GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הרצל מוכתר: אני אדבר רק בנושא שהוא מאוד מאוד בעייתי, מאוד מאוד חשוב לציבור העיוורים וליקויי הראיה והוא הנושא של "דמי ליווי".
הרצל מוכתר: אנחנו מכירים את נושא "דמי הליווי" שהוא עיוות היסטורי שנוצר לפני כארבעים שנה כשאמרו שרוצים לעודד את העיוורים להשתלב בעבודה ולשם כך לאפשר להם קצבה בשם "דמי לווי".
הרצל מוכתר: אני זוכר כילד ש"דמי הליווי" היו בסכום של 30 לירות ישראליות.
הרצל מוכתר: היום הסכום המלא של "דמי הליווי" עומד על 933 שקלים.
הרצל מוכתר: מאז עבר זמן רב והאבחנה הייתה תמיד שהסכום המלא בסך של 30 לירות של "דמי הליווי" יינתנו רק לאדם שעובד ומחצית מהסכום תועבר לאדם לא עובד שעמד על סך של 15 לירות.
הרצל מוכתר: מאז עבר זמן רב, בשמנו היו מספר רב של מקומות עבודה כמו למשל תעשייה, מרכזיות טלפון, מפעלים מוגנים וכדומה, היום בעקבות האוטומציה שהתרחבה מעגל העובדים בציבור העיוורים מצומצם לאין ערוך.
הרצל מוכתר: לכן אנחנו באים ואומרים רבותיי תתקנו את העוול ההיסטורי הזה שבאמת אומר דרשני.
הרצל מוכתר: תנסו להגיע למצב שאדם העיוור שאינו עובד וזקוק ל"דמי הליווי" כדי לצאת מביתו, לחפש מקום עבודה תתאפשר לו הנגישות.
מירי רגב: על כמה עיוורים מדובר ומהו הסכום של "דמי הליווי" עליו אנחנו מדברים?
הרצל מוכתר: מדובר על כ- 7,000 עיוורים שמקבלים "דמי ליווי" מתוך 26,000 עיוורים בעלי תעודת עיוור.
הרצל מוכתר: כ- 3,000 עיוורים מקבלים סכום של 933 שקלים ועוד כ- 4,000 שמקבלים בין מחצית לבין 60%.
מירי רגב: כמה עיוורים צריכים לקבל את התוספת?
הרצל מוכתר: כ- 4,000.
מירי רגב: 4,000 עיוורים שאתם רוצים שיעלו להם.
הרצל מוכתר: אנחנו מבקשים השוואה.
הרצל מוכתר: ניהלו משא ומתן מאוד מתיש עם האוצר, הדבר היחידי שרצו לתת לנו הוא שלאדם שיצא לפנסיה יוסיפו כמה כספים בודדים ולשאר לא.
הרצל מוכתר: אני אומר שזה באמת לחסוך הרבה מנגנון.
הרצל מוכתר: עם ישראל עסוק כעת בהלכות הפסח ואולי יצא מהישיבה הזאת אור לאותם עיוורים שמאוד מאוד זקוקים לקבל את "דמי הליווי המלאים".
הרצל מוכתר: אני חושב שאתם תעשו משהו גדול ויוצא מהכלל לשיפור חייו של האדם העיוור.
הרצל מוכתר: זאת בקשתנו.
מירי רגב: אדוני כבוד היושב ראש אני רוצה להרחיב דבר לפני שנקבל את התייחסותו של משרד הרווחה, ואני יודעת שהם עושים הכל כדי לסייע לאותה אוכלוסייה ובכלל לקבוצות אוכלוסייה נזקקות בחברה הישראלית.
מירי רגב: בעניין הזה צריך להבין שאותו עיוור שלא יוצא לעבודה הוא בעצם שבוי פעמיים, מצד אחד הוא לא יוצא לעבודה ומצד שני הוא בבית ולא יכול לצאת, לא יכול לטייל בחוץ, לא יכול לנשום אוויר טוב, לא יכול ללכת אפילו למכון כושר לעשות קצת ספורט, לעשות משהו עם עצמו, הוא בבית ובעצם הוא נתקע בלי עבודה וגם בלי מישהו שילווה ויצא איתו.
מירי רגב: לא לכולם יש משפחות עם ילדים, נשים או נכדים שיכולים לקחת את הסבא או האבא לטיול בגן כאילו הם לוקחים עכשיו כלב לטיול בגן.
מירי רגב: אין להם את זה, לרובם יש את החיים שלהם והם בעצם לא צריכים לבקש טובה מאף אחד, הם צריכים שיהיה להם באופן קבוע תקציב לטובת הצרכים שלהם.
מיכאל פרץ: סליחה, יש את הטיפול הרפואי, הזקנים צריכים יותר טיפול רפואי.
מירי רגב: לקחת אותם לקופת חולים, לקחת אותם לסדר דברים.
ציון פיניאן: אני מבקש לשאול שאלת הבהרה, הרצל מוכתר אתה אמרת שכ- 3,000 איש מקבלים 933 שקלים וכ- 4,000 מקבלים כמחצית מהסכום.
ציון פיניאן: הבקשה שלכם היא להשוות את ה- 4,000 איש שיקבלו מאה אחוז שעומד היום על סכום של 933 שקלים.
הרצל מוכתר: בדיוק.
ציון פיניאן: כלומר מדובר בסכום של כ- 120,000 שקלים בחודש.
הרצל מוכתר: אנחנו נתנו מתווה לאוצר כי הם טענו שזה הרבה כסף, אמרנו להם "תחלקו את זה לשלוש שנים".
מירי רגב: אני יודעת בדיוק כמה הדיון הזה כאוב לכם וכמה קשה לכם הסוגיה הזאת, תנו לנו לנהל את הדיון בצורה מסודרת.
מירי רגב: אדוני היושב ראש אני מבקשת שנציג הרווחה יסביר מה אפשר לעשות עם העניין הזה.
ציון פיניאן: הכסף מעובר דרך המוסד לביטוח לאומי?
שלמה אלישר: דרך אגף השיקום במשרד הרווחה והשירותים החברתיים.
ציון פיניאן: מדובר בתופסת של כ- 1,440 מיליון שקל.
שלמה אלישר: אני אסביר.
שלמה אלישר: "דמי ליווי" באופן עקרוני נקבע כתמריץ לאנשים עיוורים וליקויי ראיה כדי להשתלב בתעסוקה בשוק הפתוח, לעודד אותם בעצם לתעסוקה.
מירי רגב: סליחה, קודם רק לצורך הבהרה, אתה מוכן להגיד לנו מה עיוור מקבל?
שלמה אלישר: עיוור כמו כל אדם עם נכות מקבל קצבת נכות, הוא יכול לקבל קצבת נכות ליחיד שמגיעה לסכום של כ- 2,000 שקל, הוא יכול לקבל קצבת נכות עם יש לו תלויים, עם אישה ושני ילדים מתחת לגיל 18 הוא מגיע לסכום של 3,600 שקל.
שלמה אלישר: את הנתונים היותר מדויקים ניתן לבדוק במוסד לביטוח לאומי, אני מייצג כאן את אגף השיקום בתוקף תקפידי כסמנכ"ל בכיר וכמנהל אגף השיקום במשרד הרווחה והשירותים החברתיים.
שלמה אלישר: אני רוצה לציין ש"דמי ליווי" באופן מקורי ניתנו כדי לעודד אנשים עיוורים וליקויי ראיה להשתלב בתעסוקה בשוק הפתוח.
שלמה אלישר: כאשר הייתה בזמנו החלטה, אני לא הייתה שותף להחלטה הזאת, שברגע שאדם מגיע לגיל זקנה מורידים את "דמי הליווי" ממאה אחוז שהיום עומדים על סכום של 933 שקלים לחודש לחמישים אחוז.
שלמה אלישר: כמובן שאין שום ספק שטענתו של הרצל מוכתר היא מצודקת במובן שכשאנשים עיוורים שמגיעים לגיל קשישות מורידים להם עוד כ- 465 שקל, לחודש זו בהחלט הפחתה ניכרת, צריך לקחת בחשבון שכשאדם מגיע לגיל קשישות גם את קצבת הנכות הוא מפסיק לקבל ובמקומה הוא מקבל קצבת זקנה, הוא מקבל גם כך תוספת לקצבת הזקנה כדי להשוות למה שהיה קודם בקצבת הנכות כדי שלא יהיה פער.
שלמה אלישר: צריך לזכור שאין ספק שיש צדק בדבריו של הרצל מוכתר כשאדם עיוור מגיע לגיל זקנה, קודם כל אנשים עיוורים שנמצאים מחוץ למעגל התעסוקה הם ברובם אנשים שנמצאים בתחתית הסולם מבחינת רמת החיים הסוציו-אקונומית שלהם ונמצאים מתחת לקו העוני, את זה צריך לומר ביושר, וכשמקצצים להם עוד יותר כמובן שהפגיעה היא מאוד קשה וזה ברור לגמרי.
שלמה אלישר: השאלה כאן היא שאלה תקציבית, שאלה של כסף.
שלמה אלישר: אנחנו מדברים כאן על תוספת של עוד 4,000 עיוורים שימשיכו לקבל קצבת "דמי ליווי" מלאה, אנחנו מדברים כאן על תוספת של כ- 25 מיליון שקל.
שלמה אלישר: כי אם אתה מכפיל 4,000 כפול מחצית "דמי ליווי", המאה אחוז הם 933 שקל.
ציון פיניאן: תכפיל מחצית 300 זה 120,000 בחודש, כפול שנים עשר חודשים.
שלמה אלישר: המחצית היא 465 שקל.
הרצל מוכתר: הצענו מתווה, שיחלקו את זה לשלוש שנים.
שלמה אלישר: אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם, 465 שקל, כפול שנים עשר חודשים, כפול 4,000 זה קצת פחות מ- 25 מיליון שקל לשנה.
שלמה אלישר: זו שאלה תקציבית.
שלמה אלישר: הרצל מוכתר הציע כאן מתווה של העלאה הדרגתית במשך שלוש שנים.
שלמה אלישר: שוב אני חוזר ואומר שזו שאלה תקציבית.
שלמה אלישר: אני בהחלט מסכים עם הרצל, הוא מצייר כאן תמונה מאוד עגומה וקשה של ציבור העיוורים במדינת ישראל שחיים מתחת לקו העוני, הוא גם אומר ואני בהחלט מסכים איתו, כשאנשים עיוורים וליקוי ראיה מגיעים לגיל קשישות לא זו בלבד שהם יוצאים ממעגל התעסוקה, בהחלט מתחילות להתפתח אצלם כל מיני מחלות כרוניות ומחלות זקנה, הם הופכים להיות תלויים והם אינם עובדים וכן הלאה.
שלמה אלישר: אני מסכים עם כל התמונה הזאת, השאלה כאן היא לא שאלה מקצועית, היא שאלה תקציבית.
שלמה אלישר: הגיע לכאן נציג אגף התקציבים?
ציון פיניאן: לא הגיע.
מירי רגב: למה שהם יגיעו, מדובר כאן רק בעיוורים.
שלמה אלישר: אין לי מה להוסיף על מה נאמר.
מירי רגב: לא מדובר באוכלוסייה חזקה, מודבר בעיוורים אז למה שהם יבואו?
ציון פיניאן: כלומר התקציב שאנחנו צריכים הוא 25 מיליון שקל לשנה.
מירי רגב: כבוד היושב ראש, הנה הגיע נציג האוצר ואולי הוא יוכל לתת לנו פתרון לבעיה.
מירי רגב: הוא דווקא מהטובים.
אביעד שי: לידיעתך אני יכול לעדכן.
מירי רגב: גם הרצל מוכתר יודע - - -
אביעד שי: הם אמרו שהלכת לקראתם, אני יודעת, אבל שום דבר לא קודם, אני יודעת שאתה בסדר גמור, אתה אוהד אבל אין התקדמות ואין כלום.
אביעד שי: גם משרד האוצר אוהד - - -
ציון פיניאן: מי עוד מבקש להתייחס?
איוון קריקיריוס: אני מבקש להתייחס לדברי משרד הרווחה כי איך שהוא הציג את התמונה היא לא כל כך נכונה.
איוון קריקיריוס: "דמי ליווי" אושרו לעיוורים בשנת 1980, כשאושרה הקצבה לא קבעו שמי שעובד יקבל את הסכום המלא ומי שלא עובד יקבל מחצית.
איוון קריקיריוס: בזמנו הוחלט ש"דמי הליווי" יהיה סכום כפי שציין חברי הרצל מוכתר.
איוון קריקיריוס: בזמנו כדי לעודד את ציבור העיוורים לצאת לעבודה מאחר שהייתה בזמנו האפשרות לצאת לעבוד במרכזיות טלפון וגם במפעלים מוגנים ובתעשייה, משרד הרווחה רצה לעודד את ציבור העיוורים לצאת לעבודה ולא לקבל את קצבת המוסד לביטוח לאומי.
איוון קריקיריוס: משרד הרווחה בזמנו קבע שבכדי לעודד את העיוורים להשתלב בשוק העבודה המוטיבציה למי שיוצא לעבוד יקבל את הסכום המלא ומי שלא יעבוד יקבל את המחצית.
איוון קריקיריוס: כתוצאה מכך אלפים מציבור העיוורים יצאו לעבוד וכולם הרוויחו את לחמם בכבוד.
איוון קריקיריוס: כשנכנסה האוטומציה פוטרו אלפי עיוורים וגם מאות טלפנים.
איוון קריקיריוס: אז באנו ובקשנו מהשירות לעיוור בזמנו שישלמו את "דמי הליווי" המלאים.
איוון קריקיריוס: אמרו "לא.
איוון קריקיריוס: הקריטריון אומר כך ..." אמרנו "בסדר שהקריטריון אומר כך אז תנו לנו עבודה".
איוון קריקיריוס: אבל אין עבודה.
איוון קריקיריוס: אמרנו "אתם רוצים לתפוס את המקל משני קצותיו, מצד אחד אין עבודה ולא נותנים עבודה ומצד שני הקריטריון אומר שאם אתה לא עובד אתה תקבל רק מחצית".
איוון קריקיריוס: הרי זה עוול.
איוון קריקיריוס: מה גם, כאשר העיוורים פוטרו במאות ובאלפים למשרד הרווחה נשאר אותו סכום כסף שהיה מיועד ל"דמי הליווי", הסכום המלא ששולם לכולם, הרי ברגע שקיבלו מחצית מהסכום הכסף הזה נשאר בקופה, נשאר ברווחה.
איוון קריקיריוס: זו אומנם היסטוריה אבל מדובר בעוול.
מירי רגב: סליחה, מאחר ובשעה 11:00 יש לנו מליאה, ואני וציון פיניאן רוצים באמת למצוא פתרון, אני מבקשת לא לחזור על מה שנאמר.
מירי רגב: אנחנו מבינים את העניין.
מירי רגב: נמצא כאן עורך הדין זוהר ג'ינאו נאור בבקשה.
מירי רגב: אנחנו לא נמצאים כאן בדיון כדי לקטר אלא כדי למצוא פתרונות.
זוהר ג'ינאו נאור: אני חבר הנהלת המרכז לעיוור.
זוהר ג'ינאו נאור: אני חושב שצריך להסתכל על הדברים בצורה יותר רחבה, מדובר כאן בניידות של העיוורים.
זוהר ג'ינאו נאור: האוכלוסייה משום מה לא קולטת שלקושי בראיה הניידות הוא הכלים הכי חשובים.
זוהר ג'ינאו נאור: אנחנו בנושא הזה מופלים בצורה רעה באופן קיצוני.
זוהר ג'ינאו נאור: מרגיז אותי שאומרים כאן שהעלות של כ- 25 מיליון שצריך לפרוס אותה, לא צריך לפרוס אותה.
זוהר ג'ינאו נאור: לא מדובר בהרבה כסף.
זוהר ג'ינאו נאור: אני אמחיש את מה שאני אומר.
זוהר ג'ינאו נאור: בהסכם הניידות בין האוצר לבין המוסד לביטוח לאומי, כשנולד ילד שיש לו בעיות בקרסוליים נותנים למשפחה את כל הפטור שרק צריך בעולם כדי שיוכלו לרכוש רכב.
זוהר ג'ינאו נאור: כשנולד במשפחה ילד עיוור אנחנו לא נמצאים בהסכם הזה.
זוהר ג'ינאו נאור: שנית, כשמודבר בנושא של ניידות וכשמדובר בנכויות אחרות, אני אומר כאן דברים שאני מוכן שהם יבדקו, הנכויות האחרות מייצרות סדר גודל של 14,000 שקל בחודש, כן, נכות אחרת מייצרת.
זוהר ג'ינאו נאור: הפקטור של הניידות בתוך המרכיב הזה הוא בסדר גדול של 4,000 עד 5,000 שקל.
זוהר ג'ינאו נאור: פתאום מדברים כאן על ה- 900 שקל ל- 3,000 עיוורים שאין כסף למדינה להשלים את המחצית.
זוהר ג'ינאו נאור: הרעיון הזה להפחית בגלל שאדם הפסיק לעבוד הוא בלתי נסבל, הוא בלתי נסבל כמו שאמר כאן מיכאל פרץ וחברים אחרים, יש לו יותר יציאות מהבית.
זוהר ג'ינאו נאור: אתם תוקעים את העיוורים בבתיהם.
זוהר ג'ינאו נאור: אני רוצה להמחיש לכם את העניין, נסיעה במונית היא בעלות של כ- 35 שקלים לכיוון אחד, אני באמת מציין את המינימום.
זוהר ג'ינאו נאור: אני רוצה שתבינו שהכלי היחידי שיכול להחליף אצלנו את הניידות היא באמת מונית כי היא לוקחת אותנו מנקודה א' לנקודה ב' ולא האוטובוס.
זוהר ג'ינאו נאור: אנחנו משתמשים באוטובוסים אבל קשה לנו מאוד להגיע לתחנה וכשהתחנה מובילה אותנו רק לאיזה מקום קשה לנו להגיע לנקודה אותה אנחנו צריכים.
זוהר ג'ינאו נאור: לפיכך מונית זה הכלי החשוב לנו ביותר, מדובר בכ- 35 שקלים לכיוון אחד ואם נכפיל את זה לשני כיוונים מדובר ב- 70 שקלים.
זוהר ג'ינאו נאור: תעשו חשבון בכמה פעמים מסיימים את ה- 900 שקלים.
זוהר ג'ינאו נאור: חותכים לנו בחצי בגלל שרחמנא ליצן עבדנו כל חיינו ויצאנו הביתה ואז יש לנו ללכת לבקר את הנכדים.
זוהר ג'ינאו נאור: מיכאל פרץ אמר דבר מאוד נכון, יש לנו יותר יציאות לביקור, יש לנו יותר נקודת אליהן אנחנו רוצים להגיע כשהשתחררנו מעבודה.
זוהר ג'ינאו נאור: למה לא ללכת לקראתנו כשלנכים אחרים הולכים ביד ורווחה, ופתאום שלמה אלישר אומר ש- 25 מיליון שקל למדינת ישראל.
זוהר ג'ינאו נאור: .. אתה רציני?
זוהר ג'ינאו נאור: אתה מדבר על תקציב של 370 מיליארד, מדברים כאן על 25 מיליון לתקן עוול.
זוהר ג'ינאו נאור: תסלחו לי אבל אני ארחיב בשני משפטים, אנחנו מופלים בצורה קיצונית ביותר בתחומים רבים ביותר, - - - -
ציון פיניאן: אני מציע להתמקד בנושא הלווי.
ציון פיניאן: הדיון היום על נושא "דמי הליווי" לא נוכל לתקן היום את כל העולם.
זוהר גינאו נאור: אני רוצה להמחיש בנושא הניידות או "דמי הליווי".
זוהר גינאו נאור: אני רוצה לתת דוגמה שנכות רגילה מקבלת את מלא השר"ם (ביטוח לאומי שירותים מיוחדים) שזה 1,600.
זוהר גינאו נאור: משום מה מישהו במדינת ישראל החליט שלעיוור לא, למה?
זוהר גינאו נאור: - ככה, שעיוור הוא חצי בנאדם שהוא יקבל חצי שר"ם (ביטוח לאומי שירותים מיוחדים).
זוהר גינאו נאור: יש אבסורד עוד יותר גדול, כשעיוור שקיבל שר"ם מתחתן עם עיוורת אז מתנת החתונה של המוסד לביטוח לאומי היא שמורידים להם שר"ם אחד, כי למה הם התחתנו.
זוהר גינאו נאור: אני חוזר לנושא של ה"דמי ליווי", זה בלתי אפשרי שנמשיך כך.
זוהר גינאו נאור: נתבקשו להגיע לכאן, אני מוחה על הנוכחות הדלה ואני מצטרף לדבריה של חברת הכנסת, אני מאוד מוחה בעיקר על היעדרות נציג האוצר.
זוהר גינאו נאור: שנית - - -
קריאה: הוא הגיע.
זוהר ג'ינאו נאור: אני רוצה שתבינו שמדובר ב- 27,000 איש, נאמר לנו שלא יתנו לנו להיכנס לחדר.
זוהר ג'ינאו נאור: הנוכחות כאן דלה אבל אני מבקש מהפוליטיקאים שכאן להבין שמדובר ב- 27,000 איש שיכלו לפוצץ כאן את החדר, אנחנו לא עשינו את זה כי אמרו לנו "תחכו בחוץ" ולכן החלטנו שיגיעו רק הנבחרים שלנו.
זוהר ג'ינאו נאור: לפיכך, אני מבקש לא להתחיל ל'התקצקץ' בעניין של 25 מיליון.
ציון פיניאן: דוקטור שלמה אלישר בבקשה.
שלמה אלישר: אני בהחלט מזדהה עם מה שאמר זוהר ג'יאנו נאור כרגע, אין לי שום ארגומנט לסתור את מה שאמרת זוהר.
שלמה אלישר: אני חושב שלגבי הנושא של ניידות וכדומה וקצבה של שירותים מיוחדים צריך להיות כאן נציג של המוסד לביטוח לאומי כדי לעשות סדר במדיניות ולהסביר את המדיניות המוסד לביטוח הלאומי בעניין הזה.
שלמה אלישר: נקודה שנייה, כשאני אמרתי 25 מיליון שקל אמרתי שזו שאלה של תקציב וזו סוגיה של משאבים.
שלמה אלישר: אני לא הבעתי כרגע איזו עמדה, אמרתי שזו בדיוק הנקודה וזו שאלה של תקציב ומשאבים.
שלמה אלישר: למיטב ידיעתי, אני נמצא באגף השיקום החל משנת 1982, כלומר למעלה מ- 28 שנים, אני לא יודע מה היה לפני כן, מאז שאני נמצא באגף השיקום, אני מנהל את האגף בעשור האחרון ואני לא יודע מה היה בהיסטוריה כפי שסיפר כאן איוון שאמר שלפני כן היה מאה אחוז ולאחר מכן קיצצו לחמישים אחוז, אני לא מכיר את זה ואני לא מודע לזה.
מירי רגב: אני מציעה, אלא יש כאן למישהו להגיד משהו אחר.
מיכאל פרץ: אני אסכם, אני מנהל מעון יום לעיוורים קשישים.
מיכאל פרץ: לאלה שהיו מגיעים היו נותנים "דמי ליווי" מלאים כי הם הגיעו למסגרת.
מיכאל פרץ: לאחרונה התבשרנו שכל מי שנכנס עכשיו חדש למסגרת לא יקבל "דמי ליווי" מלאים, זאת גזרה, אני לא מבין מאיפה משרד הרווחה מביא את הגזרות האלה.
מירי רגב: אנחנו מבינים שאנחנו צריכים לפתור את העניין, הבנו את העניין.
מירי רגב: ראשית אני שואלת אותך כבוד היושב ראש איך אתה חושב שניתן להתקדם עם העניין הזה, יש לי גם רעיון.
מירי רגב: מאחר וזו לא ועדת משנה אלא כינוס של המליאה אני מניחה שהחלטה שלך מחייבת את ועדת הכספים, תאמר איך אתה רואה את הפתרון ונתבלט ביחד מה ניתן לעשות.
מירי רגב: אני רואה היענות מטעם הרווחה שמבינים שיש כאן בעיה ומצוקה אמיתית שצריך לפתור אותה.
ציון פיניאן: ראשית אני רוצה לומר שועדת הכספים רואה בחומרה רבה את היעדרותם של נציגי האוצר בישיבה כל כך חשובה.
ציון פיניאן: שנית, ועדת הכספים רואה בעדיפות עליונה את הטיפול בכל נושא "דמי ליווי" לעיוורים בישראל, מדובר בכ- 4,000 עיוורים.
ציון פיניאן: אני מציע לועדת הכספים שתמנה את חברת הכנסת מירי רגב שתבוא בדברים גם עם האוצר וגם עם משרד הרווחה והשירותים החברתיים.
מירי רגב: חברי ציון פיניאן תאמר לנו איך אתה רואה את הפתרון.
ציון פיניאן: זה יתרון כי גם שר האוצר וגם שר הרווחה והשירותים החברתיים שיאושר היום כשר הרווחה במדינת ישראל, אני גם יכול להעיד שמירי רגב זוכה לאהדה ויש לה חברותא רצינית עם שר הרווחה, היא זוכה להערכה רבה.
ציון פיניאן: אני מציע שהיא תבוא בדברים עם שני המשרדים ותגבש יחד איתם נוסחה שתגיע לוועדת הכספים לאחר הפגרה.
ציון פיניאן: היה ולא תמצא, אני לא מאמין שלא תמצא נוסחה, אנחנו נקיים דיון ממצא ונפעל לפי מה שנקרא 'כופין עליו עד שאומר רוצה אני'.
ציון פיניאן: אם לא תמצא נוסחה אנחנו נכפה הסדר.
הרצל מוכתר: אדוני, יחד איתך.
ציון פיניאן: יחד איתי.
ציון פיניאן: דיברת על מירי דיברת על ציון, דיברת על ציון דיברת על מירי.
מירי רגב: קודם כל אני מודה לך כבוד היושב ראש, כפי שאמר כאן הרצל מוכתר חברי, אתה תהייה יחד בצוות.
מירי רגב: אנחנו נקיים במהלך הפגרה דיון, זה מקובל עלי, יחד עם שר האוצר ויחד ידידנו משה כחלון שר הרווחה והשירותים החברתיים שאנחנו באמת מאחלים לו משולחן זה הצלחה רבה.
הרצל מוכתר: מה שהוא עשה בתקשורת הוא יעשה גם כאן.
מירי רגב: אני אומרת לך הרצל מוכתר, תפסיקו להיות נחמדים ומנומסים.
מירי רגב: אנחנו אחרי הפגרה אם לא נגיע להסכם אנחנו נבהיר לכולם שלציבור העיוורים צריך להתייחס, אומנם הוא לא כוח פוליטי אבל צריך להתייחס אליו.
מירי רגב: לכן, אנחנו במהלך הפגרה ציון פיניאן ואני נעשה את הכל כדי לנסות לפתור את הבעיה הזאת.
מירי רגב: היה ולא, אני מבקשת ממך ממלאת תפקידו של מנהל הוועדה, לדאוג שבלוח הזמנים של חודש מאי נכנס דיון בנושא מעמד העיוורים בדיון מליאה, אני אדאג שהפעם תהייה כאן תקשורת וכל חברי הכנסת, אני אדאג לעשות את זה.
מירי רגב: אנחנו ניצור מצב שלא יהיה דיון שציון פיניאן ומירי רגב נמצאים בו לבד, אלא כל חברי הכנסת ולא רק סיסמאות ל"The Marker " גם התקשורת.
מירי רגב: אנחנו נעשה את מה שאנחנו צריכים לעשות.
מירי רגב: אני מאמינה שאנחנו צריכים לעזור לציבור העיוורים.
מירי רגב: לא מדובר כאן על אלפים, לא מדובר כאן על מיליונים, מדובר כאן על ציבור של 4,000 איש שצריך לסייע לו.
מירי רגב: צריך לסייע לו, צריך ללכת לקראתו והם לא צריכים להיות מנודים פעמיים, מצד אחד מה שקורה להם מבחינה פיזית וגם בגלל שאנחנו כחברה לא מחבקים אותם אלא עושים להם בדיוק ההיפך.
מירי רגב: אני חושבת שאם אנחנו בועדת הכספים, אני מאמינה שגם ציון פיניאן וגם אני באים ממקומות חברתיים, אני מאמינה שיחד איתכם נצליח להוביל את התהליך הזה כדי שנחדיר לחיים שלכם קצת אור שאנחנו יכולים.
מירי רגב: בינתיים חג שמח.
משה גפני: על סדר היום תקציב רשות ניירות ערך לשנת 2011.
משה גפני: קיבלתי טלפון מפרופסור זוהר גושן.
משה גפני: הוא דיבר אתי בשבוע שעבר ואמר לי שהוא נוסע לסין לשבת שם עם הרשות לניירות ערך הסינית ולכן הוא מביע את התנצלותו על כך שלא יוכל להשתתף בדיון הזה.
משה גפני: הוא אמר שהוא ישלח את האנשים המובחרים ביותר ברשות לניירות ערך וזה בסדר גמור.
משה גפני: שוני, בבקשה.
שמשון אלבק: לידי נמצא שהוא המזכיר הכללי של הרשות.
משה גפני: אתה חדש?
עודד שפירר: כן.
משה גפני: מתי נכנסת לתפקיד?
עודד שפירר: לפני חצי שנה.
משה גפני: שיהיה בשעה טובה.
משה גפני: הרשות היא מפלגה?
משה גפני: מה זה המזכיר הכללי?
שמשון אלבק: כך קוראים לזה.
שמשון אלבק: אנחנו לא פוגעים במסורת.
משה גפני: זה עוד מזמן בן גוריון?
שמשון אלבק: אני לא יודע ממתי זה אבל זה השם.
משה גפני: אני המזכיר הכללי של דגל התורה.
משה גפני: זאת אומרת, הוא הופך להיות פרטנר שלי?
שמשון אלבק: קולגות.
משה גפני: בכל מקרה, שיהיה לך בהצלחה.
משה גפני: הרשות לניירות ערך היא גוף מאוד מאוד חשוב ואתה בטח יודע זאת.
משה גפני: במהלך כנס החורף גם שדרגנו את הרשות והפכנו אותה לגוף אימתני במובן החיובי של המילה.
שמשון אלבק: בכל מקרה, מוצג בפניכם תקציב הרשות לשנת 2011.
שמשון אלבק: אני אומר כמה מלים כלליות.
שמשון אלבק: אין צורך לחזור ולומר על מה אנחנו מפקחים, אבל רק כדי לסבר את האוזן, 850 תאגידים מדווחים, שוק המניות עם 750 מיליארד שקלים, שוק האג"ח עם 450 מיליארד שקלים, קרנות הנאמנות עם 160 מיליארד שקלים, תעודות סל עם כ-60 מיליארד שקלים, תשקיפים וכולי.
שמשון אלבק: מעבר לכך 5,00 יועצים ומנהלי תיקים ועוד כעשרים אלף שנמצאים בתהליכים.
עודד שפירר: היום 193 ובהצעת התקציב 201 ועוד 25 סטודנטים ומתמחים.
שמשון אלבק: לפי הצעת התקציב תהיה תוספת של עוד שמונה, כך שנגיע ל-201 עובדים ועוד 24 סטודנטים ומתמחים, כך שהמספר עולה ל-225 עובדים.
משה גפני: יש חרדים?
עודד שפירר: יש.
משה גפני: יש מדיניות של שר האוצר לשלב חרדים בעבודה.
שמשון אלבק: אצלנו הם משולבים כבר הרבה שנים.
שמשון אלבק: הם לא חדשים.
שמשון אלבק: לדעתי יש חמישה.
עודד שפירר: לפחות 15 מתפללים קבועים.
משה גפני: לא מתפללים.
משה גפני: מתפללים, גם אנשים שהם אינם דתיים מתפללים.
עודד שפירר: חרדים, אני חושב שיש ארבעה, מתוכן שלוש נשים.
שמשון אלבק: אנחנו נבוא עם מספר מדויק.
משה גפני: לא, אתם לא צריכים לבוא עם מספר מדויק.
משה גפני: אני רוצה שבעבודה ישולבו חרדים.
משה גפני: הרשות לניירות ערך היא גוף גדול ורציני.
ציון פיניאן: שני אחוזים.
משה גפני: שלוש נשים וגבר אחד.
שמשון אלבק: אני חושב.
שמשון אלבק: הם מאוד ותיקים.
משה גפני: הם עוד מהימים שקיבלו חרדים לעבודה.
שמשון אלבק: עצם העובדה שאנחנו לא יודעים, זה אומר שמבחינתנו כולם אזרחים.
משה גפני: אני חושב שזה נכון שצריך לשלב חרדים בעבודה.
משה גפני: אני חושב שגם יש אינטרס לאומי בזה.
שמשון אלבק: אני יכול להגיד שכשאנחנו מגייסים, אנחנו מנסים לגייס מהאוכלוסיות האלה שיש מדיניות ברורה שצריך לגייס אותם והדברים הם מאוד לא פשוטים.
משה גפני: אתם רשות שמצליחה ולכן איך בזה אתם לא מצליחים אם אתם רוצים?
משה גפני: אתם מצליחים בכל הדברים.
שמשון אלבק: קודם כל, יש לנו אבל זה לא מספיק.
שמשון אלבק: בתחומים שלנו צריך תואר ראשון ושני.
ציון פיניאן: כמה בני מיעוטים מועסקים?
שמשון אלבק: היה לנו ועכשיו אין.
שמשון אלבק: אנחנו באמת מחפשים וזה מאוד קשה כי אנחנו מנסים לגייס אנשים אבל אנחנו לא נעשה אפליה מתקנת מוגזמת.
שמשון אלבק: היום רוב אלה שאנחנו מגייסים לרשות שהם עובדים מקצועיים, אלה אנשים שבאים עם תואר ראשון בחשבונאות ותואר ראשון במשפטים ובדרך כלל יש להם גם תארים שניים.
שמשון אלבק: אין הרבה אנשים כאלה.
משה גפני: אצל החרדים היום יש הרבה.
משה גפני: אני העברתי לשר האוצר קלסר שלם עם אנשים חרדים שיש להם תואר ראשון ושני.
משה גפני: נכון שזה לא היה בעבר, אבל היום יש הרבה יותר.
שמשון אלבק: מצוין.
משה גפני: תשימו לב לעניין הזה.
משה גפני: אם יהיה חרדי שהוא לא בסדר, תעיפו אותי.
שמשון אלבק: למה שהוא יהיה לא בסדר?
שמשון אלבק: זאת לא הבעיה.
משה גפני: יבוא אחד כמוני, תעיפו אותו, אבל על פי רוב לחרדים יש מוסר עבודה.
ציון פיניאן: הייתה כתבה שיש 6,00 אקדמאים שזה פי 300 אחוזים מהמצב שהיה קיים לפני חמש ועשר שנים.
משה גפני: אקדמאים חרדים?
ציון פיניאן: יש כ-6,000.
משה גפני: זה לא נוגע לתקציב.
משה גפני: נאשר את התקציב גם בלי החרדים.
שמשון אלבק: אבל זה חשוב.
משה גפני: כן, זה חשוב.
משה גפני: הרשות לניירות ערך, לפי דעתי זה גם מקצוע שהחרדים יהיו מעוניינים בו.
שמשון אלבק: אלה שעובדים אצלנו, עובדים הרבה שנים.
משה גפני: יש שינויים בתקציב?
שמשון אלבק: יש מעט שינויים.
משה גפני: אני חוזר לעובדים.
משה גפני: יש 193 עובדים שהם עובדים קבועים.
שמשון אלבק: אנחנו רוצים לקבל עוד שמונה עובדים.
עודד שפירר: שניים מהם הם מתוכנית עתידים שהיא תוכנית שכוללת את אוכלוסיית הפריפריות במטרה לקדם אותם לתוך משרדי הממשלה והתקן שלהם הוא לשנתיים.
משה גפני: כמה סטודנטים?
עודד שפירר: 24 סטודנטים ומתמחים.
משה גפני: כמה היו השנה?
עודד שפירר: אותו מספר בדיוק.
משה גפני: כמה עובדים הם במיקור חוץ?
עודד שפירר: בתחום מערכות מידע, שלושה או ארבעה.
שמשון אלבק: אבל אנחנו מעסיקים לא במיקור חוץ קלאסי, זאת אומרת קבוע, אלא כיועצים וכגורמי ביקורת אנחנו מעסיקים לא מעט משרדי רואה חשבון ועורכי דין שעושים עבורנו במיקור חוץ לפי משימות.
עודד שפירר: תלוי בפרויקטים שיש לנו באותה שנה.
משה גפני: בממוצע בשנה.
עודד שפירר: משהו כמו 15 יועצים.
שמשון אלבק: משרדים.
עודד שפירר: משרדים.
מירב תורג'מן: השנה ביקשתם להכפיל את התקציב בנושא הזה.
עודד שפירר: נכון.
שמשון אלבק: כדי להגביר את הביקורות.
משה גפני: למה אי אפשר לקחת עובדים קבועים שיעשו את זה?
עודד שפירר: אנחנו היינו מאוד רוצים.
משה גפני: מי לא נותן לכם?
עודד שפירר: משרד האוצר לא מאשר.
משה גפני: מה משרד האוצר?
משה גפני: אתם תקציב לבד.
שמשון אלבק: הרב גפני, אתה מכיר את העניין.
משה גפני: אתם דורשים שיהיה מיקור חוץ ולא עובדים קבועים?
שמשון אלבק: הוא אמר לא, אבל תן לו להסביר את ה-לא הזה.
חן לב: מדי שנה אנחנו דנים עם הנהלת הרשות לגב היקף כוח האדם שהרשות מעסיקה.
משה גפני: למה אתם צריכים לאשר לרשות?
משה גפני: יש להם תקציב עצמאי.
חן לב: על פי חוק.
מירב תורג'מן: הרשות צריכה להגיש לשר האוצר.
מירב תורג'מן: התקציב טעון אישור של שר האוצר וועדת הכספים.
שמשון אלבק: לכן גם תקני כוח האדם, גם השכר ברשות, מאושרים על ידי עובדי האוצר באופן מלא ואנחנו פועלים בדיוק בהתאם להנחיות.
משה גפני: למה שלא יהיו עובדים קבועים?
משה גפני: אנחנו באכיפה המינהלית דרשנו שאלה יהיו עובדים קבועים שיפקחו.
חן לב: באכיפה מינהלית ברשות ניירות ערך.
חן לב: ודאי.
חן לב: לכן יש תוספת של שישה עובדים ועוד שני תקני סטודנטים.
חן לב: בשבע-שמונה השנים האחרונות היקף כוח האדם ברשות לניירות ערך , לא כולל כמובן עובדים במיקור חוץ, גדל בסדר גודל של שישים אחוזים.
משה גפני: ממתי?
חן לב: מאז 2004.
חן לב: זאת הגדלה גדולה בכל קנה מידה במגזר הציבורי.
חן לב: ההגדלה בכוח האדם אפשרה לרשות לניירות ערך להעביר פעילויות שבעבר בוצעו במיקור חוץ, ולפי הנהלת הרשות ברמה לא מספקת ובאיכות לא מספקת, לעבודה בתוך הבית.
חן לב: במקביל לכך הרשות השקיעה משאבים ניכרים מאוד שזכו גם להכרה בין לאומית בתחום מערכות המידע, מה שמאפשר לרשות להגביר את האכיפה שלה גם עם גידול מתון יותר – למרות שקשה לקרוא לגידול הזה גידול מתון – בהיקף כוח האדם.
חן לב: לכן אנחנו לא ששים להגדיל את היקף כוח האדם של רשות ניירות ערך, בין היתר משיקולי נראות.
חן לב: החשש שלנו מפני השפעות רוחב בתוך גופים שהם בחוק התקציב, הוא חשש מהותי ואנחנו נתקלים בהשלכות שלו באופן שוטף.
משה גפני: מה הנראות?
משה גפני: הנראות של מיקור חוץ, גם הוא קיים.
משה גפני: אנחנו הולכים לאשר כאן הכפלת התקציב.
חן לב: זה נכון ובכל זאת בתוך המגזר הממשלתי, בתוך גופים שהם מתוקצבים, אנחנו נהנים מגמישות רבה יותר בהעסקה כאשר העובדים מגיעים ממיקור חוץ.
חן לב: כמו שציינתי, הרשות כן השקיעה מאמצים ניכרים כדי להעביר פעילויות ממיקור חוץ לביצוע על ידי עובדי הרשות, מה ששיפר את יכולת האכיפה של הרשות בשנים האחרונות.
משה גפני: זה ברור לגמרי שאם הם היו עובדי הרשות, הכול היה יותר טוב.
חן לב: זאת ההנחה שאנחנו באופן גורף מניחים אותה.
מירב תורג'מן: הרבה יותר קל לפקח על אותם עובדי הרשות מאשר על אותם עובדים במיקור חוץ.
חן לב: אנחנו סומכים על רשות ניירות ערך שתפעיל את שיקול הדעת בחלוקת המשימות.
משה גפני: גם אנחנו.
משה גפני: אם אתם סומכים על הרשות לניירות ערך, אני מבקש שהם יחליטו האם הם רוצים מיקור חוץ או עובדים קבועים.
משה גפני: תסמכו עליהם.
משה גפני: אתם מוכנים להחליף את מיקור החוץ עם עובדים קבועים?
חן לב: אני מבקש להוסיף.
משה גפני: לפני שאתה מוסיף.
משה גפני: כל המוסיף גורע.
משה גפני: אם אתה סומך על הרשות לניירות ערך, אני אשאל אותם אם הם רוצים, במקום מיקור חוץ, להגדיל את התקנים של עובדי הרשות.
משה גפני: אתה לא סומך עליהם בזה?
חן לב: אני יכול להוסיף משפט נוסף?