 2015, יבוא: עד 2016.
שגית אפיק: ברישא במקום: עד 2015, יבוא: עד 2016.
שגית אפיק: בפסקה (2) במקום: 23%, יבוא: 24%; בפסקה (3) במקום: 22%, יבוא: 23%; בפסקה (4) במקום: 21%, יבוא: 22%; בפסקה (5) במקום: 20%, יבוא: 21%, ואחריה יבוא: 6, לשנת המס 2016.
שי חרמש: מאיפה אתם מקריאים את זה?
משה גפני: את זה היא מוסיפה.
משה גפני: זה מה שביקשנו.
שגית אפיק: זה מס החברות שהוועדה ביקשה גם אותו לדחות בשנה.
משה גפני: כדי לדחות את הבלו על הדלק.
שגית אפיק: בסעיף 170 לחוק ההתייעלות בסעיף קטן (ח) במקום: כ' בטבת התשע"ו, 1 בינואר 2016, יבוא: ג' בטבת התשע"ז, 1 בינואר 2017.
שגית אפיק: כלומר תום הרפורמה במס החברות תסתיים ב-2017 במקום 2016.
שגית אפיק: סעיף 3 – זה מופיע לכם בהצעה.
שגית אפיק: עדכון סכומים.
שגית אפיק: לעניין סעיף 120ב לפקודת מס הכנסה‏ (להלן – הפקודה) – יראו את הסכומים הנקובים בסעיף 121 לפקודה, כנוסחו בסעיף 1(6) לחוק זה, למעט הסכומים "59,520" ו"59,521" שבסעיף קטן (ב)(1)(א) ו-(ב) שבו, כאילו תואמו לאחרונה ביום ה' בטבת התשס"ט (1 בינואר 2009); יראו את הסכומים "59,520" ו"59,521" שבסעיף 121(ב)(1)(א) ו-(ב) לפקודה, כנוסחו בסעיף 1(6) לחוק זה, כאילו תואמו לאחרונה ביום ט"ו בטבת התש"ע (1 בינואר 2010).
משה גפני: רבותיי, אני מבקש להביא להצבעה כמה דברים: קודם כל, אני מבקש להצביע על הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), שאנחנו עשינו בזה שני שינויים: שינוי אחד, אנחנו מוציאים מהקפאת ההפחתה את המדרגה התחתונה, כלומר אלה שמשתכרים שכר יותר נמוך, עליהם תחול ההפחתה, היא לא תידחה, רק המדרגות העליונות.
משה גפני: אנחנו מוסיפים את הדחייה של ההפחתה במס החברות בשנה, ולכן אצביע על מה שהקריאה היועצת המשפטית של הוועדה לקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני: לאחר מכן אני אקיים הצבעה שהיא בעצם הצבעה ציבורית – היא לא הצבעה שמסורה לסמכות הוועדה.
משה גפני: אני רוצה להצביע על כך שהבלו על הדלק, שלפי הצו של שר האוצר, ב-2012 עולה ב-40 אגורות, אנחנו מבקשים משר האוצר שיוציא צו, שדוחים גם את זה בשנה, כמו שאנחנו דוחים את הנושא של ההפחתה במס בשנה.
משה גפני: ב-2011 ביטלו את ההעלאה של ה-20 אגורות, ביטלו בשנה.
פניה קירשנבאום: דחו, ואז ב-2012 בגלל זה עולה ב-40.
משה גפני: עכשיו אנחנו מצביעים על זה שאנחנו דורשים את זה לדחות גם בשנה.
יעקב אדרי: מי מבטיח לנו שהוא יעשה את זה?
משה גפני: מי בעד אישור הצעת החוק - ירים את ידו.
משה גפני: הצבעה בעד – 7 נגד – 3 נמנעים - 1 הצעת החוק אושרה.
משה גפני: 7 בעד, 3 נגד, 1 נמנעת, הצעת החוק אושרה לקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני: מי בעד דחיית העלאת הבלו על הדלק בינואר 2012– לדחות את זה בשנה?
מירי רגב: אני בעד לבטל, אבל ודאי קודם כל לדחות.
מירי רגב: הצבעה בעד – רוב גדול נגד – אין נמנעים – אין ההצעה אושרה.
משה גפני: ההצעה הזאת אושרה.
משה גפני: אני מבקש להגיד לאנשי משרד האוצר, אדוני הממונה על התקציבים, מנהל רשות המסים, רבותיי, אני מאוד קנאי להחלטות של ועדת הכספים.
מירי רגב: רק הם לא מקשיבים, כי הם קיבלו מה שהם צריכים.
משה גפני: חבל שלא הזמנתי אותך להתגוששות אתם, מה שהיה עוד הבוקר.
מירי רגב: לא צריכים להמשיך להוריד את המסים הישירים.
מירי רגב: בכל מקרה זה נכון.
משה גפני: חברת הכנסת רגב, האוצר לא קיבל את מה שהוא רוצה, לא מתחיל בכלל לקבל את מה שהוא רוצה.
משה גפני: היה פה תהליך מאוד ארוך, שמתנהל כבר שבועות ארוכים.
משה גפני: נלחמתי מלחמת עולם על זה.
משה גפני: האוצר קיבל את מה שהוא רוצה?
משה גפני: זה אותו דבר כמו עם מס רכישה.
משה גפני: אנחנו נלחמים על זה פה, נלחמים עם שר האוצר ועם ראש הממשלה, בסוף נותנים פטור ממס רכישה, ובמסיבת העיתונאים אומר ראש הממשלה שזה הישג שלו.
משה גפני: אתם הליכודניקים, לא חשוב.
מירי רגב: אין כמו הליכודניקים.
משה גפני: כמו שעשיתם עם ש"ס, עם הדיור.
משה גפני: אני עובר לסעיף הבא, של הקיצוץ הרוחבי.
משה גפני: אני מבקש גם על זה להצביע.
פניה קירשנבאום: האם אתם יודעים שאנחנו נמצאים בהתחממות גלובלית?
פניה קירשנבאום: אתם יודעים שההתחממות הזאת היא גם בגלל כריית היערות?
פניה קירשנבאום: הנייר הזה בא מאותם יערות.
פניה קירשנבאום: אתם מחלקים פה ספר, לא קראנו, לא ידענו, ואתה רוצה להצביע.
פניה קירשנבאום: אז אל תחלק את זה, ותגיד שאתה רוצה להצביע.
יעקב אדרי: יש קואליציה שמצביעה גם ככה.
יעקב אדרי: למה אתה מחלק את זה?
יעקב אדרי: אין צורך.
משה גפני: חברת הכנסת פניה, הנושא נמצא על סדר היום.
משה גפני: ההתאמות על ניסוח החוק – תתאימו.
משה גפני: מה שהוועדה החליטה, החליטה.
משה גפני: כל אחד רשאי, ורבים עושים זאת, לקחת את זה – הרי אי-אפשר לשלוח את הספרים האלה.
פניה קירשנבאום: תשלחו לנו את זה באימייל.
אורי אריאל: אל תיכנע לזה, גפני.
אורי אריאל: אל תעבירו את החומר.
פניה קירשנבאום: אני רואה פחות או יותר על מה הסעיפים, ואני רואה את החשיבות של העניין.
פניה קירשנבאום: אני לא מתנגדת לחשיבות העניין אלא לנוהל הפורמלי הזה, וכואב לי הלב – כשאתם מחלקים לי את הספר הזה, ובעוד שתי דקות הוא יהיה בפח הזבל, כואב לי הלב על זה.
משה גפני: אייל, אפשר להעביר קיצוצים כאלה או העברות במייל, כדי שנוכל להעביר לחברי הוועדה?
רונית תירוש: אם לא, לא נצביע.
משה גפני: לא, נצביע.
משה גפני: מדובר בהנחות לתחבורה הציבורית, על נושא הכיבוי.
משה גפני: לא רציתי להצביע בפגרה, זה נמצא פה כבר הרבה זמן.
משה גפני: רציתי כשמתכנס כנס הקיץ.
משה גפני: האם יש אפשרות טכנית?
משה גפני: החברים טוענים נכון.
משה גפני: אנחנו ננסה טכנית לעשות את זה.
משה גפני: פנייה 12, 13, 14, 9000
יעקב אדרי: אני מבקש הסבר.
יעקב אדרי: אני, אגב, מציל את כבוד הוועדה בעניין הזה, שעושים הפחתה ככה בשנייה, בלי לשמוע אפילו על מה מדברים.
משה גפני: הממונה על התקציבים, משרד האוצר, בבקשה, תסביר את ההפחתות.
אודי ניסן: יש פה שתי הפחתות שמתחלקות לשתי השנים, 2011 ו-2012, ולכן אתם מקבלים ארבע חוברות.
אודי ניסן: ההחלטה הראשונה על מוכנות הכבאות והעורף – סך הכול היא ב-800 מיליון שקל, השימושים שלה.
אודי ניסן: שימושים זה 800 מיליון, הפלאט מממן, אני אפרט את שני הצדדים על כל החלטה.
יעקב אדרי: זו תוספת חשובה.
יעקב אדרי: מאיפה מורידים – זה מה שחשוב לי לדעת.
אודי ניסן: 100 מיליון רזרבה לשורה של דברים בעורף, 250 לשיפור מערך הכבאות, עוד 100 מיליון לנושא של כיבוי מן האוויר, 270 מיליון – היערכות לעורף ברשויות מקומיות, עוד 50 מיליון – היערכות לעורף בנושא הכבאות, זה ה-800 מיליון שקל.
אודי ניסן: המקור לזה הוא אחוז וחצי פלאט בשנת 2011, ואחוז וחצי נוספים ב-2012, כאשר תחום החינוך- - -
יעקב אדרי: מוחרג.
אודי ניסן: לא, הוא מוחרג בקיצוץ השני.
אודי ניסן: בפלאט הזה במקום אחוז וחצי הוא רבע אחוז, ובמקום האחוז וחצי השני הוא שלושת-רבעי אחוז.
אודי ניסן: ההפחתה השנייה נועדה לממן 300 מיליון שקל בעקבות הנושא של הדלקים, החלטה מלפני כחודשיים, נועדה לממן הפחתה בתעריפי תחבורה ציבורית ב-300 מיליון שקל – 150 ממומנים מהפלאט; 150 משינוי אחר, בסדרי עדיפויות של משרד התחבורה.
אודי ניסן: ה-300 מיליון נועדו להפחית חופשי חודשי - שנוסעים בחופשי חודשי ב-10 אחוז, וזה הופחת.
אודי ניסן: נוסעים בפריפריה ב-10 אחוז, בממוצע, יש מקומות שתוקנו עיוותים, וכרטיסים שעתיים במטרופולינים, דהיינו כשעושים החלפה בין אוטובוס לאוטובוס, אתה מקבל תג, ולא צריך לשלם את המחיר הכפול - זה שווה ערך של עוד כ-10 אחוז – סך הכול 300 מיליון.
אודי ניסן: ההפחתה היא אחוז אחד, כאשר תקציבי חינוך, רווחה מוחרגים באופן מלא, ב-150.
אודי ניסן: בסכום הגדול חינוך הוא רבע אחוז במקום אחוז וחצי.
יעקב אדרי: בתקציב הענק של משרד החינוך יש לזה משמעות.
יעקב אדרי: רונית תגיד לנו כמה כסף זה.
אודי ניסן: שיהיה ברור, כשאני מדבר על ההפחתות, זה לא על כל התקציבים, אחרת ההפחתות היו פה הרבה יותר גדולות.
אודי ניסן: כל תקציבי השכר – לדוגמה, שכר מורים, שזה רוב הכסף- - -
יעקב אדרי: בשכר אתם לא יכולים לנגוע.
אודי ניסן: כשמסתכלים על התקציב של משרד החינוך, של ה-30 וכמה מיליארד, רוב הכסף הוא שכר והוא לא עובר את ההפחתה.
אודי ניסן: לכן צריך לזכור – יש הרבה מאוד נושאים שמחויבים על-פי חוק – ביטוח לאומי, סל קליטה, דברים כאלה - לא עוברים את ההפחתה, כי הם ניתנים על-פי החוקים הקיימים.
משה גפני: רונית.
רונית תירוש: למרות מה שנאמר אני רוצה להבהיר לחברי, חבר הכנסת אדרי, שהתוספות שניתנות לכבאות נלקחות ממקומות – אם הזכרנו את משרד החינוך, אז גם בנושא של ביטחון ובטיחות במוסדות, למשל משירותי רווחה.
רונית תירוש: ומעבר למשרד החינוך, בבריאות, למשל, מבתי חולים ממשלתיים, מתשתיות לשילוב חולי נפש בקהילה, אני עוברת לדיור – שיקום שכונות והשלמת פיתוח בשכונות ותיקות, מפיתוח ותשתיות בישובי מיעוטים, וזה רק בשבריר שנייה שדפדפתי.
יעקב אדרי: שיקום שכונות – כבר לא היה כלום, וגם את זה הורידו.
רונית תירוש: אני ממש לא מוכנה להצביע על זה, עניינית לגמרי – לא כי אני באופוזיציה.
יעקב אדרי: מתקציבי הקואליציה.
רונית תירוש: לי אין פיצול אישיות.
רונית תירוש: אני לא מצד אחד אלחם על הדיור, ומצד שני אוותר עליו.
רונית תירוש: שמעתי שיש יתרות בקופת האוצר ממסים שנגבו, מגביית יתר.
רונית תירוש: על זה קיבלת בצדק פרס, אדוני יושב-ראש הרשות.
רונית תירוש: אתה עובד מצטיין, ואכן עשית מה שקודמך ולפני קודמך לא עשו.
רונית תירוש: אז אם יש יתרות, תיקחו.
רונית תירוש: ואפשר לבטל כמה משרדים של שרים ללא תיק.
אורי אריאל: הבקשות האלה, לקח הרבה זמן להביא אותן, כי אתה היית בדיונים עם האוצר.
אורי אריאל: למיטב זיכרוני, אתה אמרת לוועדה בזמנו שלא יהיה פלאט.
יעקב אדרי: ושנתנגד לפלאט.
רונית תירוש: סומכים על זה שיש לנו זיכרון קצר.
אורי אריאל: ידידי הרב אדרי, זה השיטה.
אורי אריאל: ואתה רוצה לאשר אותו, תאשר אותו, אין בעיה.
אורי אריאל: אני חושב שזה לא נכון.
אורי אריאל: אני רוצה להציע לך לדחות את ההצבעה לפחות ביום - אני הייתי דוחה אותה בשבוע, אבל ביום אתה מאפשר לחברים בכל זאת להציע הצעות אלטרנטיביות.
אורי אריאל: לא יקרה כלום.
אורי אריאל: יש רוב לקואליציה.
אורי אריאל: בסוף, כשהקואליציה תתייצב, היא תוכל להעביר את זה.
אורי אריאל: אני חושב שזה לא יהיה לכבוד הוועדה, לעשות את זה בצורה הזאת.
משה גפני: רבותיי, אני הודעתי לוועדה, ואני לא סומך על שום זיכרון קצר – זה לא משנה לי, העניין הזה - בלאו הכי לא מצביעים עבורי, בלאו הכי לא מצביעים עבורי, כבר הגעתי למסקנה, אז מה זה בכלל משנה?
משה גפני: אבל אני רוצה להיות צמוד לאמת – אני אמרתי: אני לא אתן קיצוץ פלאט.
משה גפני: הרי התוכנית המקורית היתה שאת כל הקיצוץ שעליו אנחנו מדברים, כדי לממן את הדברים החשובים האלה, שזה גם הנושא של הכיבוי, גם הנושא של ביטחון פנים, גם הנושא של ההנחות בתחבורה הציבורית, שאלה היו דרישות שלנו, הכול היה אמור לרדת מקיצוץ פלאט.
משה גפני: ואני הודעתי בוועדה – לא אסכים לזה.
משה גפני: ישבתי עם ראש הממשלה, ישבתי עם שר האוצר, ישבתי עם אנשי משרד האוצר, אמרתי: אני לא מסכים, ואז הם אמרו לי: מאיפה להביא את הכסף?
משה גפני: ואז הגענו לפשרה, וזאת הפשרה המונחת, ועם כל הכבוד, חברת הכנסת רונית תירוש, אני זוכר את תקופת הקיצוצים פלאט במשרד החינוך, שבכית עליהם, וגם אני בכיתי עליהם.
משה גפני: אפשר לראות מה הקיצוץ פה במשרד החינוך.
משה גפני: עם כל הכבוד, אין קיצוץ – אני לא מסכים עם זה גם כן, אבל במצב הנתון, אם אתה רוצה כסף לכיבוי, לנושא של ביטחון פנים, אם אתה רוצה כסף להנחות בתחבורה הציבורית, אם אתה רוצה לסייע להם, הקיצוץ הרוחבי הזה הוא קיצוץ בשוליים.
משה גפני: בדברים החיוניים אין פגיעה, בניגוד למה שהיה בעבר.
משה גפני: אני התפשרתי על זה שחצי לא מגיע מהקיצוץ הרוחבי, מגיע מסעיפים אחרים, כפי שאמרתי בתחילת הישיבה, חצי מגיע מקיצוץ רוחבי, פחות משירותים חיוניים, יותר מדברים שהם טכניים.
משה גפני: אנחנו צריכים לקבל החלטה, לעמוד מול הציבור ולהגיד: אנחנו רוצים את הנושא של הכיבוי או לא רוצים?
משה גפני: אנחנו רוצים את הנושא של תחבורה ציבורית או לא רוצים?
משה גפני: אנחנו רוצים להתמודד עם זה באיזושהי צורה?
משה גפני: לגבי הנושא הטכני, חבר הכנסת אורי אריאל, אני מסכים אתך – אני אשב עם מנהל הוועדה עוד פעם, אני אשב עם אנשי משרד האוצר.
יעקב אדרי: הקדנציה נגמרת.
משה גפני: אני לא מתכוון לדחות את ההצבעה.
משה גפני: זה מונח על סדר היום מיום רביעי.
משה גפני: חבר הכנסת אורי אריאל, אתה האחרון שיכול להתלונן על העניין הזה, כי אתה יודע יותר טוב ממני את מה שמונח בוועדה.
משה גפני: אתה יודע להגיע בדיוק להצבעה, מתי שצריך.
אורי אריאל: מכובדי, המסמך של האוצר נושא את התאריך: 22 במרס.
אורי אריאל: זה לפני חודשיים.
אורי אריאל: אתם רוצים להמשיך לעבוד עלינו?
אורי אריאל: לכו על זה, אבל יש תאריך.
משה גפני: אבל אני לא רציתי להביא את זה.
משה גפני: זה מה שאמרתי כל הזמן.
משה גפני: אבל הודיעו.
יעקב אדרי: הרב גפני, יש רוב עכשיו לקואליציה, בוא ניגש להצבעה.
משה גפני: מספר פנייה לוועדה 9000, 12, 13, 14.
משה גפני: 9000 זה הקיצוץ; 12, 13 , 14 זה ההעברה, לשנת 2011.
משה גפני: הצבעה הפנייה אושרה.
משה גפני: פנייה 9000, 3, 4, 5
משה גפני: פנייה 9000, 3, 4, 5.
משה גפני: אחת נמנעת.
משה גפני: פנייה 9001, 66, 65
משה גפני: פנייה 9001, 66, 65.
משה גפני: זאת הפנייה, אגב, שאין בה בכלל קיצוץ בחינוך ואין בה בכלל קיצוץ ברווחה והתחבורה הציבורית.
משה גפני: אחד נגד, אחת נמנעת.
משה גפני: פנייה 9001, 6, 7
משה גפני: פנייה 9001, 6, 7.
משה גפני: זה על 2012.
משה גפני: גם – אין קיצוץ בחינוך, אין קיצוץ ברווחה.
משה גפני: זה לגבי ההנחה בתחבורה הציבורית.
משה גפני: נגד 1, נמנעת 1.
משה גפני: חברת הכנסת רונית תירוש מבקשת רביזיה על ההצבעה הזאת.
רונית תירוש: על הדלק.
משה גפני: מי בעד הרביזיה של חברת הכנסת רונית תירוש?
משה גפני: הצבעה הרביזיה לא אושרה.
רונית תירוש: הם לא שומעים על מה.
משה גפני: הרביזיה לא אושרה.
משה גפני: רבותי, אני מחדש את ישיבת הוועדה – שכר רבני עיר חדשים, מעקב.
משה גפני: האמת היא שזה לא חדשים, גם על הותיקים אני רוצה לשמוע.
משה גפני: אבל קודם המעקב הוא על הדיון הקודם שהיה, על שכר רבני עיר חדשים.
משה גפני: אני קודם כל מברך, הרב כהן, נבחרת להיות רבה של העיר אור יהודה, ברכותיי.
משה גפני: תזכה להגדיל תורה ולהאדירה.
ציון כהן: אמן.
משה גפני: אדוני השר, איפה אנחנו עומדים עם העניין?
יעקב מרגי: קודם כל להודות על ה---
משה גפני: לפני שאתה מודה, רק תגיד את הנתונים.
יעקב מרגי: להודות ליושב ראש הוועדה על הדיון הקודם.
יעקב מרגי: בעקבות הדיון הקודם התכנסנו בלשכתו של הממונה על השכר באוצר, מר אילן לוין והגענו להבנה שאכן המצב היום הוא בלתי מקובל, לא הגיוני ואסור שיימשך.
יעקב מרגי: הגענו פחות או יותר להבנות שאיך אומרים, אני מבחינתי זה הרע במיעוטו.
יעקב מרגי: לא הצלחנו להגיע למצב שהיה קודם, אבל לפחות לאיזו הבנה שזה הולך לשפר את המצב, הייתי אומר באחוזים ניכרים.
יעקב מרגי: אני הייתי מבקש, אילן היה צריך להכין נייר בנושא הזה.
יעקב מרגי: אם אני זוכר פחות או יותר, דנו בהבנות בין 80 ל-85% לשכר מנכ"ל באותה רשות.
אילן לוין: להתייחס כבודו?
משה גפני: בבקשה אילן, כן.
אילן לוין: צהריים טובים.
שלמה מולה: להשוות למנכ"ל של אותה עירייה?
אילן לוין: אנחנו נתאר.
אילן לוין: החלטת הממשלה 4116 מ-2005 קבעה ששכר רב עיר שייבחר החל מינואר 2006 יהיה כשל שכר של ממונה מועצה דתית, שזה הביא לרמות שכר של בין 6,000 ל-18,900 ₪, שכר של רב בהתאם לגודל הרשות.
אילן לוין: השכר של רבני הערים לפני כן נקבע על ידי החלטת הממשלה, והוא היה הממוצע בין ראש העיר לסגנו.
אילן לוין: מה שאנחנו מציגים כאן זה מתווה שאנחנו נמליץ בפני הממשלה לקבל כהחלטה, שיביא למעשה לכך ששכר רב העיר יהיה כ-80% משכר מנכ"ל העירייה, ואת הנושא של המקורות התקציביים והפרישה – אנחנו מציעים שאנחנו נתאם על דעת יושב הראש, ונגיש אותם להחלטת הממשלה.
אילן לוין: אני רוצה כדי לסבר את האוזן להציג את הפערים, אפשר לומר הכמעט בלתי הגיוניים שיש היום בין הוותיקים לקיימים.
אילן לוין: לדוגמא, ביישוב עד 2,500 תושבים – רבנים שהתמנו חדשים, השכר שלהם הוא כ-6,000 ₪, ורבנים וותיקים, השכר שלהם הוא 28,791 ₪, כאשר השכר של מנכ"ל גוף כזה של רשות כזאת, הוא כ-20,000 ₪.
שלמה מולה: רגע, רגע, אתה יכול לחזור?
שלמה מולה: זאת אומרת אם יש בעיר עד 2,500 תושבים, רב עיר אם הוא וותיק הוא מקבל 28,000 ₪?
אילן לוין: 28,791 ₪.
קריאה: ואם הוא חדש?
אילן לוין: חברה', אני אומר את כולם.
שלמה מולה: אני רוצה שאחר כך תגיד לי כמה חדשים וכמה וותיקים יש.
אילן לוין: אוקי, אז אני אגיד את הכל.
אילן לוין: אז אני נותן דוגמאות – נניח יישוב עד 2,500, ואני אתן את הקיצון ואחר כך אם תרצו גם את המרכז.
אילן לוין: אז רב חדש מקבל כ-6,000 ₪ ורב ותיק מקבל כ-28,791 ₪, כאשר השכר של מנכ"ל אותה רשות הוא כ-20,000, ובהצעה שלנו – שכר הרב שיהיה 80% מאותו שכר, יהיה כ-16,000 ₪, שזה להערכתנו שכר שהוא לא מנקר עיניים, אבל הוא הרבה יותר גבוה משמעותית מהשכר הקיים.
אילן לוין: אני אקח את הגוף הגדול ביותר, יישוב שיש לו נניח מעל 250,000 תושבים, ששכר הרבנים החדשים ביישוב כזה הוא היום 18,900 ₪.
אילן לוין: שכר רבנים וותיקים ביישוב כזה הוא 35,137 ₪.
אילן לוין: שכר מנכ"ל של עיר כזאת הוא 36,409 ₪, ואנחנו מציעים ששכר הרב יהיה 29,127 ₪ בדוגמא הזאת.
אילן לוין: ומה שעשינו, אני חושב יצרנו איזון בין מצד אחד שכר שהוא שכר סביר, אבל עדיין הוא שכר צנוע, הוא שכר שיש לו הבדל לפי גודל הרשות שמשם נגזרת כמובן רמת השכר של המנכ"ל ושל הסמנכ"לים.
אילן לוין: אני חושב שהשכר הזה הוא לא מנקר עיניים, כי 80% זה די דומה לשכר של סמנכ"ל בעיר.
אילן לוין: ואני רוצה גם לומר שככל שהבנתי מהשר, הרבנים אסור להם לעבוד בעבודה נוספת, אסור להם לקבל הכנסה נוספת, וזה כל פרנסתם, ואנחנו רוצים כמובן לשמור ולא לשים מכשול בפני עיוור, ולשמור על הכנסה מצד אחד מכובדת, ומצד שני לשמור על צניעות ואיזו שהיא דוגמא אישית.
אילן לוין: ולכן במכלול הזה, לדעתי ההצעה שגובשה יחד עם שר הדתות, היא הצעה יחסית צנועה ומכבדת אותנו, ומאפשרת לנו לעשות שינוי.
אילן לוין: היות ומדובר פה בעלות תקציבית, יש פה את סגן ראש אגף התקציבים, שיכול לפרט.
אילן לוין: אנחנו נעשה את השינוי בפרישה מסוימת שתהיה על דעת יושב ראש הוועדה, והיא תהיה חלק מהחלטת הממשלה.
אילן לוין: העלות של השינוי תהיה מיליוני שקלים בודדים.
אילן לוין: אני רק רוצה, אם שאלתם על הנתונים, אז לדוגמא בעיר מעל 250,000 תושבים יש היום רב אחד ותיק ואין רב חדש ואמורים להתמנות שניים כאלה.
אילן לוין: עיר שמספר התושבים בה הוא בין 50,000 ל-100,000, שהשכר החדש של הרב יהיה 27,671 ₪, שכר המנכ"ל הוא 34,589, אז צפויים להתמנות כשלושה רבנים, כאשר יש שם 12 רבנים וותיקים, שהשכר הקיים שלהם הוא 34,185 ₪; ורב חדש שם מרוויח 15,750 ₪, זאת אומרת הרבה הזה יעלה בהדרגה לכיוון ה-27,671 ₪.
אילן לוין: אז אני יכול להמשיך ולפרט, אם תרצו את כל הנתונים.
אילן לוין: אני לא רוצה להלאות את חברי הוועדה, אבל אני חושב שבסך הכל אם נסתכל על העקרונות של לתת שכר ראוי שמכבד את האדם שנושא במשרה מחד, ומצד שני לשדר צניעות ואיזו שהיא מדתיות בקונטקסט היחסי של שכר בעלי תפקידים אחרים באותה עיר, אני חושב שההצעה שאנחנו מציגים כאן כמתווה להחלטת ממשלה, היא הצעה שאפשר לנסות ולהתקדם בה לעניין החלטת ממשלה, שתעגן את השינוי שמוצג כאן.
אילן לוין: ראובן, אתה רוצה להוסיף משהו?
משה גפני: רגע, רגע, אני נותן פה רשות דיבור.
אילן לוין: סליחה.
אילן לוין: הסתבכתי.
משה גפני: לגבי הנושא של הצניעות שעליו אתה מדבר, אז אני רוצה להגיד לכם שבשבוע שעבר קראנו בתורה על שמיטה ובשמיטה אנחנו סומכים על הקדוש ברוך הוא, שלשלוש השנים ייתן לנו פרנסה.
משה גפני: מיד אחרי זה התורה אומרת "וכי ימוך אחיך ומטה ידו עמך והחזקת בו".
משה גפני: זאת אומרת, אם בא אליך עני או מישהו שצריך לעזרה, אז אתה צריך לעזור לו.
משה גפני: ואז נשאלת השאלה – למה, אבל צריך לסמוך על הביטחון, כמו בשמיטה, צריך לסמוך על זה שהקדוש ברוך הוא יעזור.
משה גפני: התורה אומרת שהגשמיות של השני זו הרוחניות שלי.
משה גפני: זאת אומרת אני על עצמי אני יכול לסמוך בביטחון על הקדוש ברוך הוא, אבל כשאני צריך לדאוג לשני, לשכר שלו, לכל הדברים האלה, שם אני לא יכול להגיד – בואו נדבר בצניעות.
משה גפני: שם לדבר כמו שמדברים.
משה גפני: ואני רוצה לדעת, מכיוון שאנחנו כאילו כבר מבחינת
משה גפני: כם נכנסנו למתווה של מנכ"ל וסמנכ"ל, אני מבקש לדעת מה השכר של נושא המשרה באותו יישוב.
משה גפני: אפשר ללכת על היישוב הקטן מבחינתי ---
אילן לוין: של המנכ"ל?
משה גפני: אתה במנכ"ל, אני לא במנכ"ל שם בכלל.
משה גפני: אני שואל על נושאי משרה ביישוב קטן וביישוב גדול.
משה גפני: רגע, אני אתן לך רשות דיבור בתור, לאט לאט.
שלמה מולה: כבוד יושב הראש, אפשר גם לקבל רשות דיבור?
משה גפני: בוודאי, מה השאלה?
משה גפני: אבל ברשות דיבור.
שלמה מולה: וגם רשות שאלה.
משה גפני: גם רשות שאלה, הכל בסדר.
משה גפני: אני רוצה לדעת האם אתה יכול להגיד לי – ביישוב קטן, או ביישוב גדול או ביישוב בינוני, איפה שאתה רוצה, תגיד לי מה השכר של נושא המשרה.
משה גפני: מה השכר של ראש העיר, של סגנו, של המנכ"ל, של המהנדס, של הגזבר, ואז נגיע לעניין של הרב ונראה מה מעמדו, מה שכרו.
משה גפני: אני הבנתי מהשאלה של חבר הכנסת מולה, משהו צרם לו שם ב-28,000 ₪, נכון?
משה גפני: ב-29,000 ₪.
שלמה מולה: לא, אני התפלאתי, סליחה.
משה גפני: כן, זהו אז קודם נראה.
שלמה מולה: לא, תראה, אני אם אני הייתי רב עיר היום ---
משה גפני: לא מאוחר.
שלמה מולה: אבל אני אומר לך, קודם כל הייתי מבקש ממנו להיות רק רב עיר ל-2,500 תושבים ולא ל-100,000 תושבים.
שלמה מולה: למה לי?
שלמה מולה: אם אני מקבל 27,000 ₪, אני רוצה שכולם ינדדו לשם.
שלמה מולה: מה פראייר?
שלמה מולה: אני צריך להית פראייר?
משה גפני: בוא נשמע קודם את הנתונים.
שלמה מולה: אני רוצה לשאול שאלה, אבל שאלה ברצינות.
משה גפני: רגע, אבל קודם אני רוצה את הנתונים.
משה גפני: אני אאפשר לך כמובן לשאול.
משה גפני: מה בחרתם – עיר קטנה, בינונית או גדולה?
אילן לוין: אז אני אתן דוגמאות.
אילן לוין: האמת שההבדל בין שכר ראש העיר לשכר המנכ"ל הוא די קטן.
אילן לוין: אני אתן דוגמא את העיר הגדולה ביותר – 250,000 תושבים ומעלה, אז השכר של ראש העיר הוא כ-37,000 ₪.
משה גפני: הסגן שלו?
אילן לוין: הסגן זה 26,810 כפול 1.1, זה יוצא בסביבות 30,000 ₪.
משה גפני: המנכ"ל?
אילן לוין: המנכ"ל אני תיארתי.
אילן לוין: המנכ"ל משתכר בעיר הגדולה ביותר 36,409 ₪.
משה גפני: המנכ"ל מקבל כמו ראש העיר?
אילן לוין: אבל של 5-6%, אין הבדל.
אפרים זלמנוביץ: יותר מהרב.
משה גפני: רגע, רגע, שנייה, אנחנו עוד לא ברבנים, רגע.
אילן לוין: עכשיו, כבודו ---
משה גפני: לא, כבודו לא, אין לי כבודו.
משה גפני: אני רוצה לדעת נתונים.
אילן לוין: אז הנה, אנחנו אומרים.
משה גפני: אני לא למדתי ליבה בזה.
משה גפני: אני צריך לדעת את המספרים באופן מדויק.
משה גפני: המהנדס, הגזבר, אתה יודע?
אילן לוין: בדרך כלל מהנדס ---
שלמה מולה: רגע, רגע, מה זה מהנדס?
משה גפני: כמה עולה המהנדס, אני רוצה לדעת מה הוא השכר של נושא המשרה.
אילן לוין: אז אני אסביר.
אילן לוין: בדרך כלל מהנדס, גזבר, סמנכ"ל משאבי אנוש, הם מוגדרים סמנכ"לים בעירייה, והשכר שלהם נע בין 75% ל-85% משכר המנכ"ל.
משה גפני: יפה, עכשיו השאלה לגבי עיר קטנה.
אילן לוין: עיר קטנה, השכר יסוד של ראש הרשות הוא, בקיצור קרוב ל-30,000 ₪.
משה גפני: מה זה שכר יסוד?
משה גפני: מה, הוא מקבל הטבות?
אילן לוין: אצלם כל השכר הוא, תראה, גם לגבי הרבנים פה ---
משה גפני: לא, עזוב את הרבנים.
משה גפני: ראש עיר, אני רוצה לדעת בגלל שיכול להיות שאני אעוף מהכנסת, אולי אני הולך להתמודד על רשות עיר בעיר קטנה.
אילן לוין: אז תראה, ראש עיר וגם סמנכ"לים וגם יש לנו כוונה לתקן לעניין הרבנים ---
שלמה מולה: עדיף לך.
משה גפני: מולה.
משה גפני: אילן, כמה עולה ראש עיר ביישוב קטן?
משה גפני: מה השכר שלו?
אילן לוין: ראש עיר ביישוב קטן השכר שלו הוא כ-30,000 ₪.
משה גפני: הסגן?
אילן לוין: הסגן בסביבות 26,000 ₪.
משה גפני: המנכ"ל של עיר קטנה?