GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: לא, לי זה טוב.
זהבה גלאון: אצל גפני.
משה גפני: את מגבירה את המתח.
זהבה גלאון: אדוני, הצבה של יעד של עשרים רבנים חדשים, המשמעות של זה, בגדול אפשר לקרוא לזה בסוף עוד מינוי פוליטי, השפעה של מינויים פוליטיים, השפעה של כניסה של "אנשי שלומנו".
זהבה גלאון: אני לא רוצה לזלזל באף רב שנכנס, אני מייחסת כבוד רב לכל רב שנכנס לתפקידו, אבל אני חושבת שיש מצב מעוות שאם יש רב אחד שמרוויח סכום כמו שתואר כאן והוא צריך לשלם 5,000 שקלים לשכר דירה, זה מצב בלתי מתקבל על הדעת.
זהבה גלאון: אבל הבעיה היא ביעד של הצבת רבנים.
זהבה גלאון: אני לא יודעת כמה הוועדה משפיעה על כל הקונספציה הזאת ששר הדתות עכשיו בכוחו מצליח להשפיע על זה שבערים מסוימות בוחרים את הרבנים.
יעקב מרגי: הלוואי שהייתי מצליח.
זהבה גלאון: אתה מתחיל בצעדים מדודים.
זהבה גלאון: הערה שנייה ואני באמת מתכוונת אליה ואני אומרת את זה בהרבה כבוד לשר מרגי, עוד בהיותו חבר כנסת.
זהבה גלאון: יש מצב בלתי נסבל שאנחנו מדברים כאן על הרבנים, על רבני העיר, ומצטיירת כאן תמונה לגבי הבלניות, שאין מי שישמש להן לפה, כאשר בעניין הזה ניסינו לקדם בזמנו מהלך משותף.
זהבה גלאון: איך אנחנו בכלל מעזים לשבת ולדבר כאן על השוואת השכר של רבני הערים כשמפקירים נשים שמרוויחות 2,500 שקלים בחודש, סכום שאפילו לא נוגע בשכר המינימום.
זהבה גלאון: אני מציעה לא לקבל שום החלטה, שלא תתקבל שום החלטה, ואם מקבלים החלטה, שלא יהיה כאן מהלך משולב שיכלול גם את אותן בלניות.
זהבה גלאון: אם זה תלוי בי, אני חושבת שלא צריך למנות עוד רבני ערים אלא שצריך לעשות שידוד מערכות בכל הסוגי הזאת, אבל אי אפשר להפלות אנשים שמונו, אנשים שכבר מונו.
זהבה גלאון: אם זה היה תלוי בי, ואני לא הייתי ממנה – וזה לא פרסונלי נגד אף אחד – אני חושבת שזה מצב בלתי מתקבל על הדעת.
ציון פיניאן: אני חושב שלא מתקבל על הדעת שתהיה עיר אחת במדינת ישראל שאין לה רב ראשי ושלא תהיה דמות תורנית בעיר, שלפחות תהיה מורה הדרך לכל תושבי העיר.
ציון פיניאן: בכל עיר, גם אלה שלא רוצים לשאול את הרב, דמות רבנית ברמה של רב עיר, לא יתכן שלא תהיה.
ציון פיניאן: לגבי השכר.
ציון פיניאן: אני רואה שיש רבנים שמשתכרים 6,000 שקלים בחודש ולכן הם צריכים לעשות להשלמת השכר ולשבת בקבר רבי מאיר או בקבר הרמב"ם.
משה גפני: אבל לא כולם רבנים בטבריה.
ציון פיניאן: לא יתכן מצב בו רב ראשי יקבל 6,000 או 7,000 שקלים כשהוא משלם שכר דירה בין 3,500 ל-5,000 שקלים.
ציון פיניאן: זה ממש מבזה וכך מסתכלים על תואר הרבנות, כאשר זה הסכום אותו מקבלים הרבנים.
ציון פיניאן: הבן שלי אמר לי פעם שלפי המשכורת מסתכלים על הדמות, וזה נכון.
ציון פיניאן: רב שמשתכר 5,000 שקלים, אני פשוט מתבייש.
ציון פיניאן: עובדי עיריית טבריה משתכרים 6,000 שקלים.
קריאה: עובדי ניקיון.
ציון פיניאן: צריך לתקן את העוול הזה מהר, מיד ועכשיו.
משה גפני: חברת הכנסת קירשנבאום.
משה גפני: אחרוני חברי הכנסת שביקשו להתייחס הם אמנון כהן ואברהם מיכאלי.
פניה קירשנבאום: אני רוצה קצת להרחיב את היריעה, אם אפשר.
פניה קירשנבאום: קודם כל, במדינת היהודים, אני חושבת שאנחנו חייבים שבכל רשות תהיה דמות שמלווה את חיי המשפחה לאורך כל התקופה, חיי משפחה יהודית.
פניה קירשנבאום: בסוף דבריי אני אתייחס גם לשכר.
פניה קירשנבאום: אני יודעת שזה לא קשור לנושא הזה, אבל אני פונה אליך כבוד השר, אולי אפשר לחשוב על זה במסגרת.
פניה קירשנבאום: אם אנחנו רוצים לדאוג לכך שבכל רשות יהיה לנו רב ראשי, אולי אפשר שהרב הזה באמת ילווה אותנו ואז רישום הנישואין יהיה אצל הרב הראשי בעיר, אנחנו נפתח את כל הנושא של רישום, ואולי גיור יעבור לרב העיר, ואז הרב שמכיר את המשפחה, יודע מה אורח החיים של המשפחה, יעביר אותה, אם צריך, גיור, הוא יחתן, הוא יעשה את ברית המילה והוא ילווה את המשפחה לאורך כל התקופה.
פניה קירשנבאום: אז באמת לסמכות הזאת תהיה גם משמעות, כי היום, כאשר רוב הסמכות יושבת ברבנות הראשית ויוצרת צוואר בקבוק, גם אין הצדקה כאילו, כי מה ההצדקה אם הכול מנוקז למקום אחד?
פניה קירשנבאום: בוא ניתן סמכויות לרבנים ואז תהיה הצדקה שבכל רשות יהיה רב והוא באמת ימלא את תפקידו והוא ירגיש שיש לו תפקיד בחיי הקהילה שלו.
פניה קירשנבאום: לגבי השכר.
פניה קירשנבאום: אני חושבת שצריך לבנות איזוהי טבלה או לבנות איזשהו דירוג ולהצמיד אותו כמובן לשכר הבכירים ולהפסיק להתעסק עם זה.
פניה קירשנבאום: בואו נחליט שבאוכלוסייה כזאת, זה הדירוג, צמוד לשכר בכירים ברשויות ובזה נגמר הסיפור, ואת זה נעביר כהחלטה.
פניה קירשנבאום: זאת ההצעה שלי.
משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן ואחריו חבר הכנסת אברהם מיכאלי.
אמנון כהן: תודה אדוני היושב ראש, כבוד השר.
אמנון כהן: כבודו אמון על משרד הדתות, כשמו כן הוא, ולכן כבודו צריך למנות, אם צריך למנות.
אמנון כהן: כמו שיש, להבדיל, תקנים לשופטים, אם מישהו פורש, צריך למנות מישהו חדש.
אמנון כהן: אם יש מבחן שאתה אומר שעל כך וכך אוכלוסייה צריך להיות רב שכונה, על כך וכך אוכלוסייה חייב להיות רב עיר, ובהלכה יש לנו, כמו שהזכרת, אם אין רב בתוך עיר, אסור לחיות בה ואנחנו מדינה יהודית שצריכה לחיות אורח חיים ולתת אפשרות לאזרחים שרוצים לקבל שירותי דת כאלה ואחרים, לקבל אותם.
אמנון כהן: התפקיד שלך הוא למנות.
אמנון כהן: אם אתה צריך למנות, אתה צריך למנות.
אמנון כהן: אתה צריך להתחשב בעולים באותה אוכלוסייה, רבנים של קהילות מסוימות, רבנים של זרמים מסוימים, אבל כמובן לענות לצורכי הציבור באותו אזור.
אמנון כהן: אנחנו מחזקים את ידיך.
אמנון כהן: אני חושב שהפתרון של השוואת השכר בין הרבנים הוא לפתחה של הממשלה.
אמנון כהן: צריך למצוא את המינוח ואת האכסניה המתאימה למה להשוות אותם בדיוק, ואז מתוך כך ייגזר שהפקידות תעשה את העבודה שלה.
אמנון כהן: יש כאן סיעה מכובדת ויש לנו סגני שרים מהסיעה ואחרים, כך שנוכל להביא להחלטת ממשלה החלטה מתוכה ייגזר שוויון.
אמנון כהן: אני מתחבר גם להצעה השנייה לגבי הבלניות.
אמנון כהן: אני חושב שהן לא צריכות להרוויח שכר רעב.
אמנון כהן: יש בלניות שזו ההכנסה היחידה בבית כי הבעל אברך ולכן כאן המדינה צריכה להתחשב בנושא הזה ואנחנו נותנים לך את כל הגיבוי.
אמנון כהן: יש לך בוועדת כספים גיבוי חוצה מפלגות.
זהבה גלאון: כמה בלניות יש?
אמנון כהן: בכל מקווה צריכה להיות בלנית.
יעקב מרגי: בכל הארץ, בסביבות ה-600 פלוס.
אמנון כהן: אדוני, תילחם, לשם כך נועדת ואנחנו מחזקים את ידיך.
משה גפני: חבר הכנסת מיכאלי.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אני חושב שהדיון הזה משקף את מצב שירותי הדת במדינה.
אברהם מיכאלי: שירותי הדת נחשבים בעיני הרבה מאוד אנשים כדברים מיותרים וכדברים ששייכים לדתיים בלבד ובהתאם לכך מתייחסים אליהם.
אברהם מיכאלי: לכן אותה גזרה של 2004 הולכת בדיוק לכיוון הזה.
אברהם מיכאלי: החליטו שאין צורך בשירותי דת בערים ולכן החליטו לבטל את משרד הדתות, החליטו לבטל את הרבנים, החליטו לבטל את הממונים.
אברהם מיכאלי: בעצם הגיעו לאותו כיוון אליו רצו להוביל.
אברהם מיכאלי: אני מקווה שאנחנו נמצאים בשלטון, כל אחד בתקופה שלו, כדי לא רק לבטל את הגזרה ההיא אלא להחזיר את השפיות למדינה יהודית.
אברהם מיכאלי: אם מתייחסים לשירותי דת כאל שירותים מיותרים, אפשר לבטל במועצה דתית הרבה מאוד תפקידים כי הם מיותרים.
אברהם מיכאלי: מישהו יעלה על הדעת לבטל בעירייה תפקיד של ממונה על ארנונה או על תכנון ובנייה?
אברהם מיכאלי: חושבים שזה מובן מאליו שהוא צריך להיות שם אבל הרבנים הם מיותרים ואותם לא צריך.
אברהם מיכאלי: זאת התפיסה ומול התפיסה הזאת אנחנו צריכים להילחם.
אברהם מיכאלי: אם אנחנו נבוא כקבצנים לבקש כל הזמן מהאוצר לתקצב את השירותים האלה, האוצר יתייחס אלינו כאל קבצנים.
אברהם מיכאלי: צריך לשים את הדירוג הראוי והנכון של שירותי הדת ולתת לרבנים את הכבוד שלהם.
אברהם מיכאלי: אני לא מבין איזה רב מסכים להתמנות היום לרב עם משכורת של 6,000 שקלים בחודש ועוד נלחמים מלחמת עולם כדי להתמנות לרב.
אברהם מיכאלי: אנחנו לא רוצים לחשוף כאן כרגע את המלחמות שהרבנים מנהלים אחד נגד השני כדי להיבחר לתפקיד רב.
משה גפני: לא, אני לא מכיר דבר כזה.
אברהם מיכאלי: גם אני לא מכיר.
אמנון כהן: גם אני לא.
אברהם מיכאלי: אני לא רוצה שבסוף יפרסמו דוח על כך שחלילה רב העז, כדי לפרנס את המשפחה שלו, ללכת להכנסה צדדית נוספת ובכך יהפכו אותו לעבריין.
משה גפני: חברת הכנסת זהבה גלאון, לכבודך אני רוצה לומר כאן משפט אבל שלא יישמע כהתנצלות אלא להכניס את ועדת הכספים לקונטקסט הנכון בעניין הזה.
משה גפני: את לא היית כאן אלא היה כאן חבר הכנסת חיים אורון.
משה גפני: אנחנו קיימנו בחודשים האחרונים דיונים בהשוואת שכרם של האימאמים ושל הקאדים מדהב, גם הקאדים המוסלמים וגם האימאמים שהם המקבילים לרבנים.
משה גפני: אני חושב שוועדת הכספים לראשונה בראשותי השוותה אותם.
משה גפני: היו הצעות של כמה חברי כנסת, חברי הוועדה, כמו אחמד טיבי ומגלי והבה.
משה גפני: אנחנו קיימנו דיון בנושא הזה והשווינו את שכרם.
משה גפני: זאת אומרת, אני רואה את התפקיד של ועדת הכספים, כשאנחנו עוסקים בשכר, ולא מעניין אותי אידיאולוגית, לא נכנסתי לבדוק מה תפקיד האימאם.
ניצן הורוביץ: זה לדיינים בבתי דין.
ניצן הורוביץ: זה לא אותו הדבר.
אברהם מיכאלי: לא, אימאם הוא לא דיין.
משה גפני: בכוונה אמרתי.
משה גפני: בסוף מתברר שאתה מתמצא פחות ממני באימאמים וזאת מתחילה להיות בעיה.
משה גפני: אמרתי קאדי מדהב, הקאדים הדרוזיים, ואמרתי אימאמים, מוסלמים, שזה מקביל באיזושהי צורה לרבנים.
משה גפני: אנחנו השווינו אותם.
משה גפני: אני גם קיבלתי הרבה ברכות גם מהציבור המוסלמי וגם מהציבור הדרוזי.
משה גפני: אני לא נכנס לעניין האידיאולוגי.
משה גפני: לא בדקתי מה זה אימאמים.
משה גפני: זאת אומרת, יש אימאמים, המדינה החליטה, נקודה.
משה גפני: אני עכשיו עובר לנושא של הרבנים ועל זה לא קיימתי דיון בקדנציה הזאת ובאמת אני לא יודע למה.
משה גפני: על כל פנים, אפשר לקבל החלטה שבמדינת ישראל לא צריך רבנים.
משה גפני: זאת החלטה טובה או רעה, אבל זאת החלטה.
משה גפני: אפשר לקבל החלטה שכן צריך רבנים.
משה גפני: לא יכול להיות בשום פנים ואופן שיש החלטה למחצה, לשליש ולרביע מכיוון שאת הילדים של הרב אוחיון לא מעניין מה שהממשלה החליטה.
משה גפני: הוא צריך את האוכל בבוקר.
משה גפני: לא יכול להיות שההתדיינויות האלה יתנהלו על הגב האידיאולוגי, האם אנחנו צריכים רבנים או לא צריכים רבנים, ויש לי עמדה אידיאולוגית בעניין של הרבנים.
משה גפני: אני יודע, ואני אמרתי את זה במליאת הכנסת – חבל שהשר לא מביא את הנתונים האלה ומציג אותם באור בוהק.
משה גפני: 15 שנים לא מונו כאן רבני ערים וגם עכשיו מונו חמישה רבנים, אגב, כולם ספרדים.
משה גפני: הולכים למחוק את העדה האשכנזית במדינה.
משה גפני: רב אחד בקריית אתא שמונה על ידי העירייה.
יעקב מרגי: זאת העדפה מתקנת.
משה גפני: אתה לא רוצה שיהיו רבנים אשכנזים?
משה גפני: אני לא מסכים לכל ההתנהלות הזאת.
יעקב אדרי: הגענו לימים טובים.
יעקב אדרי: אומרים שדופקים את האשכנזים.
יעקב מרגי: פשוט הרבנים הספרדים נפטרו ונשארו הרבנים האשכנזים.
משה גפני: אדוני השר, אפשר להמשיך?
משה גפני: לא יכול להיות אדוני הממונה על השכר – עם החלטות פורמאליות כאלה ואחרות – שאנחנו נצא מהוועדה ואני אומר לך שהוועדה לא תשלים עם המצב הזה כמו שהיא לא השלימה עם האימאמים וכמו שהיא לא השלימה עם כל נושא השכר.
משה גפני: אגב, גם עם השופטים היא לא השלימה ואנחנו עדכנו את השכר שלהם.
משה גפני: דעתי האידיאולוגית בכל הנושאים האלה איננה רלוונטית.
משה גפני: אני נושא בתפקיד ממלכתי ולא אסכים בשום פנים ואופן שיהיה שכר של רבנים שהוא בסביבות 6,000 שקלים בחודש.
משה גפני: אין מציאות כזאת ותכף אני אומר משהו לגבי הבלניות.
משה גפני: אין השוואה לבלניות.
משה גפני: אם רוצים לקחת את הבלנית, אז להשוות אותה מול ראש העיר אצלה.
משה גפני: למה להשוות ל-6,000 שקלים?
משה גפני: תשווה אותה ל-35 אלף שקלים.
משה גפני: זהבה, אני רוצה לומר לך, תאמיני לי יש ערים שאני יכול להראות לך שהן יכולות להתנהל בלי בעיה בלי ראש עיר.
משה גפני: אגב, גם אפשר לנהל את המדינה בלי ראש ממשלה כי יש לנו את פקידי האוצר.
משה גפני: בלאו הכי הם מנהלים כאן את המדינה.
משה גפני: מה זה לנהל בלי רב עיר?
משה גפני: נכון, אין רב עיר בירושלים אבל אני יכול לומר לך כמה מצוקות יש בעניין הזה ולא רק מהציבור הדתי.
משה גפני: חסרים ישובים קטנים שאין בהם רבנים?
משה גפני: המדינה פשוט הפקירה את העניין הזה.
משה גפני: אגב, גם הציבור הדתי אשם בזה.
משה גפני: לא נלחמנו על זה מספיק וכשאנחנו נלחמים, גם עושים אפליות בעניין הזה במקום ללכת עם כל הציבור ולתת לכולם ייצוג.
פניה קירשנבאום: מה, שני רבנים?
משה גפני: לא, אפילו אחד.
משה גפני: בעיר אחת אשכנזי ובעיר אחת ספרדי.
משה גפני: צריך להתנהג בעניין הזה באופן ממלכתי.
משה גפני: אני לא רוצה להגיד לכם מה לעשות.
משה גפני: אני לא אשלים עם המציאות הזאת כיושב ראש ועדת הכספים.
משה גפני: אני לא אשלים עם המציאות הזאת.
משה גפני: אני נותן לכם 45 ימים.
משה גפני: יש את פסח באמצע, יש את יום העצמאות, יש את יום השואה.
משה גפני: אדוני השר, מבחינתך זה בסדר 45 ימים?
משה גפני: אני רוצה תשובות ותשובות שיספקו מבחינה ציבורית.
משה גפני: אני רוצה לדעת איך הם פותרים את הבעיה של השכר הזה ואני לא יודע איך.
משה גפני: תגידו שצריך תיקון חקיקה, תגידו שצריך החלטת ממשלה, תגידו שצריך חוזר של הממונה על השכר, תגידו אתם מה.
משה גפני: זה לא התפקיד שלנו.
משה גפני: אני רוצה לדעת במבחן התוצאה, כמו שאמרתי לאלה שבאו לדיונים כאן על בני דתות אחרות.
משה גפני: תבואו ותאמרו שאין אפשרות, זה המצב ואז כל אחד מאתנו ילך הביתה ויעשה את החשבון אם זאת ממשלה מתאימה לו.
משה גפני: כל אחד יעשה את החשבון כי הוא הרי נבחר ציבור.
משה גפני: כולנו נבחרי ציבור.
משה גפני: כל אחד יעשה את החשבון, האם בקדימה יסכימו למצב הזה, האם בישראל ביתנו יסכימו למצב הזה, האם ב-ש"ס יסכימו למצב הזה, האם בליכוד יסכימו למצב הזה.
משה גפני: ביהדות התורה לא יסכימו.
פניה קירשנבאום: יסכימו למה?
משה גפני: לסיכום אליו הם יגיעו.
משה גפני: מה שעלה כאן, זה חמור מאוד.
משה גפני: במקביל אני מבקש, בלי קשר לדיון הזה, לגבי הבלניות.
משה גפני: הסיפור של הבלניות, זהבה גלאון צודקת.
משה גפני: אני העליתי אותו מיליון פעמים.
משה גפני: אי אפשר לעמוד בפני הבכיות שלהן.
משה גפני: זאת בושה למדינה.
משה גפני: השירות של הבלניות הוא שירות שאי אפשר לתאר את עוצמתו.
משה גפני: זה בכלל לא הציבור הדתי.
משה גפני: אני גרתי באופקים ואני יודע מי הזדקק לשירותי המקווה.
משה גפני: מדינה מודרנית, מתוקנת, הציבור דורש את השירות הזה ואתה נותן שכר של 2,500 שקלים.
משה גפני: פנייה מספר 50 – משרד הרווחה
חנן פריצקי: הפנייה נועדה לאפשר שינויים פנימיים בתוך משרד הרווחה, בעיקר לתגבר תרגום לחירשים, לתקצב את נושא האפוטרופוס מיד בהתחלת שנה, ושינויים פנימיים.
פניה קירשנבאום: מאיפה אתם לוקחים את הכסף?
חנן פריצקי: למה?
חנן פריצקי: לתרגום?
פניה קירשנבאום: לכל.
חנן פריצקי: מתוך סעיפים פנימיים.
חנן פריצקי: אנחנו עושים הסטה תקציבית מתוך מקורות פנימיים שלנו.
פניה קירשנבאום: מתוך איזה מקורות?
חנן פריצקי: אגף השיקום.
חנן פריצקי: אנחנו מעבירים שם סעיפים שונים.
פניה קירשנבאום: למה לא מומשו הסעיפים של השיקום?
חנן פריצקי: כל שנה תוך כדי יש פרויקטים שקצת מתעכבים או קצת מתמשכים ואנחנו מורידים ומעבירים.
פניה קירשנבאום: איזה פרויקטים לא מתממשים?
חנן פריצקי: יש פרויקטים שמתחילים לאט, בעיקר פרויקטים חדשים שאנחנו מקבלים תקציב בהתחלת השנה ולוקח זמן עד שיוצא מכרז.
פניה קירשנבאום: אם הפרויקט הזה יתפתח עד סוף השנה?
חנן פריצקי: אנחנו נעביר כספים.
חנן פריצקי: בדרך כלל בפרויקטים חדשים, מה שקורה זה שמתחילים במרץ-אפריל במקום בינואר ונחסכים כספים.
פניה קירשנבאום: כשתקצבתם, ידעתם שזה יתחיל במרץ-אפריל ולא בינואר?
חנן פריצקי: מראש אנחנו מתקצבים את זה בתקציב מלא, כי אם את מתקצבת את זה בהתחלה בתקציב חסר, אחרי כן בבסיס, חסר לך לאחר מכן.
חנן פריצקי: בדרך כלל השאיפה שלנו היא להתחיל את המכרזים קודם, בתחילת השנה, אבל תמיד יש כל מיני דברים – המשרד גדול – וכל הדברים האלה לוקחים זמן.
חנן פריצקי: אנחנו מתגלגלים, כמו שאומרים, למקומות בהם יש לנו בעיות.
פניה קירשנבאום: למה לא תקצבתם את התרגום לחירשים?
חנן פריצקי: מהבחינה הזאת הייתה שם בעיה.
חנן פריצקי: היקף התרגום עלה הרבה יותר ממה שחזינו.
חנן פריצקי: אנחנו רואים גידול מאוד גדול בצריכה ואנחנו נצטרך להוסיף שם עוד כסף במהלך השנה, וזה מה שאנחנו עושים.
פניה קירשנבאום: מאיפה תוסיפו כסף בהמשך השנה אם יחסר לכם?
חנן פריצקי: שוב, או שאנחנו מתגלגלים עם עצמנו בתוך התקציב או שאנחנו מנסים לעשות הסדרים עם משרד האוצר.
חנן פריצקי: בשלב זה אנחנו מתגלגלים לבד.
משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 50 – אושרה פה אחד
פניה קירשנבאום: רביזיה על הסעיף הזה.
משה גפני: יש כאן רביזיה על משרד התקשורת.
טמיר כהן: הייתה לנו פנייה מספר 52 ו-53 ששלושה חברי כנסת הגישו רביזיה – אחמד טיבי, אורי אריאל ומשה גפני.
אחמד טיבי: השאלה אם נמצאים כאן נציגים של משרד התקשורת.
משה גפני: מסירים את הרביזיה?
אחמד טיבי: אתמול הם פנו אלי במזנון וביקשתי שסמנכ"ל משאבי אנוש יתקשר אלי, אבל הוא לא התקשר.
אחמד טיבי: אני לא מסיר את הרביזיה.
פניה קירשנבאום: אני מבקשת לציין ברביזיה שאני רוצה לקבל מהאוצר הסבר שהוא מתכוון לתגבר את התרגום לחירשים במשרד הרווחה.
פניה קירשנבאום: עכשיו מתגברים מסעיף שיקום ואני רוצה לדעת שכאשר הכסף הזה נגמר, איך האוצר מתכוון לתגבר את הסעיף.
משה גפני: פנייה מספר 51 – ניצולי שואה אין רפרנט.
אחמד טיבי: תצביע.
משה גפני: יש מישהו שיכול להסביר את זה?
משה גפני: יכולים לדאוג שמישהו יבוא להסביר?
משה גפני: פנייה מספר 57 – מינהל מקרקעי ישראל אין רפרנט.
משה גפני: פנייה מספר 68 – משרד התשתיות
אמיר אדרי: הפנייה נועדה להעביר כספים ממינהל האדמה והים מאחר שיש עיכוב באיחוד.
אמיר אדרי: הכספים הועברו בהנחה שיהיה איחוד.
משה גפני: איחוד בין מה למה?
אמיר אדרי: איחוד בין המכון הגיאולוגי למחקר ימים ואגמים, המכון הססמי.
אמיר אדרי: זה אמור להיות הגוף המאוחד.
אמיר אדרי: מאחר שיש עיכובים, אנחנו חייבים להעביר את הכסף לגוף הרלוונטי שזה המכון הססמי וחקר ימים ואגמים.
משה גפני: למה יש עיכוב?
אמיר אדרי: זה נובע מהמשא ומתן עם הממונה על השכר.
אמיר אדרי: הם דורשים שינוי בשכר, כך שיהיה מתאים לדרישות שלהם.
אמיר אדרי: כרגע זה במשא ומתן.
משה גפני: אולי באמת ניתן למשרד האוצר לנהל את משרד התשתיות ונבטל את המשרד?
אמיר אדרי: לא, זה לא קשור לזה.
משה גפני: יש העברת מידע שהממונה שם צריך לתת לרשות המסים ומשרד האוצר קובע את העובדים.
פניה קירשנבאום: וגם שכר לעובדים.
משה גפני: וגם שכר לעובדים.
אמיר אדרי: זה חלק מהמשא ומתן.
אמיר אדרי: זה עניין שהולך להיסגר.
משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 68 – אושרה פה אחד פנייה מספר 70 -
אנסטסיה סורוקינה: המשרד לביטחון פנים.
אנסטסיה סורוקינה: הפנייה נועדה לתגבר את תקציב המשרד לביטחון פנים בסך של 39 שיאי כוח אדם לשם הקמת מינהלת ארצית לכבאות בהתאם להחלטת הממשלה האחרונה, 2699.
משה גפני: 39 תקנים חדשים.
אנסטסיה סורוקינה: תשעה מהם הולכים למטה של המשרד לביטחון פנים כתגבור המשרד כי הם מקבלים משרד חדש, את הכבאות ולכן הם צריכים תגבור.
אנסטסיה סורוקינה: 14 הולכים לבית הספר לכבאות ו-16 למינהלת ההקמה.
משה גפני: מה זה מינהלת ההקמה?
אנסטסיה סורוקינה: מערך שיוקם, מערך הכבאות.
אנסטסיה סורוקינה: האנשים האלה יקימו את מערך הכבאות בהתאם להחלטת הממשלה.
משה גפני: מוסיפים תשעה תקנים, את זה אני מבין.
אנסטסיה סורוקינה: לתגבור המשרד.
משה גפני: תגבור המשרד בשביל מערך הכבאות שעובר אליהם.
משה גפני: איפה הם היו קודם?
אנסטסיה סורוקינה: הם לא היו.
משה גפני: הכבאות הייתה במשרד הפנים ולא היה להם התקנים האלה?
אנסטסיה סורוקינה: לא.
אנסטסיה סורוקינה: אלה תקנים נוספים.
משה גפני: למה צריך תקנים נוספים?
משה גפני: עד עכשיו היה טוב.
אנסטסיה סורוקינה: הם צריכים תקנים בחשבות, הם צריכים תקנים בביקורת, הם צריכים תקנים באגף השכר.
משה גפני: עד עכשיו במשרד הפנים לא הייתה ביקורת וחשבות?
אנסטסיה סורוקינה: היה אבל לא היה מספיק.
אנסטסיה סורוקינה: אנחנו מקימים מערך כבאות חדש ויותר גדול מכפי שהיה קודם לכן.
פניה קירשנבאום: היא לא מבינה את השאלה שלך.
פניה קירשנבאום: היא מתייחסת למשרד לביטחון פנים ואתה מתייחס למשרד הפנים.
אנסטסיה סורוקינה: לא, אני הבנתי.
פניה קירשנבאום: מעבירים תקנים ממשרד הפנים למשרד לביטחון פנים?
אנסטסיה סורוקינה: לא, לא מעבירים תקנים אלא מוסיפים תקנים חדשים.
משה גפני: אבל אם הייתה שריפה בארץ, משרד הפנים היה ממונה על זה, לא היה חשב שיתפעל את זה?
אנסטסיה סורוקינה: אני לא יודעת מה היה.
משה גפני: איך הייתה יכולה להיות שריפה בלי חשב?
אמנון כהן: לכן לא אישרו תקציב, כי לא היה חשב.
משה גפני: בסדר, אני לא מקשה.
משה גפני: היא לא אשמה אלא מישהו אחר אשם.
משה גפני: זאת אומרת, תשעה תקנים.
אנסטסיה סורוקינה: למשרד.
משה גפני: זאת אומרת, מוסיפים עכשיו תקנים שלא היו בעבר.
משה גפני: מתגברים את הנושא של מערך הכבאות שנמצא עכשיו במשרד לביטחון פנים.
משה גפני: 14 מיליון שקלים הולכים לבית הספר לכבאות.
משה גפני: 16 מיליון שקלים הולכים, למה?
אנסטסיה סורוקינה: למערך כבאות עצמו.
משה גפני: מה עושים עם מיליון מתוך ה-16 מיליון?
אנסטסיה סורוקינה: למשל לסגן הנציב, תפקיד שלא היה ועכשיו יהיה תקן חדש.
ציון פיניאן: 39 תקנים, 14 לבית הספר.
משה גפני: כן, סליחה.
משה גפני: מה זה ה-16?
אנסטסיה סורוקינה: מינהלת ההקמה.
אנסטסיה סורוקינה: מוסיפים תקנים חדשים כמו סגן נציב וכל מיני מפקדים שלא היו קודם ועכשיו מוסיפים אותם.
אנסטסיה סורוקינה: בונים מערך כבאות עם מבנה חדש.
משה גפני: זאת אומרת, מוסיפים 39 תקנים למערך הכבאות החדש, למינהלת הכבאות שמצויה במשרד לביטחון פנים.
משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 70 – אושרה פה אחד פניות מספר 73 עד 77 ו-82 – משרד האוצר
אפרת תבור: הפנייה היא לתגבור שוטף של משרד האוצר ב-22 מיליון שקלים.
אפרת תבור: 6 מיליון שקלים הם מסעיף פיתוח שלנו לסעיף שוטף.
אפרת תבור: 4.5 מיליון שקלים הם להסדרת תקצוב חברת ענבל.
אפרת תבור: אנחנו לוקחים את חברת ענבל לתוכנית אחת שתכלול את כל התקצוב של התוכנית.
אמנון כהן: לאיזה צורך?
איתמר שושנה: ברשותך, אני אתייחס.
איתמר שושנה: חברת ענבל לפי החלטת ממשלה הוכרזה כזרוע הארוכה של ממשלת ישראל.
איתמר שושנה: מטרת הפנייה היא לאגד את כל התקנות אשר שימשו למימון רכישת שירותים מהחברה תחת תוכנית אחת להסדרת יכולת השליטה והפיקוח של רכישת השירותים מהחברה על ידי האגף החשב הכללי.
ציון פיניאן: היא בלעדית?
ציון פיניאן: מונופולית?
איתמר שושנה: לא, ממש לא.
איתמר שושנה: זאת חברה ממשלתית שבהחלטת ממשלה הוכרזה כזרוע הארוכה של הממשלה והמטרה של החלק הספציפי הזה בפנייה הוא בעצם לקחת את כל התקנות ששימשו לרכישת שירותים מהחברה הזאת, לאגד אותם תחת תוכנית אחת ולאפשר בקרה ופיקוח יעילים על כל מהלך הרכישה.
משה גפני: מה עושה חברת ענבל?
פניה קירשנבאום: למה צריך להוסיף כסף, אם זה כבר היה קיים.
איתמר שושנה: התוספת שאתם רואים כאן, זאת העברה של תקנות שישבו בסעיף 13, סעיף הוצאות שונות והכנסתם לגג משרד האוצר על מנת שכל פעילות רכישת השירותים של האוצר מהחברה ישוקפו בתוך זה.
אמנון כהן: רק של האוצר או גם משרדי ממשלה אחרים?
איתמר שושנה: יש משרדים אחרים שרוכשים שירותים מחברת ענבל כמו משרד התעשייה.
פניה קירשנבאום: עד כמה שאני יודעת, אם הכסף הזה היה מיועד לחברת ענבל, זה לא היה צריך לשבת בשונות כי שונות מיועד לדברים אחרים.
איתמר שושנה: לכן אנחנו מוציאים את זה משונות ושמים את זה בתוכנית אחת.
איתמר שושנה: ענבל, כפי שכולנו מכירים, מנהלת את הקרן הפנימית לביטוחי ממשלה וכן מנהלת אגפים אחרים אשר מספקים שירותים לממשלה.
איתמר שושנה: מטרת הפנייה היא לאגד את הכול, כמו שאמרתי, בתוכנית אחת ולאפשר גם לכם וגם לנו פיקוח נאות יותר על הפעילות.
פניה קירשנבאום: אני מציעה במקום פיקוח, שתגישו לנו הצעה איך אתם מתמודדים עם ההתייקרות בתעריפי הביטוח בעולם ואיך חברת ענבל מתמודדת עם הביטוח של הרכוש הממשלתי עקב התייקרות התעריפים.
איתמר שושנה: חברת ענבל בעצם מתפעלת את הקרן הפנימית לביטוחי ממשלה.
איתמר שושנה: הקרן הפנימית היא ישות משפטית נפרדת שמתופעלת בתוך חברת ענבל והיא לא חברה בבעלות ענבל אלא היא חברה בבעלות ממשלת ישראל.
איתמר שושנה: הקרן היא ישות שמחזיקה בממשלה.
איתמר שושנה: ענבל היא רק הגורם המתפעל.
איתמר שושנה: אני לא אדבר בשם הקרן עצמה אבל אני כן יכול להגיד שחברת ענבל מתמרצת משרדי ממשלה כאלו ואחרים לבצע סקר סיכונים וסקר נכסים בצורה מלאה ביותר.
פניה קירשנבאום: זאת לא הייתה השאלה.
איתמר שושנה: אם תוכלי לחדד, אני אשמח לענות.
פניה קירשנבאום: אני אמרתי שבעקבות שורה של רעידות אדמה בעולם, הביטוח המשני בעולם התייקר מאוד.
פניה קירשנבאום: יש סכום כסף שהמדינה שמה בתקציב לביטוח של הרכוש הממשלתי.
איתמר שושנה: אכן.
פניה קירשנבאום: אני שואלת איך אתם מתמודדים עם התייקרות התעריפים לביטוח בביטוחי משנה.
איתמר שושנה: חברת ענבל רוכשת ביטוחי משנה בהסכמים.
איתמר שושנה: הקרן בעצם רוכשת ביטוחי משנה בהסכמים ארוכי טווח עם חברות ביטוח אחרות בעולם.
איתמר שושנה: כמו כן היא מגדרת את הסיכונים שלה בפיקדונות אצל הממשלה.
איתמר שושנה: אני לא חושב שאני יכול להגיד לך כרגע בדיוק מה התוכנית ארוכת הטווח של הממשלה להתמודד עם שינויים בתעריפי הביטוח, אבל אני כן יכול להגיד שתפעול הקרן בא לספק פתרון ומענה לבעיה הביטוחית הזאת.
איתמר שושנה: בנוסף, בהמשך לשאלתך, באותה פנייה יש בקשה לתקצוב סכום של 3.5 מיליוני שקלים עבור ניהול נכסים פיננסיים וסיכונים תפעוליים.
איתמר שושנה: הסיכון התפעולי שבעצם אנחנו רוצים להתמודד אתו הוא סיכון תפעולי שבעצם בהחלטת ממשלה הוחלט לצאת לפיילוט של תחילת ניהול סיכונים תפעולי ודוגמה לסיכון תפעולי הם כמויות כבדות מאוד של רשלנות רפואית במערכת הבריאות, בקרה כספית על נושא מערך התמחור, שיפור יכולת הנזילות וההון הממשלתי.
משה גפני: למה צריך את הכסף?
איתמר שושנה: כדי להתחיל להרים את מערכת ניהול הסיכונים.
פניה קירשנבאום: הכסף לא מיועד לביטוחים?
איתמר שושנה: לא.
פניה קירשנבאום: הכסף מיועד לניהול סיכונים ודברים כאלה.
משה גפני: מה פירוש לניהול סיכונים?
איתמר שושנה: אני אסביר.
איתמר שושנה: מה זה אומר ניהול סיכונים?
משה גפני: אתם לוקחים עוד אנשים?
איתמר שושנה: אנחנו קודם כל מעסיקים יועצים שעוזרים לנו.
משה גפני: חדשים?
איתמר שושנה: כן.
איתמר שושנה: לא עובדים אלא אנחנו רוכשים שירותי יעוץ שיעזרו לנו לפתח מערכת לניהול סיכונים.
איתמר שושנה: אני אתן דוגמה קלאסית.
איתמר שושנה: רשות המסים היא גוף שבעצם מהווה את עיקר מקורות הכנסות המדינה.
איתמר שושנה: רוב הכנסות המדינה מגיעות מרשות המסים.
איתמר שושנה: אין כרגע ניהול סיכונים תפעולי ברשות המסים.
איתמר שושנה: זאת אומרת, קיימים סיכונים מובנים של היעדר גבייה, גבייה ביתר או גבייה בחסר, שכרגע לא מנוהלים.
משה גפני: מה זה לא מנוהלים?
משה גפני: רשות המסים מנהלת את זה.
איתמר שושנה: הסיכון לא מנוהל.
משה גפני: מה זה הסיכון?
איתמר שושנה: דוגמה.
איתמר שושנה: אתה מגיע לבנק ואתה רוצה לקחת הלוואה, לבנק יש מודל ניהול סיכונים לפי תקנות בזל 2 שיודע מה היסטוריית האשראי שלך, מה רמת הסיכון שלך, היו לך עיקולים, אין לך עיקולים, כמה אתה בתור לקוח מסוכן.
משה גפני: זה בבנק.
משה גפני: מה ברשות המסים?
איתמר שושנה: ברשות המסים אין מערכת שבאה ואומרת שהפקיד הזה עשה איקס פעולות של הפחתת חוב, כמה פעולות כאלו בוקרו וכמה פעולות כאלה לא בוקרו.
איתמר שושנה: מדובר כאן בפרויקט שהיכולת שלו לחסוך עלויות תפעוליות או לחסוך סיכונים של אי גבייה או ניצול יתר של כספי מדינה הן אדירות.
איתמר שושנה: משקיעים כאן כמה מיליוני שקלים בשנה כדי לגדר סיכון של מאות מיליוני שקלים בשנה.
משה גפני: זאת אומרת, יש פקיד במס הכנסה שהוא גבה פחות מהנישום.
איתמר שושנה: הוא הפחית לו קנס.
משה גפני: מה הסיכון?
משה גפני: מה אתה הולך לעשות עכשיו?
איתמר שושנה: אני רוצה לפקח איזשהו כלי שייתן לי יכולת למדוד איזה הפחתת קנסות היו.
משה גפני: זה לא פועל בתוך המשרד עצמו?
משה גפני: מה אנשים עושים?
איתמר שושנה: המשרד מתפעל באופן שוטף.
איתמר שושנה: אין לו כלי שלוקח מודלים של ניהול סיכונים שמוכרים בעולם כמו מודל קוזו, כמו מודל שמיושם בארצות הברית לפיק חוק אוקלי 404 ו-303 שנותן כלי מדיד להנהלת המשרד ולבלי היכולת לקבל החלטות למדוד איפה קיים סיכון בתוך הארגון שלהם כשבע
איתמר שושנה: צם הסיכון הזה עולה למדינה כסף.
משה גפני: מישהו הבין?
איתמר שושנה: אני יכול לתת דוגמה נוספת.