GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חזי צאיג: יחד עם זאת אנחנו יודעים לייצר עוד תקציב, אם יהיו מפעלים ויש כאלה שהם בדרך.
חזי צאיג: אני מאמין שאנחנו נאשר לפחות לעוד מפעל אחד בקריית שמונה, ברמות שכר גבוהות, לפחות 20-25 אלף שקלים שכר בקריית שמונה בתחום הפרמצבטיקה, ואתם יכולים לנחש מי זאת החברה שאני לא רוצה לציין את שמה, אבל אין הרבה חברות באזור קריית שמונה שהן בתחום הפרמצבטיקה ואנחנו במשא ומתן אתה.
חזי צאיג: אני מאמין שהם יגישו בקשה בשבועות הקרובים.
חזי צאיג: לגבי איתוראן.
חזי צאיג: אנחנו נשנה, אנחנו עובדים על שינוי הנוהל אבל זה ייקח כמה שבועות.
חזי צאיג: אני לא יכול להבטיח שזה יהיה היום או מחר.
חזי צאיג: כפי שאמרתי לכם, מאחר שנוצל כבר התקציב, נצטרך גם להביא מקורות תקציביים לזה אבל אנחנו יודעים גם לעשות את זה.
יעקב אדרי: מה שאבסורד זה שפעם ראשונה שאני רואה שהאוצר עם הזרועות שלו, כולל אותך, מתעקשים על שכר גבוה.
יעקב אדרי: הם עושים מלחמת עולם לא להעלות שכר מינימום .
יעקב אדרי: כשהייתי באור עקיבא שאלו אותי אם להביא היי-טק לשם, ואני אמרתי תודה רבה, יש לי הרבה אנשים פשוטים והם צריכים עבודה ופרנסה.
יעקב אדרי: לא כולם היי-טק.
יעקב אדרי: בקריית שמונה האוכלוסייה היא מגוונת, היא עממית, יש גם מהנדסים, יש גם רופאים, אבל אתם רוצים לתת את רוב הסכום לתעשייה של היי-טק וזה אומר מעט אנשים.
חזי צאיג: לא, זה לא נכון.
יעקב אדרי: זאת טעות קשה מאוד.
חזי צאיג: זה לא נכון.
יעקב אדרי: חזי, אני שומע אותך.
חזי צאיג: מה אתה שומע?
חזי צאיג: 150 מהנדסים לבאר-שבע.
יעקב אדרי: לבאר-שבע, זה בסדר.
יעקב אדרי: אני מדבר על קריית שמונה ספציפית.
יעקב אדרי: אין להם 150 מהנדסים בעיר.
יעקב אדרי: אין.
יעקב אדרי: אין 150 מהנדסים בעיר.
יעקב אדרי: יש לך כאן מפעל שיכול לתת תעסוקה גם לחלק הבכיר וגם לחלק הנמוך.
יעקב אדרי: זאת הזדמנות.
יעקב אדרי: אלה איזונים נכונים.
יעקב אדרי: אני לא מבין את ההתעקשות.
יעקב אדרי: מדובר בקריית שמונה.
יעקב אדרי: ריבונו של עולם, זאת קריית שמונה.
ציון פיניאן: חזי, האם קיימת מגמה או רצון של משרד התעשייה להגמיש את התנאים כדי להכריז על איתוראן כמפעל עוגן בקריית שמונה?
חזי צאיג: אמרתי שכן.
ציון פיניאן: אם כן, כמה זמן?
חזי צאיג: ב-2016.
משה גפני: רגע, חזי, אתה לא משיב.
משה גפני: יש שאלות.
ליה שמטוב: מה קורה אם - אתה אומר שמדובר ב-150 מהנדסים - שבסוף לא יבואו 150 המהנדסים אלא יבואו פחות?
ליה שמטוב: מה אתם עושים?
יעקב אדרי: בבאר-שבע יהיו.
ליה שמטוב: זאת קריית שמונה.
יעקב אדרי: הוא מדבר על 150 מהנדסים בבאר-שבע.
ליה שמטוב: לא, הוא דיבר על קריית שמונה.
יעקב אדרי: עשרה מהנדסים.
חזי צאיג: אלה לא חייבים להיות מהנדסים אלא יכולים להיות גם עובדים שהם לא מהנדסים אבל השכר צריך להיות פי שתיים.
משה גפני: מה ההגדרה של מפעל עוגן?
חזי צאיג: מבחינתנו מעל מאה עובדים.
משה גפני: אני מקשיב לך כל הזמן ולא שם לב להפרעות.
משה גפני: שאלו אותך על מפעל עוגן.
משה גפני: איך קראת למפעל בתל חי?
יעקב אדרי: מלנוקס.
משה גפני: שאלו אותך כמה עובדים יש במפעל הזה ואמרת שיש עשרים עובדים.
חזי צאיג: כרגע.
משה גפני: כרגע, לא משנה.
משה גפני: תגיד לנו מה ההגדרה של מפעל עוגן.
משה גפני: מפעל עוגן זה מישהו שיש לו השפעה במשרד האוצר, במשרד התעשייה?
משה גפני: מה זה מפעל עוגן?
משה גפני: זה איש שיש לו יכולות?
משה גפני: מפעל עוגן זה הגדרה של מספר עובדים?
משה גפני: של שכר?
משה גפני: ישוב?
משה גפני: זאת אומרת, אין מפעל עוגן בתל אביב.
משה גפני: אם כן, איפה יש מפעל עוגן?
משה גפני: מה ההגדרה של הישוב?
משה גפני: מה ההגדרה של המפעל?
משה גפני: כמה עובדים ומה השכר?
חזי צאיג: מפעל עוגן מבחינתנו הוא מפעל שמעסיק מעל מאה עובדים ומשלם פי אחד וחצי מהשכר הממוצע במשק.
משה גפני: באיזו עיר?
חזי צאיג: בפריפריה.
חזי צאיג: מסלול העוגן אצלנו בהוראה שלנו מתוקצב ביחד עם מסלול שכר גבוה.
חזי צאיג: יש לנו עוד מסלול שנקרא מסלול שכר גבוה.
משה גפני: שזה לא מפעל עוגן.
חזי צאיג: זה לא חייב להיות מפעל עוגן.
חזי צאיג: הוא יכול להעסיק גם 15 עובדים.
יעקב אדרי: מה זה אומר?
חזי צאיג: הוא יכול להעסיק מעל 15 עובדים אבל רמות השכר צריכות להיות פי שתיים וחצי מהשכר הממוצע.
חזי צאיג: שני המפעלים האלה מתוקצבים באותה תקנה מבחינתנו ועליהם אנחנו מייעדים את הכסף לחברות.
משה גפני: זה קצת מוזר מה שאתה אומר.
משה גפני: אם כך, צודק חבר הכנסת אדרי.
משה גפני: עכשיו תירצת לי את הקושיה והכל בסדר.
משה גפני: המדינה קצת נראית כאן לא לעניין.
משה גפני: זאת אומרת, אם אנחנו רוצים להביא לפריפריה מפעל גדול שמעסיק הרבה עובדים ומשלם שכר גבוה, בתקנה השנייה של אותה הגדרה אתה בעצם טרפדת את זה מכיוון שאתה לא צריך 150 עובדים אלא מספיקים לך עשרים עובדים.
משה גפני: לא פתרת את הבעיה של התעסוקה בישוב אלא הבאת כמה אנשים שמשתכרים שכר גבוה.
משה גפני: או שאני לא מבין ואני מתנצל.
יעקב אדרי: או שתפרו את זה במיוחד לאיזה כיוון.
משה גפני: אסור להגיד דבר כזה.
יעקב אדרי: אני לא יודע.
יעקב אדרי: אני אומר את הדברים ואת חזי אני מכיר הרבה שנים.
משה גפני: מה זה תפרו?
משה גפני: מישהו כאן חייט?
חזי צאיג: התקציב קיים.
חזי צאיג: זה לא מסלול תחרותי.
חזי צאיג: זה מסלול שאם הוא עומד באחד מהתנאים האלה, הוא בא ומגיש לנו בקשה.
חזי צאיג: אם הוא מגיש בקשה ועומד בקריטריונים, אחד משני אלה, הוא מאושר.
חזי צאיג: כפי שאמרתי לכם, לפני שבועיים אישרנו לחברה, ל-150 מהנדסים, שלושים אלף שקלים שכר, מפעל עוגן.
יעקב אדרי: זה טוב וזה בסדר.
יעקב אדרי: אנחנו שמחים על כך.
יעקב אדרי: אנחנו מדברים על קריית שמונה.
קריאה: באיזה עיר אישרתם?
קריאה: בתל אביב אולי.
יעקב אדרי: בבאר-שבע.
קריאה: איזה מפעל זה?
חזי צאיג: EMC, חברה רב לאומית.
חזי צאיג: אנחנו לא נגד.
מירי רגב: אז מה הבעיה?
מירי רגב: אם אתה בעד, למה אנחנו כאן?
חזי צאיג: כי צריך להוריד את התנאים.
יעקב אדרי: במי זה תלוי?
חזי צאיג: אני רוצה שתבינו שהיום יש מסלול שנקרא מסלול תעסוקה שכל חברה יכולה להגיש ולקבל סיוע.
יעקב אדרי: עם שכר של 25 אלף שקלים.
חזי צאיג: גם עם 5,000 שקלים היא יכולה לקבל.
משה גפני: הוא מקבל פחות.
חזי צאיג: הוא יקבל פחות אבל שם הוא יקבל קרוב ל-15 אחוזים סיוע, בין 15 ל-20 אחוזי סיוע.
מירי רגב: אתה יודע איזה יופי זה שפתאום הממשלה נלחמת על שכר?
מירי רגב: חבל שלא נלחמים על שכר כזה של עובדי קבלן שמנקים לכולם את המשרדים.
מירי רגב: זה מה שחבל, אבל על זה בטח נקיים דיון אחר.
יעקב אדרי: חבל שאנחנו נאבקים להביא מפעל לקריית שמונה.
יעקב אדרי: זה חבל.
מירי רגב: מדובר בשכר של 8,000 שקלים לחודש והלוואי עלינו שכולם יקבלו שכר כזה.
משה גפני: אני מבין שמהאוצר אין אף אחד.
יעקב אדרי: לא במקרה הם לא כאן.
ציון פיניאן: אדוני היושב ראש, השאלה היא האם יקום איתוראן בקריית שמונה או לא יקום.
מירי רגב: ומתי.
מירי רגב: ציון ידידי, זאת לא השאלה.
מירי רגב: השאלה היא מתי יקום מפעל איתוראן בקריית שמונה.
מירי רגב: יכולים לומר לי מה שרוצים, אבל לי יש תכתובות מ-2003.
מירי רגב: תנאים השתנו, תנאים לא השתנו, אבל אני יודעת שהתנאים רק הוחמרו ואנשים מקריית שמונה עוזבים למרכז הארץ.
מירי רגב: אנחנו לא רוצים לאבד לא את הנגב ולא את הגליל.
מירי רגב: לכן צריך להעביר את המפעלים לשם.
יעקב אדרי: צאו למאבק.
יעקב אדרי: מה אתם יושבים?
יעקב אדרי: צאו למאבק ותעשו מה שצריך.
משה גפני: לא, אני לא אומר לכם לצאת למאבק.
יעקב אדרי: אני אומר להם.
יעקב אדרי: מאבק לגיטימי.
יעקב אדרי: תעשו את זה בכל הכלים.
משה גפני: אני לא קורא לצאת למאבק.
יעקב אדרי: אני קורא לצאת למאבק.
משה גפני: אני סבור שאנשים שלחו אותנו לכנסת כדי שאנחנו נעשה את המאבק כאן.
משה גפני: אנחנו לא צריכים לקרוא לאנשים כי אנחנו לא מיצינו את ההליך.
משה גפני: יכול להיות שהמצב יהיה שלא תהיה ברירה ובסופו של דבר יהיה גם מאבק ציבורי מאוד קשה על העניין הזה כי איך שהוא נראה על פניו, המדינה עומדת מהצד וקריית שמונה מתמוטטת.
משה גפני: אנחנו צריכים לעשות את העבודה שלנו.
משה גפני: אני אבקש לקיים ישיבה נוספת אליה יוזמן השר סילבן שלום, שר הנגב והגליל.
יעקב אדרי: לא הוא הכתובת.
מירי רגב: שר התעשייה.
משה גפני: אני אגיד לתושבי קריית שמונה שיפסיקו להצביע לליכוד.
מירי רגב: צריך לאשר את זה.
מירי רגב: מה זה קשור עכשיו לליכוד?
יעקב אדרי: עכשיו, זאת ההזדמנות שלכם.
מירי רגב: מ-2003 היה צריך לאשר את זה.
משה גפני: אם זה יאושר, אני אגיד להם שכן יצביעו לליכוד.
מירי רגב: וגם ייבנו הרבה ישיבות בקריית שמונה.
משה גפני: על ישיבות עוד לא דיברנו היום.
יעקב אדרי: חזי יכול למצוא את הפתרון.
משה גפני: הוא ימצא.
משה גפני: אדוני ראש העיר, מר מלכה, בבקשה.
משה גפני: בבקשה להירשם.
נסים מלכה: אני מקדם בברכה את חבר הכנסת זבולון אורלב שהוא מכיר את קריית שמונה ומכיר אותה טוב גם מהעבר ויודע בדיוק מה הצרכים של העיר יחד עם כל חברי הוועדה.
נסים מלכה: אני רוצה קודם כל להודות למשרד התעשייה על כך שאנחנו כבר שומעים מעין בשורה של גמישות.
ציון פיניאן: ניצנים נראו בארץ.
נסים מלכה: אני מקווה שנשמע היום משהו לגבי לוח הזמנים.
נסים מלכה: אני רוצה לתקן כמה דברים.
נסים מלכה: כאשר מדברים על מפעל בקריית שמונה, מפעל כמו מלנוקס שנמצא בקריית שמונה, יש לו עשרים עובדים.
נסים מלכה: אלביט למשל נמצא ליד קריית שמונה ועד היום הוא לא מצליח למצוא מהנדסים שיעבדו אצלו אלא הוא מסיע מהנדסים מכרמיאל לקריית שמונה.
נסים מלכה: זאת אומרת, זאת לא הבעיה שלנו להביא מהנדסים למפעלים בקריית שמונה.
נסים מלכה: אני צריך למצוא עבודה לתושבים של העיר והם לא מהנדסים.
נסים מלכה: אם תהיה עבודה, גם המהנדסים יבואו.
נסים מלכה: הילדים יחזרו בחזרה לקריית שמונה, אותם ילדים של מהנדסים שנמצאים בתל אביב ובירושלים ובמקומות אחרים.
נסים מלכה: הם יחזרו בחזרה לקריית שמונה עם ההורים שלהם, אבל שקודם כל שלהורים תהיה עבודה כי להם אין היום תעסוקה.
נסים מלכה: את זה אני צריך יותר מאשר מאה מהנדסים.
נסים מלכה: מה יעזרו לי מאה מהנדסים?
נסים מלכה: אני לא מצליח למצוא עשרה מהנדסים כדי לספק לאלביט.
עמרם שחר: אני מברך על קיום הישיבה.
עמרם שחר: אני ממלא מקום ראש העיר קריית שמונה.
משה גפני: איך זה להיות ממלא מקום של מלכה?
עמרם שחר: יוצא מן הכלל.
עמרם שחר: הוא מלך.
עמרם שחר: היהודי הקדוש הזה שיושב מולנו כרגע, שמוכן לבוא לקריית שמונה, הצניעות שלו כבר גובלת ואני לא יודע במה.
עמרם שחר: אדם שקט, רוצה להשקיע בקריית שמונה ואין הרבה כמוהו.
משה גפני: אם אתה מדבר על מישהו קדוש, תגיד למי התכוונת כי אחרת בפרוטוקול יחשבו שהתכוונת לאורלב.
עמרם שחר: אני מתכוון לאיזי שרצקי.
עמרם שחר: רבותיי, הוא תורם על מנת לא לקבל פרס והוא החליט לבוא ולהקים בקריית שמונה מפעל.
עמרם שחר: כמו שאמר ראש העיר, תעסוקה.
עמרם שחר: אנחנו לא מצליחים להשיג מקומות עבודה ואם יש כבר מפעל שיכול לבוא ולתת תעסוקה, צריך למצוא לו את הפתרון הכי מהיר.
עמרם שחר: כמו שאמרתם, מיד צריך להקים את המפעל הזה.
עמרם שחר: זה התפקיד שלכם, למצוא את הנוסחה כדי לקדם ולהביא את המפעל לקריית שמונה.
איזי שרצקי: דרך אגב, לחברה שלנו אין שום הטבת מס בקריית שמונה.
איזי שרצקי: שלא יהיו אי הבנות.
מוטי רוחאם: ראש מטה השר סילבן שלום.
מוטי רוחאם: נמצאת כאן גם ראש אגף גליל.
מוטי רוחאם: אנחנו מרכזים את החומרים והנושא הזה הוא בין משרד התעשייה לבין משרד האוצר.
יעקב אדרי: ללא ספק.
מוטי רוחאם: זה לא שייך למשרד לפיתוח הנגב והגליל.
מוטי רוחאם: החזון של השר הוא 300 אלף תושבים.
יעקב אדרי: הם יכולים לעודד, לעזור, אבל זה לא שלהם.
ציון פיניאן: איך יבואו 300 אלף אנשים אם אין עבודה?
מירי רגב: מדובר כאן בלוחות זמנים.
מירי רגב: התעשייה בא ואומר ששונו התקנות?
יעקב אדרי: אל תפנו את זה למשרד לפיתוח הנגב והגליל.
מירי רגב: זה צריך להיות עוד במושב הזה.
מירי רגב: כמו שאנחנו דוחפים דברים אחרים שיהיו עוד במושב הזה, גם זה צריך להיות.
משה גפני: יש משרד ממשלתי שהשר שלו הוא ממלא מקום ראש הממשלה, המשרד לפיתוח הנגב והגליל, ואני לא נותן למשרד הזה לחמוק מאחריות.
משה גפני: אנחנו יודעים שזה משרד התעשייה מול משרד האוצר, אבל גם לכם יש מה לומר.
מוטי רוחאם: לאחרונה נכנסנו לנושא הזה.
מוטי רוחאם: אמורה להיות לנו פגישה עם מר שרצקי ואנחנו אכן רוצים להוביל את זה, לקחת את זה קדימה, ובהחלט זה מתחבר לחזון שלנו.
משה גפני: דיברתם עם משרד התעשייה?
סיגל שאלתיאל: יש לי פגישה ביום חמישי הקרוב עם אבי פלדמן שהוא בעצם ראש מטה נגב וגליל במשרד התעשייה והוא הרפרנט שעובד מולנו, מול נגב-גליל, בכל נושא משרד התעשייה.
זבולון אורלב: במשרד התעשייה או במרכז ההשקעות?
חזי צאיג: זה שייך למרכז ההשקעות.
סיגל שאלתיאל: אבל אבי פלדמן הוא מרכז את העבודה בנגב-גליל מטעם משרד התעשייה.
סיגל שאלתיאל: אבי פלדמן הוא הפונקציה שמרכזת את כל נושא נגב-גליל מבחינת משרד התעשייה.
משה גפני: ממתי אתם יודעים על הבעיה הזאת של איתוראן?
סיגל שאלתיאל: לפני כשבוע וחצי.
מוטי רוחאם: ממש לאחרונה.
משה גפני: מתי התעוררה הבעיה, מר שרצקי?
איזי שרצקי: לפני חמש שנים התחלתי במהלך עם מר צאיג להעביר את המוקדנים שלי - לא את כל המפעל כי זה קשה להעביר את כל המפעל – אבל לא הצלחתי.
איזי שרצקי: זה היה 15 אחוזים וזה לא מכסה את ההוצאות.
איזי שרצקי: לא הצלחתי.
איזי שרצקי: לפני חצי שנה בערך, יותר מחצי שנה, שבעה חודשים, התחלתי את המהלך הזה.
איזי שרצקי: אמרו לי שהולכים לקראתי, יהיה בסדר, אבל לא קרה דבר.
איזי שרצקי: לפני שבעה חודשים התחלתי מהלך במשרד התעשייה ואמרו לי שהולכים לקראתי ויהיה בסדר.
משה גפני: אתה היית בקשר עם חזי?
נסים מלכה: היינו בקשר עם אשר.
איזי שרצקי: הייתי אצלו כמה פעמים.
איזי שרצקי: רואה החשבון שלי היה אצלי וניסינו לעשות את המהלך הזה.
איזי שרצקי: אז ביקשנו לשנות את הממוצע ל-8,500 שקלים אבל זה לא הצליח.
איזי שרצקי: בסוף, אחרי כמה חודשים, הודיעו לנו שחבל על הזמן שלנו ושנעזוב את זה.
איזי שרצקי: אני רוצה שתבינו.
איזי שרצקי: היה לי קל מאוד לעזוב את זה.
משה גפני: את זה הבנו אבל אנחנו לא רוצים שתעזוב את זה.
איזי שרצקי: זה מהלך קשה, הכי קשה שעשיתי לעובדים שלי.
משה גפני: קח אותי בתור יועץ שלך ואני לא לוקח ממך שכר כי אני מקבל משכורת מהכנסת.
משה גפני: יש לך חלק מהעובדים שאתה רוצה להעביר לקריית שמונה והם משתכרים 12,500 שקלים.
איזי שרצקי: יותר.
איזי שרצקי: חלק משתכרים 20 אלף שקלים וחלק משתכרים 6,000 שקלים.
משה גפני: חלק מהעובדים שלך שאתה רוצה להעביר לקריית שמונה משתכרים 12,500 שקלים ויותר.
איזי שרצקי: ויותר.
משה גפני: אלה יכולים להיכנס למסלול הזה.
איזי שרצקי: הם לא מאה עובדים.
חזי צאיג: בתוך ה-300 עובדים אין מאה עובדים שמשתכרים 12,500 שקלים.
משה גפני: כמה יש לך?
איזי שרצקי: זה לא משנה.
משה גפני: זה משנה.
איזי שרצקי: זה לא רלוונטי.
איזי שרצקי: חברים, זאת חברה.
איזי שרצקי: אני חייב להשאיר בתל אביב 20-30 אנשים שעוסקים בשיווק.
איזי שרצקי: אני לא אפרק את החברה.
איזי שרצקי: אני עושה מהלך שגם כך הוא מהפכה.
איזי שרצקי: תסלחו לי, אבל בסופו של דבר אם אני לא אעבור, יהיה לי יותר קל.
משה גפני: לא, אתה תעבור בעזרת השם.
משה גפני: לשם כך אנחנו כאן.
איזי שרצקי: אם אני אקבל את המענק הזה, אני מביא כל שנה לקריית שמונה פי שלוש מכל המענק.
איזי שרצקי: המענק הוא לשלוש שנים ואני הולך לשם לא לשלוש שנים אלא לחיות שם עשר שנים.
איזי שרצקי: העובדים שלי יהיו שם.
איזי שרצקי: צריך להבין, אבל זה לא אני.
איזי שרצקי: תשנו את התקנון לכל המדינה.
איזי שרצקי: תסלחו לי שאני אומר, אבל כל התקנה הזאת היא בלוף.
איזי שרצקי: כל מה שאמרו כאן, זה לא באותה תקנה עליה אני מדבר.
איזי שרצקי: אף מפעל עוגן לא הוקם במדינת ישראל בשנים האלה.
משה גפני: בוא נתקן קודם את העניין של קריית שמונה עם מפעל איתוראן ואחרי כן נתקן את כל המדינה.
משה גפני: לא נתקן את הכול יחד.
עמרם שחר: חבר מועצת קריית שמונה.
עמרם שחר: אני אהבתי את ההצהרה של יושב ראש הוועדה שאתם נבחרתם כדי לנהל את המאבק של עיירות הפיתוח ושל כל המדינה.
עמרם שחר: אבל יש לי הרגשה שאתם מנותקים לחלוטין ממה שנעשה.
עמרם שחר: אתם צריכים לדעת שכל הפריפריה הולכת ומזדקנת.
עמרם שחר: אתם לא יודעים מה קורה שם.
עמרם שחר: אנחנו קיבלנו מפעל, קיבלנו פרס יצוא.
עמרם שחר: אנחנו מלמדים תלמידים, החינוך ברמה, הולכים להיות מהנדסים, רואי חשבון, בכל המקצועות, אבל הם לא חוזרים הביתה וזאת הבעיה שלנו.
עמרם שחר: מערכת החינוך הולכת ומצטמצמת ואנחנו נשארים בעיר עם זקנים.
עמרם שחר: לכן צריך תעסוקה רגילה.
עמרם שחר: כל הדרך חשבתי על הנוסחה הזאת של 12,500 שקלים לחודש, אבל ריבונו של עולם, מי המציא את המספרים האלה?
עמרם שחר: אנחנו צריכים תעסוקה כדי להחזיק את העיר ולפתח אותה.
עמרם שחר: כשנגיע לכמות מסוימת של ארבעים אלף תושבים, לא נצטרך גם את משרד האוצר ולא את משרד התעשייה.
עמרם שחר: כפי שאמר ראש העיר, אנחנו צריכים לתת תעסוקה לתושבים רגילים כדי שיצליחו להחזיק את עצמם, לשלם ארנונה כמו שצריך, כך שיהיה לנו תקציב אמיתי שנוכל להוציא אותו ולא שרושמים שלושים מיליון שקלים הכנסות ובסוף יש עשרים מיליון שקלים כי הכול הולך על הנחות מאחר שמדובר בחוסר הכנסה.
חזי צאיג: אני רוצה שתבינו.
חזי צאיג: לא מדובר על שכר ברוטו של 12,500 שקלים אלא על עלות השכר.
חזי צאיג: עלות שכר היא בערך שלושים אחוזים מהשכר.
איזי שרצקי: זה 11,000 שקלים ברוטו.
יעקב אדרי: היינו מאוד רוצים שכולם יקבלו 12,500 שקלים, אתה חושב שיש מישהו שלא רוצה את זה?
חזי צאיג: זה 8,000 שקלים שכר.
מירי רגב: זה בכל זאת יותר מ-3,000 שקלים שמקבל עובד קבלן.
איזי שרצקי: אני מודיע לך ש-12,500 שקלים עלות, ברוטו זה 10,500 שקלים.
צבי סוויסה: כמה המזכירה שלך מקבלת?
משה גפני: לא, איך הגעת למזכירה שלו?
צבי סוויסה: אם היא תקבל 12,500 שקלים, הוא ייתן.
צבי סוויסה: היא מקבלת שכר מינימום ואתה רוצה 12,500 שקלים בקריית שמונה.
מירי רגב: הממשלה היא המעסיק הגדול של עובדי קבלן שמקבלים 3,000 שקלים בחודש.
מירי רגב: על מה מדברים כאן?
משה גפני: הוא עובד מדינה והוא עושה את מלאכתו נאמנה.
משה גפני: עם כל הכבוד, הוא עשה הרבה דברים טובים למדינה ואני אגן עליו, במיוחד שהיום הוא חיובי.
יעקב אדרי: אני רוצה לשבח את חזי צאיג.
מירי רגב: הוא עושה עבודה מצוינת.
משה גפני: אז מה אם הוא מקדימה?
משה גפני: אסור לתת לאדרי לדבר?
מירי רגב: לא יעזור לך כלום, לא תצליח לסכסך ביני לבין אדרי.
יעקב אדרי: אני רוצה לומר משהו.
יעקב אדרי: את חזי אני מכיר כמעט שלושים שנים ומותר לי לומר את זה.
יעקב אדרי: הוא עזר להרבה מאוד עיירות פיתוח, כולל אור עקיבא.
יעקב אדרי: חזי, הפתרון אצלך.
יעקב אדרי: בנושא קריית שמונה, תעקוף את כל הבירוקרטיה ותן להם את זה כי זה חשוב להם.
ציון פיניאן: בשבוע שעבר אישרנו כאן 150 מיליון שקלים לטאוור במגדל העמק עבור 400 עובדים.
יעקב אדרי: נכון, וזה חשוב.
מירי רגב: צאיג, אי אפשר לעשות משהו נקודתי בעניין הזה?
זבולון אורלב: אני מכיר את התסמונת הידועה שהניתוח הצליח והחולה מת.
זבולון אורלב: אני גם מכיר את התסמונת הזאת כמי שהיה עובד מדינה, נדמה לי לא פחות שנים ממך, שנוח להסתתר מאחורי תקנות שכאשר קבעו אותן לא עמדה מציאות שעומדת היום בפני מקבל ההחלטה.
זבולון אורלב: הרי לו לא היו תקנות ועכשיו היו צריכים לתקן את התקנה, היו אומרים שאי אפשר לתקן תקנה כזאת, כי אם נתקן את התקנה הזאת, המשמעות היא שמפעל איתוראן לא יכול לעבור לקריית שמונה.
זבולון אורלב: אם מישהו יגיד שאין צורך, אין טעם, אין עניין, אין תכלית בהעברת המפעל לקריית שמונה, זה בסדר שמסתתרים מאחורי תקנה, אבל אין אחד כזה במדינה שאומר שאפשר לוותר אלא כולם אומרים שיש חשיבות רבה שהמפעל יעבור לשם.
זבולון אורלב: אז בבקשה, תתאימו את התקנות לצורך.
זבולון אורלב: זה מה שצריכה לעשות מדינה.
זבולון אורלב: ממשל תקין מתאים את התקנות למציאות ולצורך, ואם הוא צורך לאומי – בוודאי.
זבולון אורלב: לא עושים הפוך, לא אומרים לקריית שמונה שתתיישר על פי התקנות.
זבולון אורלב: אם קריית שמונה תצטרך להתיישר על פי התקנות, הניתוח יצליח והחולה ימות.
זבולון אורלב: לכן אני חושב אדוני היושב ראש שהגישה של הוועדה צריכה להיות שתקנה היא לא הלכה למשה מסיני אלא היא נעשתה בידי בני אדם כאשר המציאות לא הייתה ידועה, ולכן צריך לבקש שמשרד התעשייה יעשה שיעורי בית יחד עם האוצר.
זבולון אורלב: אני מניח שהוא לא חופשי להתקין תקנות בעצמו, תקנות שיש להן משמעויות תקציביות.
זבולון אורלב: שיבוא אלינו בפרק זמן סביר – שבוע, עשרה ימים – כפי שהיושב ראש יקבע, עם הפתרון.
זבולון אורלב: הוועדה צריכה לתבוע חד משמעית שיהיה פתרון שיאפשר שהעברת המפעל הזה תתבצע, ואם יש צורך לשנות תקנות, שישנו את התקנות.
משה גפני: ועדת הכספים מחליטה שיש צורך חיוני ממדרגה ראשונה בהעברת מפעל איתוראן לקריית שמונה.
משה גפני: גם אם התקנות מדברות על כך שכדי להיות מפעל עוגן צריך שהשכר יהיה 12,500 שקלים לחודש, שכר עלות, אנחנו סבורים שהשכר יכול להיות נמוך יותר, כפי שדובר כאן על 8,500 שקלים.
משה גפני: הסיבות לכך הן מאוד ברורות.
משה גפני: קריית שמונה היא עיר שנמצאת בהגירה שלילית, היא עיר שכל תושבי מדינת ישראל חייבים לה את המשך קיומה ופיתוחה של המדינה.
משה גפני: תושבי קריית שמונה עומדים בחזית, עמדו במשך כל השנים ועומדים גם היום, ויש צורך, לפני שמביאים לשם מהנדסים ואנשים שמשתכרים שכר גבוה, שגם זה חיוני וחשוב – ובמפעל איתוראן יש גם כאלה – צריך גם לספק עבודה מכובדת ונורמאלית לתושבי העיר על מנת שלא יעזבו כי אחרת גם התושבים הצעירים, שהיום הם תושבים שמשתכרים במרכז הארץ שכר גבוה, לא יחזרו.
משה גפני: לכן אנחנו רואים צורך לאומי ממדרגה ראשונה – אנחנו, ועדת הכספים – להעביר את מפעל איתוראן לקריית שמונה.
משה גפני: ועדת הכספים שמחה על כך שמנהל מרכז ההשקעות וסגן מנהל מרכז ההשקעות, ומשרד התעשייה בכלל, סבורים שיש לשנות במקרה הספציפי הזה – אני לא מדבר על כל המדינה אבל יכול להיות שאז יהיה צריך לקיים דיון יותר מקיף – את התקנות, לגבי הנושא של מפעל עוגן בקריית שמונה, במקרה של חברת איתוראן.
משה גפני: אנחנו נותנים לכם שבועיים ובשבועיים האלה אנחנו מבקשים שתחזרו אלינו, ואם אכן זה יסתדר, זה בסדר גמור וכל אחד נתחיל לריב על הקרדיט, מי הביא את מפעל איתוראן לקריית שמונה, אבל המפעל יעבור.
משה גפני: במידה וחס וחלילה לא יהיה פתרון בתוך שבועיים, אני רוצה שתודיעו לי מה הסיבה שהנושא הזה לא הסתדר.
משה גפני: אם יהיה צורך, אם זה לא יסתדר עם השרים, אני חושב שצריך ללכת לראש הממשלה.
איזי שרצקי: יש לי פגישה עם השרים.
משה גפני: אני יכול לקבל את לוח הזמנים שלך?
משה גפני: עם איזה שר יש לך פגישה?
איזי שרצקי: שר התעשייה.
איזי שרצקי: הם יזמו את זה, לא אני.
משה גפני: מרינה, אמרתי בתחילת הישיבה, את הגשת הצעה לסדר על המקצועות השוחקים.
משה גפני: הודעתי בשם מנכ"ל משרד התעשייה שהנושא סגור ואני מקווה שזה עומד להסתיים.
משה גפני: כמעט כל שבוע אני מדבר אתם על זה.
משה גפני: יש לי הרבה טלפונים כל הזמן.
משה גפני: היא חושבת שאני מדבר על הישיבות, אבל אני מדבר על המקצועות השוחקים והיא זאת שמדברת על הישיבות.
משה גפני: חזי, אני מבקש שבועיים.
משה גפני: שבועיים זה מספיק?
חזי צאיג: נעדכן אתכם, אבל אני לא יודע לגבי שבועיים.
חזי צאיג: אם זה עוד שבוע, אני אומר לך.
חזי צאיג: אני אעדכן אתכם תוך שבועיים.
משה גפני: הוא יכול להתייאש.
משה גפני: בוא נתקדם עם העניין הזה.
חזי צאיג: אני אעדכן אתכם.
משה גפני: אתם תשמרו עליו שהוא לא יתייאש.
משה גפני: אני אשמור עליהם.
נסים מלכה: אנחנו נשמור עליו.
מירי רגב: שבועיים.
משה גפני: תנסו לקדם את זה.
משה גפני: אם יש צורך, אני מוכן לדבר גם עם שר האוצר ואם יש צורך, גם עם שר התעשייה.
חזי צאיג: בסדר.
משה גפני: אני רוצה לקדם את העניין הזה כי זה נראה דבר נורא ואיום אם אחרי שזה עלה כאן לדיון והנושא הזה לא מסתדר, אנחנו הולכים להיות בבעיה ציבורית קשה מאוד כי זה יעד לאומי ונראה משונה לחלוטין מה שקורה.
משה גפני: יושב כאן בן אדם ואומר שהוא רוצה להעביר את המפעל שלו לקריית שמונה עם מאות עובדים.
איזי שרצקי: ציונות.
משה גפני: אני מבקש בתוך שבועיים להיות בקשר כדי לראות מה אנחנו עושים.
משה גפני: אנחנו עובדים לדיון הבא.
משה גפני: על סדר היום דיווח על השינויים במערך שירותי הכבאות, בהשתתפות מנכ"ל המשרד לביטחון פנים, יעקב גנות ומנכ"ל משרד הפנים.
משה גפני: ראשית, אני רוצה לברך אתכם.
משה גפני: אני מברך אותך יעקב גנות על מינויך לתפקיד מנכ"ל המשרד לביטחון פנים.
משה גפני: היית מנכ"ל קודם.
משה גפני: המשרד לביטחון פנים הוא משרד מאוד חשוב ואני מאחל לך, בשם הוועדה, הצלחה.
משה גפני: שוקי אמרני, אתה לראשונה מנכ"ל.
משה גפני: אין מה לומר, משרד הפנים הוא משרד חשוב.
משה גפני: כולנו מייחלים להצלחתכם.
משה גפני: בהצלחה.
משה גפני: אנחנו ביקשנו את הדיון הזה מאחר שלאחרונה בוועדה יש העברות לגבי הנושא של מערך שירותי הכבאות, העברות ממשרד הפנים למשרד לביטחון פנים.
משה גפני: יש גם העברה שנמצאת על שולחננו ואני אביא אותה לדיון – ואני מקווה גם לאישור - מיד אחרי הדיון הזה.
משה גפני: אנחנו כל הזמן דנים על ההעברות ואין לנו תמונת מצב על מה שאמור לקרות מבחינת מערך שירותי הכבאות, מה נשאר במשרד הפנים, מה עובר למשרד לביטחון פנים וכיצד הולך להיראות עכשיו מערך שירותי הכבאות לאור השינויים שהממשלה החליטה עליהם ושזה מתבצע בין המשרדים.
משה גפני: ביקשנו אתכם לבוא על מנת שכאשר יגיעו לכאן ההעברות האחרות שיהיו בעניין הזה וכל מיני נושאים תקציביים, יהיו לנו תשובות לשאלות שנשאלות כאן.
משה גפני: נתחיל בך, יעקב גנות.
יעקב גנות: בוקר טוב.
יעקב גנות: בהמשך להחלטת הממשלה מה-9 בינואר בנושא העברת האחריות בנושא כיבוי אש ממשרד הפנים למשרד לביטחון פנים, תוך עשרה ימים כל נציבות כיבוי אש הועברה למשרד לביטחון פנים, כולל התקציב השוטף שאמור לעבור.
שלי יחימוביץ': מתי זה קורה?
יעקב גנות: זה כבר עבר.
יעקב גנות: תוך עשרה ימים העברנו את הנציבות.
שלי יחימוביץ': מה המשמעות?
יעקב גנות: משמעות הדבר שאחריות על פי החלטת ממשלה כראש מינהלת הקמת רשות כיבוי היא עלי, על מנכ"ל המשרד לביטחון פנים.
יעקב גנות: כצעד ראשון העברנו את כל התקנים ואת כל האנשים למשרד לביטחון פנים.
יעקב גנות: שנית, בהמשך לבדיקה מעמיקה של ארבע ועדות חקירה.
שלי יחימוביץ': רגע.
שלי יחימוביץ': ועדות החקירה, אנחנו מכירים את ההיסטוריה.
שלי יחימוביץ': מה המשמעות המיידית של העברה הזאת?
משה גפני: את זה הוא מסביר עכשיו.
יעקב גנות: אני מסביר.
שלי יחימוביץ': ממי הם מקבלים את תלוש השכר?
יעקב גנות: אני אסביר.
משה גפני: הוא רק התחיל להסביר.
יעקב גנות: את זה התחלתי להסביר.
יעקב גנות: אחרי המחמאות שקיבלה חברת הכנסת יחימוביץ הבוקר ברדיו, תני לי שתי דקות.
משה גפני: זה שייך למערך הכבאות?
שלי יחימוביץ': אתה יכול לחזור על זה?
שלי יחימוביץ': על מה ששמעת ברדיו?
יעקב גנות: תני לי שתי דקות.
יעקב גנות: בהמשך להחלטה שהתקבלה, לאור העובדה שבמסגרת החלטת הממשלה האחריות על כל המערך, האחריות על הקמת המערך והאחריות על תיאום פעילות מערך הכיבוי הקרקעי מול האווירי היא עלי אישית, למדנו את ממצאי ועדות החקירה שמונו בעקבות האסונות.
יעקב גנות: מדובר בוועדת גינוסר, לפידות, דוח מבקר המדינה וועדת צפת.
יעקב גנות: נכון להיום, לאחר שבחנו את הצרכים המיידיים בנושא הצטיידות, רה-ארגון, תוכנית עבודה וכל מה שקשור, אני באתי היום להציג רק את סטאטוס המצב, את סטאטוס הקמת רשות הכיבוי כפי שהונחינו על ידי הממשלה.
יעקב גנות: ברשותכם, בעשר דקות נציג את המצב שהיה, את השינויים שבוצעו ואת היעדים אותם אנחנו רואים.
דני קריבו: בוקר טוב.
משה גפני: שם ותפקיד לפרוטוקול.
דני קריבו: דני קריבו, ראש אגף תכנון, תקצוב ובקרה,ש המשרד לביטחון פנים.
דני קריבו: כמו שאמר המנכ"ל, וגם אתם חברי הכנסת מכירים את הרקע, היה את דוח ועדת גינוסר מ-1998, המלצות עיקריות של דוח לפידות מ-1995, דוח מבקר המדינה האחרון מדצמבר 2010.
דני קריבו: אני לא אעמוד על המסקנות השונות כי בגדול כולן זהות ומדברות על הצורך לעשות שינוי במערך הכבאות במדינת ישראל.
דני קריבו: כל הגורמים, לרבות הממשלה בהחלטתה, גם האחרונה, בעצם מצביעים על הצורך להקים מערך ארצי לעניין הכבאות.
דני קריבו: גם בעבר היו החלטות ממשלה שלצערנו לא יושמו אבל ב-9 בינואר, כפי שאמר המנכ"ל, קיבלה הממשלה החלטה על הקמת מערך כיבוי ארצי בכפיפות למשרד לביטחון פנים.
דני קריבו: לגבי המצב הקיים, כפי שמצאנו אותו במשרד הפנים, במערך הקיים.
דני קריבו: קודם כל, החוקים על פיהם פועלים האיגודים למיניהם במשרד הפנים, חוק שירותי הכבאות וחוק איגוד ערים, הם כאלה שבסופו של דבר כדי לעשות את השינוי, כמובן יצטרכו לעשות כאן שינוי בחקיקה.
דני קריבו: התפקיד הנוכחי של נציבות הכבאות הוא עד ה-9 בינואר והוא בעצם להוות גוף ייעודי ומטה מקצועי.
דני קריבו: לא גוף מפקד.