GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שגית אפיק: (ג) זומן אדם לפי סעיף קטן (א)(2) ולא התייצב, רשאי בית המשפט לבקשת מוסמך פיקוח לצוות על הבאתו בפני מוסמך פיקוח או להטיל עליו עונש בשל אי ציות כאמור בסעיף 73 לחוק בתי המשפט (נוסח משולב) התשמ"ד-1984 כאילו זומן האדם להעיד בפני בית המשפט ולא התייצב.
שגית אפיק: (ד) לא יינתן צו לפי סעיף קטן (א)(3) אלא אם כן התקיים אחד מאלה: (1) נדרש אדם על ידי מוסמך פיקוח להציג לו חפץ או מסמך ולא הציגם.
שגית אפיק: (2) דרישה כאמור בפסקה (1) עלולה לפגוע בבירור ההפרה בשל חשש להעלמת ראיה או לפגיעה בה.
שגית אפיק: (ה) חדירה לחומר מחשב והעתקתו בהתאם לצו לפי סעיף קטן (א)(3) ייעשה בידי בעל תפקיד המיומן לבצע פעולות אלה.
שגית אפיק: על חיפוש, תפיסת חפץ וחדירה לחומר מחשב או העתקתו לפי סעיף זה יחולו הוראות סעיפים 24(א)(1) ו-(ב), 26 עד 28, 31 ו-35 והוראות הפרק הרביעי לפקודת מעצר וחיפוש - בישיבה הקודמת הוספנו לזה את סעיף 23א לחסד"פ - בשינויים המחויבים לפי העניין.
שגית אפיק: לי אין.
רונן סולומון: לגבי סעיף (ד), להוסיף גם סעיף קטן (א)(1).
רונן סולומון: לא רק (א)(3) אלא גם (א)(1).
רונן סולומון: כמו שאמרתי קודם, תינתן אפשרות לפנות לאדם ולבקש ממנו.
משה גפני: התקבל.
ברוך לוברט: זה היה כתוב ב-(ד) בו יש שני תנאים.
ברוך לוברט: נדרש אדם על ידי מוסמך פיקוח.
משה גפני: הוא אומר שזה יהיה גם לפי סעיף (א)(1).
שגית אפיק: יש לך שני צווי בית משפט בסעיף קטן (א) ל-49ד.
משה גפני: מה שהוא מבקש ואנחנו מסכימים זה שבכל פעם, לפני שאתה הולך לבית המשפט, תבקש את זה ממנו ואם הוא לא נותן לך, אז תלך לבית המשפט.
אליאור גבאי: יש גם מצב שני.
אליאור גבאי: יש מצב בו אם אתה חושש שאם אתה תפנה ---
משה גפני: כתוב את זה.
משה גפני: הכול צריך שיהיה מתועד.
רונן סולומון: לגבי 49ה.
רונן סולומון: אני למעשה אומר את זה בקצרה.
משה גפני: אתה לא יכול להגיד כי עוד לא קראנו.
שגית אפיק: אתה מדבר על (ה)?
רונן סולומון: על (ה).
רונן סולומון: אני אחזור למעשה על אותה הערה שהערתי בפעם הקודמת, לגבי חובת הסודיות שאמורה לחול כאן על אותו אדם שמעיין במחשבים וחודר אליהם, לרבות סנקציות.
חיים אורון: אבל זה חל באופן כולל על כולם.
חיים אורון: יש סעיף סודיות.
שגית אפיק: 49ה חובת הזדהות מוסמך פיקוח לא יעשה שימוש בסמכויות הנתונות לו לפי סעיפים 49ג או 49ד אלא בעת מילוי תפקידו ובהתקיים שניים אלה: (1) הוא עונד באופן גלוי תג המזהה אותו ואת תפקידו.
שגית אפיק: (2) יש בידו תעודה החתומה בידי המפקח, המעידה על תפקידו ועל סמכויותיו, שאותה יציג על פי דרישה.
שגית אפיק: 49ו צו להפסקה או למניעה של עיסוק בלא רישיון היה למפקח יסוד סביר להניח כי אדם שאינו בעל רישיון לפי חוק זה עוסק או עומד לעסוק בביטוח או בתיווך לעניין ביטוח, רשאי הוא לצוות על אותו אדם, בכתב ולאחר שקיבל את אישור בית המשפט המחוזי לכך, להפסיק את העיסוק כאמור או להימנע ממנו, לפי העניין.
משה גפני: לא סיימנו את ההקראה.
שגית אפיק: סיימנו.
שגית אפיק: למעשה זאת הסנקציה החמורה ביותר שמוקנית לכם כאן והיא חדשה ביחס לקיים.
חיים אורון: יש כאן בית משפט.
שגית אפיק: כן, יש כאן אישור בית משפט.
שגית אפיק: אם תוכלו לפרט איך אתם רואים את היישום של זה.
שגית אפיק: תהיה פנייה במעמד צד אחד לבית המשפט?
שגית אפיק: איך זה ייושם?
שגית אפיק: לא תהיה לו זכות טיעון?
עודד שריג: כל הרעיון הוא שאנחנו רוצים את הסמכויות לבדוק את הדברים שקורים.
עודד שריג: בהחלט הרעיון הוא לעשות את זה במעמד צד אחד.
עודד שריג: זאת המטרה.
שגית אפיק: זאת אומרת, לא תהיה לו זכות שימוע וטיעון לפני פנייה כזאת.
נטע דורפמן רביב: מדובר בסדרי הדין הרגילים, כי יש כאן פנייה לבית המשפט ושיקול דעת של בית המשפט.
נטע דורפמן רביב: לא כתבנו שזה במעמד צד אחד.
שגית אפיק: איך אתם רואים את היישום של זה?
שגית אפיק: אנחנו קוראים עכשיו את הסעיף ואני רוצה להבין איך זה יעבוד בשטח.
נטע דורפמן רביב: אני מניחה שבמקרה שאדם עוסק בלי רישיון, קודם כל תהיה פנייה אליו לומר לו שהוא עוסק בלי רישיון ושיפסיק.
נטע דורפמן רביב: במקרה שהוא לא חדל, תהיה פנייה לבית המשפט.
שגית אפיק: אתם קודם תפנו אליו כדי שהוא יפסיק.
נטע דורפמן רביב: באופן רגיל, בדרך הרגילה היא לפנות לאדם ולומר לו שהוא עוסק ללא רישיון.
נטע דורפמן רביב: אותו אדם יכול שיטען טענת כאלה וכאלה.
שגית אפיק: לא כדאי לפרט את התהליך הזה בחוק?
נטע דורפמן רביב: אז צריך יהיה להכניס סייגים שיכולים להיות מקרים.
שגית אפיק: אולי כדאי לקבוע שהכלל הוא קודם לפנות אליו, לאפשר לו לתקן את עצמו.
נטע דורפמן רביב: זה לא לתקן.
נטע דורפמן רביב: מדובר באדם שעוסק ללא רישיון.
משה גפני: אתם כבר הולכים לחלק המקצועי ואני עוד אוחז בחלק המקדמי.
משה גפני: אנחנו עושים כאן דבר חדש שלא קיים היום.
משה גפני: לחלוטין.
משה גפני: זאת אומרת, אתה לא יכול לטפל היום אם יש לך חשד שמישהו עוסק בביטוח בלי רישיון.
משה גפני: אתה לא יכול לטפל בו.
עודד שריג: זאת תוספת מהותית כאן בחוק.
משה גפני: זאת תוספת מהותית.
משה גפני: עכשיו בוא נלך בעניין הזה בזהירות.
משה גפני: היה לך חשד שאני עוסק בביטוח בלי רישיון.
משה גפני: איך היה לך חשד?
משה גפני: מישהו הלשין עלי?
עודד שריג: יש להניח.
נטע דורפמן רביב: אדם שנפגע.
משה גפני: למה צריך להאריך?
משה גפני: הרי אתם רוצים שהחוק יעבור.
משה גפני: אני משתמש בלשון שלי ואתם תשתמשו במינוחים המשפטיים.
משה גפני: מישהו הלשין עלי והוא הלשין עלי כי יש לי אתו סכסוך שכנים.
משה גפני: בניתי מרפסת בלי רישיון והוא שכן שלי.
משה גפני: עכשיו אנחנו עושים משהו חדש.
משה גפני: אנחנו מאפשרים לממונה על שוק ההון, למפקח, לקרוא לי ולעשות לי דברים.
משה גפני: זה בדיוק מה שעכשיו הולך לקרות, ואני הולך למקרה הקיצוני.
משה גפני: בניתי מרפסת בלי רישיון והשכן שלי מחפש אותי ועכשיו נתנו לו עוד אפשרות להתנכל לי.
חיים אורון: אני פתחתי את ספר הרישיונות ושמך לא מופיע.
חיים אורון: מצד שני אתה עוסק בביטוח.
חיים אורון: זאת לא תקלה.
חיים אורון: עצם התנאי הבסיסי והעובדה שתהיה מבטח, שתעסוק בביטוח, לא מתקיימת.
חיים אורון: אתה יכול להיות האדם הכי ישר בעולם.
חיים אורון: אני לוקח את ההנחה שאתה מנהל את זה על פי כל הכללים.
משה גפני: לא זה מה שאני אומר.
משה גפני: אני בכלל לא מנהל את זה אלא ההוא מתנכל לי.
משה גפני: אנחנו הולכים כאן למסלול חדש.
משה גפני: יש עכשיו מסלול חדש שאפשר לתפוס אזרח בנושא מסוים.
משה גפני: אני יושב ביום שישי בבוקר, לא ביום שישי בלילה, ואני מדבר עם השכנים על ביטוח כי אני מבין בביטוח והשכן הזה שיש לו עסק אתי עם המרפסת, הוא אומר שאני מייעץ לאנשים על ביטוח.
משה גפני: הוא הולך ומתקשר למפקח ואומר לו שאני עוסק בביטוח.
משה גפני: היה למפקח יסוד סביר להניח, זה היסוד הסביר להניח, שאין לי רישיון, רשאי לצוות על אותו אדם בכתב לאחר שקיבל את אישור בית המשפט.
משה גפני: אני כבר נמצא באישור בית המשפט, אתם כבר מזמנים אותי, עד שיתברר לכם אחרי חצי שנה שהכל הייתה עלילה.
משה גפני: אין לי רישיון ואני לא עוסק בביטוח.
משה גפני: אני יושב עם חברים כל יום שישי ב-10 בבוקר.
משה גפני: אני לא מתווכח על הסעיף הזה, אני אתכם בסעיף הזה, אבל אני שואל למה לפני שהולכים לבית המשפט לא צריך שיהיה כתוב בחוק שצריך קודם לאפשר לי.
משה גפני: אני זה שיושב עם החברים ביום שישי בבוקר כשהשכן מהמרפסת מתנכל לי, למה לא לאפשר לי קודם לדבר אתכם?
נטע דורפמן רביב: באופן הנורמאלי והרגיל, לפני שמבקשים מבית משפט מחוזי להוציא צו כזה, אנחנו נפנה אל אותו אדם כי גם אנחנו לא נרצה להתבזות בפני בית המשפט המחוזי בפנייה שלא תתקבל.
נטע דורפמן רביב: אבל יכולים להיות מצבים שזה לא הלשנה כמו שאתה אומר אלא יכול להיות מצב שבו מגיעות אלינו פניות של אנשים של נפגעים מגוף שטוען שהוא מבטח אבל הוא לא מבטח את אותם אנשים.
נטע דורפמן רביב: הגוף הזה, יכול להיות שיש בעיה קשה.
נטע דורפמן רביב: בזמן שאנחנו מקבלים את התלונות אנשים ממשיכים להיות מבוטחים וכספם ניתן לשווא לאותו גוף.
נטע דורפמן רביב: במקרה כזה נרצה לגשת בדחיפות לבית המשפט.
משה גפני: גם זה יהיה כתוב.
נטע דורפמן רביב: לכן אני חושבת שמפעילים את שיקול הדעת.
נטע דורפמן רביב: גם אנחנו פועלים בצורה רציונאלית.
נטע דורפמן רביב: לא נגיש פנייה לבית המשפט בלי שפנינו קודם, אבל אם כותבים את זה, צריך לתת אפשרות כי במקרים מסוימים בהחלט יש דחיפות וזה לטובת הציבור וכולי לפנות מיד לבית המשפט.
חיים אורון: אז תוסיפי.
חיים אורון: בסעיף הפנייה לבית המשפט ייכתב מה שגפני אומר.
חיים אורון: הולכים אל הבן אדם ובמקרים מסוימים הולכים לבית המשפט.
משה גפני: אני סומך עליכם.
עודד שריג: משהו בסגנון של סעיף 49ד(ד), שיש בו גם את העניין של אפשר לעשות את זה.
משה גפני: כן, לעשות את התהליך הזה כדי למנוע מקרי קיצון שבמקרים האלה צריך לדבר אתו ולוודא שזאת לא עלילה ולאפשר לו את האפשרות, לפני שאתם רצים לבית המשפט ועכשיו הוא יטורטר למשך כמה חודשים, ולסייג את המקרים בהם אי אפשר להגיד לו בגלל סיבות מסוימות.
משה גפני: אז אני סמוך ובטוח שהמפקח לא יתבזה בהליכה לבית משפט מבלי לאפשר לו לדבר כאשר החוק אומר שתאפשר לו.
נטע דורפמן רביב: יש לנו סעיפים כאלה שמאפשרים שאם בנסיבות העניין טובת הציבור מחייבת פנייה בלא דיחוי, נקודת המוצא היא שבית המשפט יאפשר לו את זכות הטיעון.
משה גפני: את חולקת על מה שאמרנו?
רביד דקל: אני רק רוצה להסב את תשומת הלב של אדוני.
רביד דקל: כאשר מדובר ביסוד סביר להניח, הסצנריו שאדוני מצייר כאן שמישהו מתקשר וישר המפקח הולך לבית המשפט.
רביד דקל: כך שמעתי.
משה גפני: לא, לא אמרתי.
משה גפני: ביקשתי להסתייג מהלשון הציורית שלי.
משה גפני: אני לא חושב שמישהו מקבל טלפון והוא רץ לזמן אותו לבית המשפט.
רביד דקל: זה מצב שלא יכול לקרות.
משה גפני: אני אגיד לך מה הוא עשה.
משה גפני: הוא קיבל טלפון ואז הוא מתקשר לאחד השכנים שנמצא באזור ואומר לו שההוא אומר שביום שישי בבוקר הוא מדבר על ביטוח כל הזמן וישאל האם זה נכון או לא נכון.
משה גפני: הוא יאמר לו: בטח, אנחנו יושבים כל יום שישי והוא מבין בביטוח, חבל על הזמן.
משה גפני: זה יסוד סביר להניח?
משה גפני: מה יעשה המפקח?
משה גפני: אני עכשיו המפקח.
רביד דקל: דרך המלך היא ללכת ולאסוף ראיות.
משה גפני: ראיות.
משה גפני: את רוצה שאני אעקוב אחריו?
רביד דקל: יש לך כאן סעיף שלם שמדבר על איזה סמכויות אתה יכול להפעיל.
משה גפני: לא, אבל אנחנו מדברים על משהו חדש עכשיו.
משה גפני: צריך להשאיר את זה.
משה גפני: לא צריך לפגוע באנשים.
שגית אפיק: מוסיפים פירוט של ההליך.
שגית אפיק: עם חריגים כמו שאמרה נטע לטובת הציבור.
מוטי קינן: אני שואל למה זה בית המשפט המחוזי?
מוטי קינן: אולי אני לא מבין בחסד"פ, אבל למה למחוזי?
מוטי קינן: כן ערעור ילך לעליון, שזה הליך מכביד ביותר.
מוטי קינן: סמכויות קודמות היו לפי בית משפט שלום.
מרים אילני: זה סעיף 102 בחוק הפיקוח.
מוטי קינן: לא.
מוטי קינן: סעיף 102 הוא הרואה עצמו נפגע מהחלטת המפקח או מקופח, יפנה לערר לבית המשפט המחוזי.
מוטי קינן: כאן מדובר על פנייה מלכתחילה, על פנייה ראשונית.
עודד שריג: יש בזה משהו.
שגית אפיק: לאן התכוונתם שיהיה ערעור?
מוטי קינן: אם זה יהיה צו של בית משפט מחוזי, זה ילך לעליון.
משה גפני: זה ילך לעליון?
שגית אפיק: צריך לומר בית משפט השלום.
משה גפני: אני דווקא בעד.
משה גפני: לפחות לא יהיה להם זמן לעסוק בנושא הגיור.
שגית אפיק: אתה רוצה להפוך את זה לבית משפט השלום?
משה גפני: מה שאתם אומרים.
משה גפני: אין לי מושג בזה.
חיים אורון: בית משפט השלום.
שגית אפיק: זה יותר נכון, ואז הערעור ילך לבית המשפט המחוזי.
מרים אילני: גם 102 זה לא באמת ערעור.
מרים אילני: זאת החלטה.
מוטי קינן: 102 זה לאחר החלטה.
עודד שריג: כאן זאת החלטה ראשונית.
מוטי קינן: כאן גם אין החלטה.
מוטי קינן: זה יסוד סביר.
עודד שריג: בסדר גמור.
מרים אילני: זאת החלטה של המפקח לפנות לבית המשפט.
שגית אפיק: אבל זה מקדמי.
שגית אפיק: כאן זה שלב מקדמי.
מרים אילני: נכון, אבל גם 102 הוא החלטה של המפקח.
מרים אילני: זאת החלטה מינהלית.
מרים אילני: קוראים לזה ערעור, אבל זה לא באמת ערעור.
מרים אילני: לכן השווינו את זה.
משה גפני: בסדר, לא נורא.
משה גפני: אם זה יהיה בית משפט שלום, זה גם טוב.
משה גפני: אני לא מתנגד לעליון, אבל מה שאני, זה לא רלוונטי.
משה גפני: שלום ומחוזי נראה יותר הגיוני.
שגית אפיק: אחרי שנתן המפקח צו להפסקה של מניעה של עיסוק או של רישיון, אתה מפרסם את זה שסוכן הביטוח הזה איננו סוכן ביטוח?
שגית אפיק: הציבור יוכל לדעת כדי שהוא לא ייפגע?
רביד דקל: יש סעיף פרסום.
עודד שריג: אם אתם רוצים להוסיף את זה, נוסיף.
שגית אפיק: אנחנו רוצים להוסיף את זה.
שגית אפיק: אנחנו רוצים שהציבור ידע.
שגית אפיק: אני חושבת שזה נכון.
עודד שריג: לאחר שניתנה החלטה.
שגית אפיק: אחרי שניתנה החלטה.
עודד שריג: שאושרה בבית משפט.
שגית אפיק: שאושרה בבית משפט.
עודד שריג: אתם רוצים שאז יהיה פרסום.
שגית אפיק: אנחנו רוצים שהציבור ידע על זה.
שגית אפיק: אתם מסכימים להוסיף את זה.
רונן סולומון: אם בכל זאת מוסיפים פרסום, שזה יהיה לאחר שזה ניתן במעמד שני הצדדים.
רונן סולומון: כלומר, יכול להיות כאן צו שיינתן במעמד צו אחד.
שגית אפיק: אחרי שניתן צו ויש אישור של בית המשפט.
עודד שריג: אפשר להוסיף.
רונן סולומון: אם הוא ערעור?
רונן סולומון: עד שיסתיים הערעור.
שגית אפיק: המטרה היא לשמור על הציבור.
רביד דקל: יש לנו סעיפי פרסום שעכשיו נדונו כאן בוועדות אחרות שמדברים בדיוק על מצב כזה.
עודד שריג: מבחינתנו, אפשר להחיל אותם.
רביד דקל: אפשר לקחת את התיבה הזאת.
רביד דקל: שם קבענו שככל שההחלטה של המפקח לא סופית והוגש ערעור על ההחלטה שלו, המפקח גם מודיע שהוגש ערעור וברגע שזה חלוט, הוא מודיע על כך.
שגית אפיק: (2) בכותבת פרק ט'1 ה מלים "וקנס אזרחי" – יימחקו.
שגית אפיק: למעשה, בגלל שאתם מחליפים את ההליך הזה לחלוטין.
שגית אפיק: (3) במקום סעיף 92א יבוא: "92א עיצום כספי (א) הפר אדם את הוראת סעיף 2(א) לחוק חוזה הביטוח, התשמ"א-1981 – ההוראה מדברת על מסירת פוליסת ביטוח - או הוראה מההוראות לפי חוק זה החלה לגביו, כמפורט בתוספת השלישית, רשאי המפקח להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה, בסכום כמפורט לגביו בתוספת הרביעית.
שגית אפיק: (ב) הפר אדם הוראה מההוראות לפי סעיף זה החלה לגביו שקבועה בשלה עבירה לפי סעיף 104, רשאי המפקח להטיל עליו עיצום כספי בשיעור כמפורט להלן, לפי העניין: (1) לעניין הפרת הוראה שקבועה בשלה עבירה לפי סעיף 104(ב) – 200 אחוזים מסכום העיצום הכספי שהיה ניתן להטיל עליו לפי התוספת הרביעית אילו הפר הוראה המנויה בחלק ג' לתוספת השלישית.
שגית אפיק: (2) לעניין הפרת ה וראה שקבועה בשלה עבירה לפי סעיף 104(ג) – 150 אחוזים מסכום העיצום הכספי שהיה אפשר להטיל עליו לפי התוספת הרביעית אילו הפר הוראה המנויה בחלק ג' לתוספת השלישית".
ברוך לוברט: למעשה ההצעה כרגע היא קודם כל לבטל.
ברוך לוברט: היום קיימת הבחנה בחוק הקיים בין קנס אזרחי לבין עיצום כספי כאשר המפקח מוסמך להטיל עיצום כספי על הפרת הוראת חוק שלא קבועה בשלה גם עבירה פלילית, הוא מוסמך להטיל עיצום כספי, וכאשר מדובר על הפרת הוראת חוק שקבועה בשלה גם עבירה פלילית, הוא מוסמך להטיל קנס אזרחי.
ברוך לוברט: זאת הבחנה שהייתה קיימת בחקיקה.
משה גפני: מה ההבדל ביניהם?
ברוך לוברט: כמובן הפרות שקיימת בגינן גם עבירה פלילית.
משה גפני: לא, מה ההבדל בין עיצום כספי לבין קנס אזרחי?
ברוך לוברט: המינוח.
ברוך לוברט: קודם כל המינוח, ומעבר לזה, גם סכום העיצום או הקנס.
משה גפני: מה ההבדל במהות?
ברוך לוברט: במהות, מדובר בהפרות.
משה גפני: אני שואל מה ההבדל בין המילה עיצום כספי לקנס אזרחי.
ברוך לוברט: מדובר בהבחנה במינוח שהייתה קיימת בעבר והיום היא לא נדרשת.
ברוך לוברט: מדובר בהבחנה שהייתה קיימת בחקיקה.
ברוך לוברט: ההבחנה הזאת בוטלה בחקיקה עדכנית ולכן אנחנו מציעים ליצור את ההבחנה רק במדרג של סכומי העיצום, כאשר סעיף קטן (א) מדבר על הפרות שהיו בעבר עד היום, הפרות שהיו עיצומים כספיים, וסעיף קטן (ב) מדבר על הפרות שבשלן קבועה גם עבירה פלילית, כאשר אנחנו מחלקים אותן לשני מדרגים: על העבירות החמורות ביותר, ניתן להטיל בשיעור של 200 אחוזים מסכום העיצומים ועל ההפרות היותר קלות, המפקח מוסמך להטיל בשיעור של 150 אחוזים.
רביד דקל: במקור ההבחנה בין עיצום כספי וקנס אזרחי הייתה באמת לפי סוגן של ההפרות.
רביד דקל: יצאנו מתוך בחינה של מצב קיים שבו רוב ההפרות של חוק בדרך כלל נמנו בחלק הפלילי.
רביד דקל: אנחנו חשבנו שיש התנהגויות שהחוק מחייב אותן או אוסר אותן, שבמצב הכי קיצוני של הנסיבות שלהן, היו ראויות לאכיפה פלילית בכלל.
רביד דקל: למשל, איחור במסירת דוחות כזה או אחר, זה משהו שהוא לא ראוי להיקבע כעבירה פלילית לפי המבחנים שאנחנו נוהגים כאשר אנחנו בוחנים לקבוע אם התנהגות מסוימת ראויה להיות עבירה פלילית או לא.
רביד דקל: לכן במצב החוקי הקיים, מה שמנוי בחלק של העיצום הכספי, אלה באמת התנהגויות שלא חשבנו שהן צריכות להיות פליליות אלא חשבנו שצריך לטפל בהן במישור המינהלי.