GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גאלב מג'אדלה: אתם משקיעים שאנחנו מכבדים אתכם ואנחנו רוצים שתרוויחו, אבל יש גם עם שצריך לדאוג לו שחמישים אחוזים ממנו נמצא מתחת לקו העוני.
גאלב מג'אדלה: 50,7 אחוזים.
גאלב מג'אדלה: קשור.
גאלב מג'אדלה: פנייה:     	מה זה קשור?
גאלב מג'אדלה: נעלה להם יותר את המחיר של החשמל?
גאלב מג'אדלה: מה זה קשור?
גאלב מג'אדלה: אנחנו כאן כדי לשמוע וכדי להחליט אם אנחנו רוצים לאשר את החוק הזה כך או לא.
גאלב מג'אדלה: אם היינו מחליטים שאנחנו לא רוצים, אז היינו משאירים את מסקנות ועדת ששינסקי.
מירי רגב: אני רוצה לבדוק את זה, האם מחיר החשמל לאזרחים יעלה או לא.
מגלי והבה: זה מה שמטריד אותך.
מירי רגב: זה מה שמטריד אותי.
גאלב מג'אדלה: מי עונה לי על השאלה?
מירי רגב: אותי מטריד כמה אנשים ישלמו על חשמל ועל מים.
מגלי והבה: את מדברת על החשמל ועל המים.
מגלי והבה: את הצבעת על התקציב.
מגלי והבה: אני לא הצבעתי.
מירי רגב: כי אתה באופוזיציה ואתה כנראה תישאר שם עוד הרבה זמן.
מגלי והבה: אני לא משנה כל יום את דעתי.
מגלי והבה: מה שאני חושב, אני אומר.
מירי רגב: אז תגיד.
מירי רגב: זאת דעתי.
מירי רגב: אנחנו לא צריכים להתבייש בה.
מגלי והבה: את משנה אותה כל שתי דקות.
מירי רגב: אני רוצה לדעת מה יהיה מחיר החשמל, ועל זה דיברנו כבר כמה חודשים.
מירי רגב: אני מחכה שהיושב ראש יביא לכאן גורמי מקצוע שיאמרו את הדברים.
גאלב מג'אדלה: האם הדברים האלה נאמרו בפני ועדת ששינסקי?
משה גפני: מה זה משנה לך?
אבי דיכטר: התשובה היא חד משמעית כן.
אבי דיכטר: כל האנשים שדיברו כאן עד עכשיו הופיעו גם בפני ועדת ששינסקי.
אבי דיכטר: אנחנו מכירים את כל הטיעונים האלה.
יוסי אבו: זה לא מדויק.
יוסי אבו: הגשנו ניירות.
משה גפני: אני איימתי עליך כבר לפני כמה דיונים שאני אוציא אותך ואני הולך לממש את זה עכשיו.
משה גפני: עם כל הכבוד, אתה רוצה להתפרץ כאן בוועדה, אתה צריך ללכת לפריימריס, להיבחר לכנסת ולקבל חסינות.
משה גפני: עכשיו אתה מייצג חברה ואתה צריך להתנהג בהתאם.
משה גפני: חברי כנסת מתפרצים ואני לא יכול לעשות כלום כי יש להם חסינות.
מירי רגב: גם אותם אתה מוציא.
משה גפני: אני מוציא אותם.
משה גפני: בסדר, אבל זה רק חברות כנסת.
משה גפני: חברת כנסת אחת.
משה גפני: פרופסור בנבנישתי.
אייל בנבנישתי: חברי ועדה נכבדים.
אייל בנבנישתי: שמי פרופסור אייל בנבנישתי מאוניברסיטת תל אביב, הפקולטה למשפטים.
אייל בנבנישתי: אני אנסה בכמה מלים לתמצת את חוות דעתי.
אייל בנבנישתי: הנקודות שאינן שנויות במחלוקת הן שהרכוש בישראל של חברת נובל אנרג'י וחברות אחרות שקשורות בה, רכוש שקשור בחזקות הגז והרישיון.
שלי יחימוביץ': את מי אתה מייצג?
אייל בנבנישתי: אני נתתי חוות דעת עבור חברת נובל אנרג'י, דלק וחברות אחרות.
שלי יחימוביץ': כולן ביחד?
אייל בנבנישתי: כן.
אייל בנבנישתי: חוות הדעת ניתנה לבקשת חברות נובל אנרג'י, דלק מערכות אנרגיה, דלק קידוחים שותפות מוגבלת, אבנר חיפושי נפט ואחרות.
אייל בנבנישתי: חבר הכנסת ציון פיניאן מחליף את היושב ראש בניהול הישיבה
אייל בנבנישתי: ישנה אמנה בין ישראל לבין ארצות הברית שנקראת ברית ידידות בין ישראל לבין ארצות הברית של אמריקה משנת 1951.
אייל בנבנישתי: האמנה הזו נועדה למנוע את המקרה הטיפוסי לפיו משקיע זר מגיע למדינה שאיננה מדינת האזרחות שלו, משקיע בה.
צחי גרוסווסר: הערה לפרוטוקול.
צחי גרוסווסר: נובל אנרג'י בדיון הזה לא מתכוונת ---
ציון פיניאן: סליחה, לא קיבלת רשות דיבור.
שלי יחימוביץ': יכול להיות שהוא רוצה לומר משהו הפוך כמומחה.
ציון פיניאן: ברגע שפרופסור בנבנישתי יסיים, הוא יוכל לקבל את רשות הדיבור.
אייל בנבנישתי: האמנה שישראל צד לה נועדה למנוע את המקרה הטיפוסי לפיו משקיע זר מגיע למדינה שאיננה מדינת אזרחותו, משקיע שם מהידע שלו, מההון שלו, ולאחר שהוא הקים את המפעל, השקיע את השקעות, הביא את הידע, אומרים לו תודה רבה, לך הביתה.
אייל בנבנישתי: האמנה הזו מגינה על רכוש של אזרחי ארצות הברית לרבות תאגידים אמריקאיים.
אייל בנבנישתי: בין היתר היא מגינה עליהם מפני הפקעה ישירה או עקיפה של הרכוש, כולו או חלקו.
אייל בנבנישתי: ההפקעה העקיפה יכולה להיות למשל בדרך של הטלת מיסוי על פירות רכוש, מיסוי שיש בו מרכיב חריג, שרירותי או מפלה או מיסוי שהוא תפור לפי מידותיו של המשקיע.
אייל בנבנישתי: הגנה נוספת שהאמנה נותנת היא הגנה מפני אפליה או יחס לא הוגן מטעם המדינה המארחת.
אייל בנבנישתי: הגנה זו כוללת חובה להתנהגות יציבה ועקבית מטעם רשויות המדינה וחובה להגן על ציפיות המשקיע.
אייל בנבנישתי: שינוי ישיר או עקיף של זכויות הנפט והגז של המשקיעים הזרים מטעמים של טעות בכדאיות העסקה או טעם של ריבונות המדינה על משאביה ושאר טעמים של חלוקה מחדש של עוגת הזכויות, ייחשב מבחינת המשפט הבין לאומי ומבחינת ברית הידידות כהפקעה לא חוקית וכפגיעה בחובות האחרות שחלות על המדינה.
אורי אריאל: מה זה ברית הידידות הזאת?
אייל בנבנישתי: ברית ידידות מסחר לספנות בין ישראל לבין ארצות הברית משנת 1951, אמנה שישראל הייתה מאושרת לחתום עליה ולאשר אותה.
אייל בנבנישתי: לעניין ההפקעה.
אייל בנבנישתי: הוצגו בפני ועדת ששינסקי גם חוות דעת מטעם מומחים אחרים וגם הם סברו, ואני כאן מצטט מחוות דעת של מומחה אחר, פרופסור הירש, קולגה שלי מהאוניברסיטה העברית, פסקה 46, כאשר הוא אומר: ברור למדי שאם יוחלט להעלות את שיעורי המס בחקיקה, כללי החוק הרלוונטיים יהיו הפקעה רשמית של נכסי המשקיעים של ארצות הברית.
אייל בנבנישתי: אלה לא דברים שאני אומר אלא הוא אומר אותם.
אייל בנבנישתי: אני אומר אותם, אבל לא רק אני אומר אותם.
מירי רגב: מה הנגזרות של זה?
מירי רגב: מה זה אומר מבחינתנו?
מירי רגב: בסדר, יש אגודת ידידות, אבל מה זה אומר מבחינתנו?
אייל בנבנישתי: אני בדיוק מגיע לנקודה הזאת.
אייל בנבנישתי: יש לישראל התחייבות בין לאומית מול ארצות הברית.
אייל בנבנישתי: הפרה של ההתחייבות הזאת על פי האמנה – וכאן אני מצטט מהאמנה – או כל מחלוקת אחרת, אני מצטט מסימן כ"ד(2) לאמנה: כל מחלוקת שתיפול בין בעלות הברית בדבר פירושה או תחולתה של ברית זו ואשר לא יושבה באורח דיפלומטי בצורה המניחה את הדעת, תובא לפני בית הדין הבין לאומי לצדק, אם לא הסכימו בעלות הברית ליישב את המחלוקת בדרכי שלום אחרות.
אייל בנבנישתי: זאת אומרת, מה שאני אומר לומר זה שלכנסת ישראל יש מלוא הריבונות לחוקק חוק שיפקיע ישירות או בעקיפין את הזכויות.
אייל בנבנישתי: יש כאן עניין חוקתי שאני לא נכנס אליו, אבל יש כאן גם עניין של הפרה של המשפט הבין לאומי ולהפרה של המשפט הבין לאומי יש תרופות במישור של המשפט הבין לאומי.
חיים אורון: יש תלונה על ידי ממשלת ארצות הברית?
אייל בנבנישתי: התלונה יכולה להיות של ממשלת ארצות הברית.
חיים אורון: הסיפור הזה כבר מתגלגל שנה.
חיים אורון: האמריקאים לפי דעתי יודעים כל דקה מה קורה כאן.
חיים אורון: הם לא יודעים שאנחנו הולכים להפר אמנה מהותית ולא איכפת להם?
אייל בנבנישתי: זאת שאלה טובה שאני רוצה לענות עליה.
אייל בנבנישתי: אני מודה על השאלה כי זה בדיוק מה שאני מכוון.
אייל בנבנישתי: יש כלל במשפט הבין לאומי שאומר שמדינה לא מתערבת במה שנעשה במדינות אחרות.
אייל בנבנישתי: מדינה לא מתערבת בהליכי חקיקה של מדינה אחרת.
אייל בנבנישתי: היא נותנת למדינה הריבונית הדמוקרטית, שהיא מכבדת אותה, לקיים את התהליכים אצלה, לרבות התהליכים השיפוטיים מתוך הנחה שמדינה שהיא בעלת ברית תמלא את ההתחייבויות הבין לאומיות שלה.
אייל בנבנישתי: היה והתקווה הזאת, הציפייה הזאת נכזבת, במקרה כזה מדינה כמו ארצות הברית בהחלט יש לה את מלוא הזכות.
אייל בנבנישתי: מעבר לשאלה של הזכות להתערב, אני רוצה לציין שזאת גם הפרקטיקה של ארצות הברית ואני אסביר מדוע זאת הפרקטיקה.
אייל בנבנישתי: לארצות הברית יש משקיעים זרים בכל מדינות העולם.
אייל בנבנישתי: אם היא תוותר בעניין הישראלי, היא מחלישה את הטענה הזאת שלה בדבר חובות במשפט הבין לאומי ביחס לכל אחת מההשקעות האחרות.
אייל בנבנישתי: ארצות הברית לא ויתרה בשום שלב, היא לא ויתרה לאיטליה בשנות ה-80, היא לא ויתרה לאיראן והגישה נגדה שורה של תביעות.
שלי יחימוביץ': אז למה היא לא מגישה נגדנו?
אייל בנבנישתי: כנראה שלא הייתי ברור.
אייל בנבנישתי: ארצות הברית  לא יכולה להגיש עכשיו אלא היא צריכה להמתין לתום הליך החקיקה בישראל ולתום ההליך השיפוטי בישראל.
מירי רגב: אתה חושב שהיא תגיש תלונה לבית הדין הבין לאומי?
מירי רגב: אם היא מגישה תלונה, מה זה אומר?
מירי רגב: האם אנחנו כמדינה צריכים לשלם פיצויים?
מירי רגב: מה גובה הפיצויים?
חיים אורון: מה, אנחנו ניכנע לאמריקאים?
חיים אורון: אנחנו לא ריבונים?
מירי רגב: חס ושלום ניכנע לאמריקאים.
מירי רגב: בכל מה שקשור לאזרחים, לא ניכנע לאמריקאים.
מירי רגב: ככה זה הראש העקום של הצבועים.
מירי רגב: אל תתערב בשאלה שלי.
ציון פיניאן: אל תענה להם.
ציון פיניאן: מירי, גם אני רציתי לשאול את האלה.
ציון פיניאן: קלעת לדעת גדולים.
אייל בנבנישתי: אני קודם כל רוצה לענות לשאלה ולאחר מכן להבהיר דבר מסוים.
אייל בנבנישתי: התשובה לשאלה היא כזאת.
אייל בנבנישתי: על פי ברית הידידות, על פי המשפט הבין לאומי, החובה במקרה של פגיעה היא לפצות את המשקיע פיצוי מלא, מיידי ואפקטיבי שצריך לשקף את מלוא הנזק שנגרם לרבות אובדן הרווחים העתידיים.
אייל בנבנישתי: נקודה אחרונה שאני רוצה לומר לפרוטוקול.
אייל בנבנישתי: לדיון הזה אני הוזמנתי על ידי חברות דלק ואבנר, אם זה לא היה ברור מראש.
שלי יחימוביץ': לא, כי אתה אמרת שאתה מייצג את נובל אנרג'י.
אייל בנבנישתי: לא אמרתי שאני מייצג, אמרתי שהייתה לי חוות דעת.
אייל בנבנישתי: אמרתי שנתתי חוות דעת.
ציון פיניאן: התיקון התקבל.
מירי רגב: אם אתה בצד הלא נכון, אסור לך לטעות.
ציון פיניאן: פרופסור בנבנישתי, בשם מי אתה מדבר?
חיים אורון: נובל אנרג'י הם הכי אמריקאים בכל הסיפור הזה.
חיים אורון: נובל אנרג'י, האמריקאים אומרים שהם לא בעסק.
חיים אורון: אז דלק בעסק?
חיים אורון: מה אתם רוצים מאתנו?
חיים אורון: אנחנו לא מבינים אבל לא עד כדי כך.
שלי יחימוביץ': דיברת בשם האמריקאים, הסברת בשם האמריקאים ובסוף מתברר שאתה לא מייצג את נובל אנרג'י?
אייל בנבנישתי: חוות הדעת שלי נמצאת באתר של ועדת ששינסקי.
ציון פיניאן: את מי אתה מייצג כאן?
אייל בנבנישתי: אני  הוזמנתי על ידי חברות דלק.
שלי יחימוביץ': למה אמרת בהתחלה נובל אנרג'י?
שלי יחימוביץ': למה כל הטיעונים שלך הם של נובל אנרג'י שאתה בכלל לא מייצג אותה?
מירי רגב: אתה מייצג את נובל או לא?
פניה קירשנבאום: לא, הוא לא מייצג.
ציון פיניאן: מירי רגב, רצית לשאול שאלה.
מירי רגב: אני מבינה שאתה לא מייצג את נובל אנרג'י.
מירי רגב: אני אשמח שיבוא לכאן מישהו שמייצג את נובל אנרג'י.
מירי רגב: אז שהוא יבהיר את העניין.
צחי גרוסווסר: אנחנו נבהיר.
מירי רגב: אני רוצה שמישהו יציג את נובל ויגיד דבר מאוד פשוט.
מירי רגב: האם נובל תגיש תביעה לבית הדין הבין לאומי ואיזה סכום פיצויים תדרוש ממדינת ישראל כתוצאה מזה שלא עמדנו בהסכמים.
מירי רגב: זאת השאלה הפשוטה.
דב חנין: איזה הסכמים?
דב חנין: עדיין לדבר על הסכמים?
מירי רגב: אנחנו הרי מדברים כאן רק על כסף.
מירי רגב: אני רוצה לדעת כמה זה יעלה למדינת ישראל.
צחי גרוסווסר: אני רוצה להבהיר לצורך הדיון הזה, כמו גם בהופעה שלנו בפני ועדת ששינסקי.
צחי גרוסווסר: אנחנו חושבים שהאימפוט המרכזי שלנו בדיונים האלה הוא האימפוט המקצועי של משקיע בין לאומי.
צחי גרוסווסר: גם כשהופענו בפני הוועדה, הדגשים שנתנו הם דגשים מקצועיים.
צחי גרוסווסר: אני חושב שזה הערך המוסף שלנו בדיון הזה.
צחי גרוסווסר: חוות דעת משפטית הוגשה ליועץ המשפטי, למשנה ליועץ המשפטי לממשלה, ואת העמדות המשפטיות שלנו הגשנו.
צחי גרוסווסר: אנחנו נאמנים לאיך שפעלנו בכל התהליך הזה.
צחי גרוסווסר: כשביקשו מאתנו להגיש עמדות, הגשנו אותן.
צחי גרוסווסר: אני חושב שהתרומה שלנו לדיון הזה היא תרומה בראייה של מפעיל בין לאומי ואני חושב שזה האימפוט שלנו.
צחי גרוסווסר: אנחנו חושבים שבחוק הזה – ובזה תתרכז המצגת שלנו – יש הרבה דברים שניתן לשפר, שהם לא לטובת המשקיע  או לרעת המדינה אלא שאפשר לעשות את החוק הזה חוק יותר טוב.
צחי גרוסווסר: יש לנו עמדה לגבי ההשלכות הרטרואקטיביות וזה מופיע בחוות הדעת שהגשנו למשנה ליועץ המשפטי לממשלה.
צחי גרוסווסר: בדיון הזה אנחנו לא מתכוונים להיכנס לנושאים הללו.
צחי גרוסווסר: אנחנו חושבים שיש לנו ערך מוסף.
מירי רגב: זאת אומרת, מהתשובה שלך אני מבינה שהיה וחוק ששינסקי עובר כפי שהוא, נובל לא תפנה לבית הדין הבין לאומי ולא תדרוש פיצויים בגין חוק ששינסקי.
מירי רגב: האם אני מבינה נכון את מה שאתה אומר?
צחי גרוסווסר: אני חושב שהייתי מאוד ברור.
מירי רגב: לא. לא היית ברור.
מירי רגב: סליחה, אם אני לא הבנתי וגם פניה לא הבינה, כנראה לא היית מספיק ברור.
צחי גרוסווסר: העמדה שלי היא שבדיון הזה אנחנו לא הולכים להיכנס לנושאים המשפטיים.
פניה קירשנבאום: אבל במקרים של חוות דעת הם כנראה כתבו.
מירי רגב: מה כתבתם בחוות הדעת?
גאלב מג'אדלה: הן מזמינות איום.
גאלב מג'אדלה: אתה לא מבין את זה?
גאלב מג'אדלה: הן מזמינות איום עלינו  וכל הזמן מהלכות עלינו אימים.
גאלב מג'אדלה: תגיד את זה ותפתור לנו את הבעיה.
גאלב מג'אדלה: לא מהלכים עלינו כאן אימים.
גאלב מג'אדלה: תשכחו מזה.
גאלב מג'אדלה: עברנו שישים שנים, נעבור גם את ששת החודשים האלה.
מירי רגב: לא קיבלנו תשובה.
ציון פיניאן: חבר הכנסת אורון, אתה רוצה להתייחס?
ציון פיניאן: עכשיו מדברים חברי הכנסת.
חיים אורון: אני רוצה להתייחס  לנושא הרטרואקטיביות.
חיים אורון: הנושא מונח כאן חדשות לבקרים בוועדה ואני יודע שהוא לא קליר קט ויש לו היבטים לכאן ולכאן.
חיים אורון: אבל אנחנו לא אחת הולכים על הקו הדק הזה, כולל עם הסכנה שבית המשפט העליון יגיד שזה לא נכון ואני אתן כמה דוגמאות.
חיים אורון: הדוגמה הראשונה שאתם מאוד נשענים עליה היא בנושא ההטבה.
חיים אורון: הטבות מותר, אבל אי אפשר לגרוע.
חיים אורון: אני בטוח שאתם יודעים כמונו  שאין הטבה שאין לה מחיר.
חיים אורון: אם נותנים הטבה בחוק השקעות הון בבאר שבע,  והיו נותנים את ההטבה הזאת לקיבוץ שלי שהוא במרחק של עשרים קילומטרים, אני נפגע והפגיעה הזאת מונחת כאן כל הזמן.
חיים אורון: אגב, אני גם משתתף בתשלום ההטבה הזאת משום שהיא באה מאותה אמבטיה שהיא מקורות המדינה והיא מתחלקת בצורה כזאת.
חיים אורון: זאת אומרת, לבוא ולהניח שבהטבות אין בעיה, אותו דבר בחוק עידוד השקעות הון והקרבות שמתנהלים כאן על המפה מי ייכנס ומי יצא, מי יהיה עכשיו ומי יהיה אחר כך, מי תהיה לו האופציה שחוק עידוד השקעות הון ממוני או רק במס, היא חלק מהדיון הזה.
חיים אורון: לכן כשבאים ואומרים לנו הטבות זה בסדר, אי אפשר לקחת אותן, אבל הטבות אפשר לחלק.
חיים אורון: במונח הטבה, כשאנחנו מדברים בכלל אזרחי מדינת ישראל, גלום בתוכו פגיעה במישהו אחר.
חיים אורון: אין מצב כזה שרק נותנים.
חיים אורון: לכן אני חושב שהטיעון על ההטבה הוא בעיניי מאוד מאוד חלש.
חיים אורון: לגבי הרטרואקטיביות.
חיים אורון: אני אתן רק שלוש דוגמאות על רטרואקטיביות.
חיים אורון: אני וזוגתי שתחיה הבאנו שישה ילדים לעולם.
חיים אורון: היפותטי לחלוטין.
חיים אורון: אנחנו הבאנו רק ארבעה.
חיים אורון: אבל ידענו שאנחנו נקבל כל חודש 1,200-1,400 שקלים קצבאות ילדים.
חיים אורון: באה המדינה והפרה את ההסכם הזה  אתנו -  אגב, זה נבחן בבית המשפט העליון, מה שאני אומר עכשיו – ואמרה: סליחה, מתאריך מסוים החליט ראש הממשלה ושר האוצר שאנחנו נקבל חצי.
דב חנין: למרות שהיה לכם ציפיות.
חיים אורון: למרות שהיה תכנון.
חיים אורון: אנחנו תכננו בדיוק את המקורות.
חיים אורון: אתה תביא פרנסה כזאת, אתה תביא קצבה כזאת וכולי וכולי.
חיים אורון: פעלנו כך.
חיים אורון: אני אלך לדוגמה הבאה ואני בטוח שגם כאן יהיה הבדל כי אני כבר למדתי שרק כאשר יבוא המשיח – והיות ואני לא בטוח שהוא יבוא למרות שאני ישן עם נעליים כל יום – המשלים והנמשלים יהיו זהים.
חיים אורון: תמיד יהיה הבדל מסוים.
חיים אורון: אני אתן דוגמה נוספת, דרמטית.
חיים אורון: בשנת 2003-2004 שונו חוקי הפנסיה במדינת ישראל.
חיים אורון: עשרות אלפי אנשים, קוצצה להם הפנסיה בעשרים אחוזים, בשלושים אחוזים, והפנסיה שלהם לעתיד תלויה על בלימה הם לא יודעים מה היא תהיה.
חיים אורון: הם באו ואמרו: גזלנים, אני הייתי במבטחים, הבטיחו לי שבעים אחוזים מהשכר האחרון שלי, אבל ביטלתם את זה.
חיים אורון: הבטיחו לי שבעים אחוזים משלושת המשכורות האחרונות שלי, ביטלתם את זה.
חיים אורון: חוץ מזה, אם אין איזון אקטוארי, אפשר להוריד לי תמיד חמישה אחוזים מהפנסיה שאני צברתי אותה בעבר כי התשואה עליה נמוכה מדיי.
חיים אורון: אני התנגדתי למהלך הזה אבל לא התנגדתי לו במישור של הרטרואקטיביות אלא התנגדתי כי אני חושב שהוא לא צודק אבל לא אמרתי חברים יקרים, אי אפשר לעשות את זה.
חיים אורון: אני אתן דוגמה שלישית.
חיים אורון: אני מדבר כבר בתור בעל עניין ממש.
חיים אורון: באתי למקום בו אני חי לפני 58 שנים ואמרו לי שהאדמה הזאת היא שלי, עבד אותה, תחרוש אותה, תזרע אותה, היא שלך.
חיים אורון: העם היהודי רוצה שתקבל עליה חכירה לדורות.
גאלב מג'אדלה: תשמור עליה.
חיים אורון: חכירה לדורות.
חיים אורון: יש לי הסכם חכירה לדורות.
חיים אורון: אין לי הסכם כי לא נותנים לי אותו, אבל תעזוב עכשיו את זה.
חיים אורון: אמרו את זה.
חיים אורון: אין שנה שלא באים ואומרים לי: תשמע, הזכות שחשבת שיש לך בחלקת המגורים, בבית שלך, היא לא כמו שחשבת.
חיים אורון: אנחנו היום אומרים, יושבים כאן אנשים שעוסקים בזה יום-יום, מכירים את המתח הזה ושאלת הרטרואקטיביות עולה כל הזמן אפילו עד כדי כך שבאים אנשים ואומרים: תראו, אנחנו נתנו את האדמה הזאת לקרן הקיימת, קנינו אותה בכספנו, נתנו אותה לקרן הקיימת והיום באה המדינה ואומרת: סליחה, זה שלנו.
חיים אורון: אז עד לאיפה גוררים את זה?
חיים אורון: האמינו לי, הדוגמה הזאת של החכירה לדורות היא ממש ממין העניין.
חיים אורון: אם תבואו כאן כל היועצים המשפטיים – ואגב, אני אתן לכם את הכתובות אם תרצו לקבל את העצות המשפטיות הללו – ותאמרו שאין אפשרות לשנות את כל הדינים הללו לגבי ארבע מיליון דונם קרקע בארץ, הם מאוד ישמחו לקבל את חוות הדעת הזאת.
חיים אורון: אני לא יודע איך תתנהל המדינה, אבל מפקיעים לישובים חדשים, מפקיעים לדרכים, משנים ייעוד ולא מפצים אותך על שינוי ייעוד.
חיים אורון: בנכסים, בקניין.
חיים אורון: למה הדבר הזה נגמר כאשר אנחנו מתעסקים עם המערכת הזאת?
אורי אריאל: יש מטרה ברורה.
אורי אריאל: כשאתה אומר שאתה מפקיע.
חיים אורון: לא, כשאתה אומר אני מפקיע כי אני רוצה להקים שם שכונה, ואני רוצה להרוויח על השכונה, אומרים לי: לא, תחזיר את הקרקע בערך אפס או מקסימום תקבל על המחוברים ואנחנו עכשיו נממש את כל ההטבה בקרקע הזאת, ואני בעד זה, שלא תהיה כאן אי הבנה.
חיים אורון: אני חושב שזאת עמדה נכונה של המדינה, אבל אם באים בשאלת הרטרואקטיביות, אני אומר: סליחה, זה שלי.
חיים אורון: תן לי לפתח את העניין, אני רוצה לקבל את כל השבח של הקרקע הזאת.
חיים אורון: זאת אומרת, אתם מכניסים אותנו לאיזושהי פינה בעניין הרטרואקטיביות שהיא קיימת כאן כל הזמן.
חיים אורון: אין כמעט חקיקה בלי זה.
חיים אורון: אתם אומרים שכאשר משנים את חוק עידוד השקעות הון, זה לא אותו הדבר, אבל סליחה, אני עשיתי תוכנית למפעל שאני מקים אותו, שאני בנוי על הנחה אחת, שתיים, שלוש וארבע.
חיים אורון: בתוכנית הראשונה, בהרחבה השנייה, ובהרחבה השלישית, פתאום הם באים ואומרים לי: תסלח לי, משנה הבאה אין יותר עידוד השקעות הון.
פנחס רובין: אין דבר כזה.
חיים אורון: מה זאת אומרת אין דבר כזה?
חיים אורון: לא על התוכנית שנכנסתי אבל גם כשהגשתי תוכנית בארבעה שלבים, אמרו לי על השלב הראשון תקבל ובשלבים האחרונים תהיה לפי החוק החדש.
פנחס רובין: לא על זה מדובר.
חיים אורון: כל הבנייה שאני עשיתי וכל התכנון שאני עשיתי.
חיים אורון: החוק הזה הולך נורא רחוק.
חיים אורון: שאלתי פעם את אחד המשקיעים: הסתכנת, בכמה הסיכון שווה?
חיים אורון: פי שניים, פי שלוש, פי ארבע?
חיים אורון: כשתלך לשקול סיכון בבורסה, איזה מכפיל אתה רוצה?
חיים אורון: מכפיל שלוש, מכפיל ארבע, מכפיל שש?
חיים אורון: הוא אמר לי מספר.
חיים אורון: אמר לי פעם איש מאוד מרכזי בהשקעה הזאת: אם תבוא ותגיד לי שיש לי 15 אחוזים תשואה, אני הולך הביתה.
חיים אורון: אני לא רוצה לנקוב בשמו כי זאת הייתה שיחה בארבע עיניים.
חיים אורון: כאן אף אחד לא אמר  שיורדים במקרה הכי קיצוני מ-19 ויש כאלה שיימצאו באזור של ה-20 ו-20 וכמה, ובמקרה שהעסק היה מאוד ממונף, יגיעו להרבה יותר.
חיים אורון: תגידו לי איפה יש בעולם עסקים בעשרים אחוזים.
חיים אורון: גם בהיי-טק מטורף.
פנחס רובין: מה עם מרכיב הסיכון?
חיים אורון: התחלתי להתייחס לזה.
חיים אורון: עד כמה צריך לשלם על מרכיב הסיכון?
חיים אורון: כמה לשלם עליו?
חיים אורון: אני מבין שאתם אומרים: שלמו את הכול.
חיים אורון: אנחנו אומרים: לא.
חיים אורון: אני לא יכול להתעלם מהעובדה.
חיים אורון: כולם חוזרים אחורנית.
חיים אורון: מישהו אמר כאן שהלכנו במדבר ארבעים שנים.
חיים אורון: אם היינו הולכים במדבר שישים שנים, היינו בחוק של 1952 עם מעל חמישים אחוזים מס חברות וכל הדיון היה נגמר.
חיים אורון: היה מס חברות של חמישים אחוזים, היו תגמולים של 12 אחוזים, היינו פחות מאשר עכשיו.
חיים אורון: הכול כאן השתנה.
חיים אורון: כשנוח, אתם גוררים אותנו לשם, אבל כשמס חברות יורד כל שנה, זה בסדר.
חיים אורון: כשמס חברות השפיע כאן באופן דרמטי, זה בסדר.
חיים אורון: לכן אני אומר שכל טיעון הרטרואקטיביות שאתם מעלים אותו, ככל שאי אפשר להתעלם ממנו, הוא לא יכול להיות הנימוק המרכזי כי אם הוא נכון, היה אסור לנו לעשות את זה בפנסיה, היה אסור לנו לגעת בכל נושא הקרקעות, היה אסור לנו לעשות שינויי מס שעושים אותם חדשות לבקרים, והמקרה הכי זועק לשמים אלה קצבאות הילדים.
חיים אורון: ככל שמדובר כאן בסכום מאוד מאוד קטן, כאילו, במכפלות של אנשים בהם מדובר, זה מאוד מאוד דרמטי.
ציון פיניאן: את כל התשובות לחברי הכנסת תיתנו אחר כך.
אורי אריאל: בהמשך לדבריו של ג'ומס על הרטרואקטיביות.
אורי אריאל: כל אחד יגיד מה שהוא חושב ורוצה ובסוף אפשר להחליט כאן ויוחלט כאן.
אורי אריאל: מי שירצה אחרי כן ללכת למקומות אחרים, ילך.
אורי אריאל: אין ספק שזה יהיה רטרואקטיבי.
אורי אריאל: השאלה היא כמובן המידתיות ולגבי ההבדל בין אלה שיש להם זיכיון לבין אלה שאין להם זיכיון.
אורי אריאל: אני חושב שהשאלה על מטרת הקרן והקמת הקרן היא שאלה מרכזית ויסודית שבלעדיה החוק הזה הוא נכה, אני חושב קרוב למאה אחוזים, והוא הוא יקבל אולי תגמולים מביטוח לאומי, אבל הוא לא יחיה.
אורי אריאל: מי שרוצה שהכסף ילך לטובת מטרות ציבוריות, אני חושב שבגדול הוא צודק, בלי להיכנס למספרים אבל אין שום הגדרה למה.
אורי אריאל: מי שרוצה לדאוג שהכסף יבוזבז על דברים שונים, בלי להכניס את הקרן, זה מה שיקרה ושזה יהיה ברור.
אורי אריאל: אם אפשר לבקש מהוועדה או ממישהו שיראה לנו את סך כל השינויים.
אורי אריאל: הזכיר ג'ומס  את העניין של מס חברות והרי יש כאן מכלול של דברים.
אורי אריאל: בסוף כל אחד מדבר על מה שנוח לו באותו רגע, וגם זה טבעי וזה בסדר.
אורי אריאל: אם אפשר לקבל מהאוצר או ממישהו טבלה שמראה את כל הנושאים.
ציון פיניאן: אתמול ביקשו את זה וזה יהיה.
אורי אריאל: הדבר האחרון.
אורי אריאל: אני מעיר ליושב ראש הוועדה שאיננו אבל אתה ממלא מקומו.
אורי אריאל: ההשתוללות כאן עם קצב הדיונים האלה נובעת מסיבות זרות.
אורי אריאל: יש הרי עוד חוקים, יש עוד נושאים ומה זה הדבר הזה?
אורי אריאל: אני מציע שתעצרו לרגע.
אורי אריאל: אני מוכן להיות כאן בלילה, אין בעיה.
אורי אריאל: אתם רוצים לקבוע ישיבות בימי שישי, זה גם בסדר, אבל כרגע זה מתנהל – ותסלחו לי – במהירות שעוברת את המותר והיא עלולה לגרום גם לתאונות.
גאלב מג'אדלה: אתה אומר חוץ משבת.
אורי אריאל: יש כאלה שטוענים שאפשר לעבוד במוצאי שבת בבוקר.
אורי אריאל: מי שרוצה, שיעשה את זה.
אורי אריאל: אני לא נוהג כך.
אורי אריאל: אני חושב שזה לא בסדר כי לא צריך לקיים כאן דיונים בזמן שיש מליאה ולא צריך את הדוחק הזה, כן ידבר דקה או לא ידבר דקה, כי מה קרה?
אורי אריאל: החיפזון מהשטן.
ציון פיניאן: חברת הכנסת שלי יחימוביץ ואחריה חבר הכנסת דב חנין וחברת הכנסת מירי רגב.
שלי יחימוביץ': אני רשמתי כמה הערות לדברי הדוברים וההערות שאני אומר הן פחות ספציפיות לדברי הדוברים.
שלי יחימוביץ': הן אמנם מתייחסות אליהם אבל הן הערות עקרוניות ואף ערכיות.
שלי יחימוביץ': קודם כל, אני אעיר הערה טכנית.
שלי יחימוביץ': המחזה שהיה כאן בבוקר, אני יודעת שזה פרט שולי אבל הוא בכל זאת מדגים את מה שקרה כאן, שבו לחברי הכנסת לא היה מקום לשבת כיוון שכל הכיסאות נתפסו על ידי נציגי חברות הנפט וכפיר נאלץ לנהל קרבות פיזיים כדי לאלץ אותם לעבור מקום כדי שיהיה לנו מקום לשבת, זה מחזה שהוא שולי אבל הוא סימבולי.
שלי יחימוביץ': אני מאוד מקווה שהוא לא יחזור על עצמו.
שלי יחימוביץ': זה נמשך בערך עשרים דקות, המאבק הזה לפנות כיסאות לחברי הכנסת ואני חושבת שזה אומר הרבה ואני מצפה בהמשך להתנהגות שהיא עומדת בכללים המקובלים בוועדות הכנסת.
שלי יחימוביץ': ל רובין.
שלי יחימוביץ': אני לא מקבלת את הטלת הספק בסמכותנו לחוקק.
שלי יחימוביץ': כחוט שזור בדבריך הייתה הטלת ספק בסמכות שלנו לחוקק.
שלי יחימוביץ': אנחנו המחוקק ולא רק שזכותנו לחוקק אלא חובתנו להתאים חקיקה למציאות משתנה.
שלי יחימוביץ': החקיקה הזאת היא קלאסיקה של התאמת חקיקה למציאות משתנה כיוון שהחוק מ-1952 הוא חוק שאינו רלוונטי כלל לימינו אנו, ואני לא אתחיל אפילו להיכנס לומר למה כי אני חושבת שאתם יודעים את זה יותר טוב ממני.
שלי יחימוביץ': החברות המחפשות היו חברות ממשלתיות, לחפש גז היה דרך כמו מעשה קסמים וכשפים והימור מאוד גדול, היום הרבה פחות ואתם יודעים את זה.
שלי יחימוביץ': המצב השתנה מקצה אל קצה והחוק הזה חייב שינוי ורענון כבר מקדמת דנא ובטח לא היום, וכל דקה היא מאוחרת מדיי.
שלי יחימוביץ': על כן חובתנו לשנות את החוק.
שלי יחימוביץ': אני לא מקבלת את ההגדרה של מה שאתה קורא מהפכה קניינית כיוון ששדות הנפט  ושדות הגז הן לא קניין של אף אחד.
שלי יחימוביץ': אין כאן שום דיון על זכות הקניין.
שלי יחימוביץ': לא קניתם את זה, זה לא רשום על שמכם בטאבו, זה עדיין רכוש המדינה ולכן אי אפשר להלאים דבר שהוא ממילא שייך למדינה ואי אפשר לפגוע בזכות קניין של אדם שמחזיק בדבר שאינו קניינו.
שלי יחימוביץ': כל הטיעונים האלה אינם רלוונטיים לעניין הזה.
שלי יחימוביץ': אי חוקתיות.
שלי יחימוביץ': לא שמעתי על אי חוקתיות כשמס חברות ירד והוא ירד בצורה מאוד משמעותית והגדיל את הרווחים שלכם, והוא ממשיך לרדת גם עכשיו.
שלי יחימוביץ': לא שמעתי על הפרת הסכמים, לא שמעתי על אי חוקתיות, ציפור לא צייצה והכל היה בסדר.
שלי יחימוביץ': למה כששינוי המיסוי הוא לרעתכם, פתאום זאת הפרת הסכמים וכל הביטויים הקשים והחמורים ביותר?
שלי יחימוביץ': וכשהוא לטובתכם, שקט ודממה?
שלי יחימוביץ': מס מגזרי.
שלי יחימוביץ': הטיעון לגבי מס מגזרי.
שלי יחימוביץ': התמודדנו עם הטיעון הזה גם בחוק עידוד השקעות הון כשהחרגנו את כימיקלים לישראל.
שלי יחימוביץ': התמודדנו אתו משפטית, התמודדנו אתו מוסרית.
שלי יחימוביץ': אגב, הטיעונים היו דומים.
שלי יחימוביץ': אנחנו החרגנו את כימיקלים לישראל כיוון שבניגוד למפעלים אחרים היא חוצבת את רווחיה מאוצרות הטבע של המדינה.
שלי יחימוביץ': לכן באמת יש דמיון, אבל התמודדנו עם זה כבר ועמדנו בזה בכבוד, עם כל הייעוץ המשפטי שבעולם ולא שמעתי שכימיקלים לישראל מגישה עתירה נגד ההחלטה, ותקנו אותי אם אני טועה, למרות שגם שם היה איום באוויר כל הזמן, איום בעתירה לבג"ץ.
שלי יחימוביץ': בכלל, חקיקה מגזרית זה דבר לגיטימי.
שלי יחימוביץ': זה דבר לגיטימי לחלוטין.
שלי יחימוביץ': מדינה רשאית לחוקק חקיקה מגזרית על פי צרכיה.
שלי יחימוביץ': זה בסמכותו של הריבון ובסמכותו של המחוקק.
שלי יחימוביץ': מדרגות מס, זה מיסוי רגיל.
שלי יחימוביץ': מדרגות המס הולכות וגדלות ככל שהשכר גדל.
שלי יחימוביץ': זה מגזרי.
שלי יחימוביץ': מי שמרוויח יותר, משלם יותר.
שלי יחימוביץ': גם לזה אפשר לקרוא מגזרי.
שלי יחימוביץ': אם אתה בעל עניין, המס על דיבידנד הוא 25 אחוזים, ואתה יודע את זה, ומשקיע שהוא לא בעל עניין, המס הוא עשרים אחוזים.
שלי יחימוביץ': גם זה מגזרי.
שלי יחימוביץ': יש עוד אלף ואחת דוגמאות שאני בטוחה שמומחי המסים כאן יפרטו טוב ממני.
שלי יחימוביץ': אסור שיישללו תמריצים?
שלי יחימוביץ': בוודאי שמותר שיישללו תמריצים.
שלי יחימוביץ': הרי למה ניתנים תמריצים מלכתחילה?
שלי יחימוביץ': כדי לקדם אינטרס לאומי מסוים.
שלי יחימוביץ': בשלב מסוים נוצרו צרכים אחרים לחברה ושוב, זכותו המלאה של הריבון גם לשלול תמריצים וכל הביטויים שהשתמשת בהם, חוקתית וכן הלאה, הם לא ממין העניין.