GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אתם אמרתם שאתם תומכים בחוק.
משה גפני: אתם תומכים בחוק?
ירון אליאס: בחלקים ממנו, בהחלט.
ירון אליאס: בעיקרון שלו, כן.
משה גפני: בסעיף הזה לא.
ירון אליאס: שוב, אני מפנה.
ירון אליאס: הסעיף הזה נמצא בפרק שלא דן בסמכויות אכיפה מינהליות אלא בפרק אחר.
משה גפני: הסתייגותכם נרשמה.
חיים אורון: 49ד מתחיל לדבר על יסוד סביר.
חיים אורון: הרי מה שאתם אומרים זה שב-49ג אין יסוד סביר, ב-49ד יש מדרגה.
חיים אורון: יש לו כבר חשד ויסוד סביר.
חיים אורון: אם אין לו יסוד סביר, לא פועל 49ד.
חיים אורון: 49ד פועל רק על בסיס יסוד סביר.
חיים אורון: ב-49ג, לשם פיקוח, זה השלב הראשוני.
חיים אורון: אתם רוצים שאותם כללים יהיו ב-ג וב-ד?
חיים אורון: אנחנו נלך כך שב-ג יהיה כמו ב-ד ולא הפוך.
חיים אורון: אילנה בר:     	הערה ל-49ג(ד) שכרגע הקראת.
חיים אורון: זה צריך להיות מובן על רקע 49ד.
חיים אורון: ב-49ד שתכף נגיע אליו, זה מבנה ההצעה.
חיים אורון: יש סעיף זהה שהוא כן מותנה בצו שיפוט.
רביד דקל: הוא לא זהה.
רביד דקל: אילנה בר:     	תכף נראה את ההבדלים.
רביד דקל: הסמכות לתפוס, להיכנס למקום שאינו משמש בית מגורים בלבד ולתפוס מסמכים, מותנית בצו שיפוטי.
רביד דקל: לא יכול להיות שבאותו חוק יש שני סעיפים והאחד בלי צו שיפוטי ואחד עם צו שיפוטי.
חיים אורון: זה פיקוח וזאת תפיסה.
משה גפני: יש לי שתי הערות.
משה גפני: מה שאמרת עכשיו, אמרת על הקרח וזה בכלל לא רלוונטי כי לא אמרת מה שמך ומה תפקידך.
קריאה: זה מופיע בפרוטוקול.
משה גפני: זה כאילו לא דיברת.
משה גפני: את צריכה להזדהות.
משה גפני: אילנה בר:     	אני עורכת דין אילנה בר מאיגוד חברות הביטוח.
משה גפני: הדבר השני שרציתי להעיר, אבל לא המשכתי בו, זה שבסעיף 49ד נדון רק בישיבה הבאה בעזרת השם כי היום יש יום קצר מבחינתנו היות שמגיעה לכאן ממשלת גרמניה והמליאה מתחילה בשעה 11:30 ולכן אנחנו נאלץ להפסיק את הישיבה.
משה גפני: ברור לי לגמרי שאנחנו לא יכולים לדבר בלי שאנחנו מדברים על 49ד.
משה גפני: אילנה בר:     	ההערות ל-49ג יהיו אחרי שנקרא את 49ד.
משה גפני: אנחנו לא הולכים לשום מקום.
משה גפני: עד שלא מדיחים אותנו, אנחנו לא הולכים לשום מקום.
משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להעיר לפני שאני מסיים?
ג'ון גבע: שמי עורך דין ג'ון גבע, היועץ המשפטי של לשכת סוכני הביטוח.
ג'ון גבע: בניגוד לדעות לצמצם את הסעיף, אנחנו דווקא חושבים שצריך להרחיב אותו.
ג'ון גבע: המלים סוכן ביטוח, האם הן לרבות יועץ פנסיוני למשל?
שגית אפיק: זה בחוק של ייעוץ פנסיוני.
ג'ון גבע: כאן, ב-49ג.
שגית אפיק: כמו שהסברנו קודם, יש כאן תיקון של שלושה סעיפים ואחד מהם הוא חוק היועצים הפנסיוניים ואני מניחה ששם עשו את אותן סמכויות חיפוש.
ג'ון גבע: הערה שנייה.
ג'ון גבע: לפי 49ג שאין צורך בצו שיפוטי, 49ג מאפשר למעשה יישום מיידי של סמכויות המפקח ללא צורך בצו שיפוטי והסמכויות האלה מתחלקות לשתיים: האחת, לבקש מכל אדם למסור מסמך, אבל לעומת כניסה ---
משה גפני: כל אדם שנוגע לעניין.
ג'ון גבע: כל אדם שנוגע לעניין ואדוני אמר, גורם מפוקח.
ג'ון גבע: לעומת זאת, להיכנס למקום זה  רק למעשה להיכנס למקום שבו מתקיימת למעשה פעילות עם רישיון, מבטח או סוכן ביטוח.
ג'ון גבע: לעומת זאת, אם המפקח יודע או חושב שמתקיימת פעילות ללא רישיון, הוא לא יכול להשתמש ב-49ג, הוא לא יכול להשתמש בסמכות המיידית שלו אלא הוא צריך ללכת לבקש צו שיפוטי, דבר שייקח לו זמן, דבר שאולי אפילו יחייב עוד דברים.
משה גפני: איך פותרים את זה?
שגית אפיק: צריך להוסיף את זה.
נטע דורפמן רביב: זה לא מבטח או סוכן ביטוח אלא זה מישהו שעוסק בביטוח או בתיווך לעניין ביטוח בלי רישיון.
משה גפני: רבותיי, אני מודה לך על ההערה.
משה גפני: ההערה שלך היא הערה נכונה אבל היא הערה מאוד מהותית מכיוון שכאן, אם אנחנו מוסיפים את מה שאתה אומר עכשיו, יכול להיות שנוסיף את זה, אנחנו משנים כאן באופן דרמטי את הסמכויות.
משה גפני: זאת לא הערה להרחבת העניין.
מוטי קינן: אבל היא הערה מהותית מאוד.
רביד דקל: היא לא מסתדרת כל כך עם הסמכויות האלה.
ג'ון גבע: אם אני שמעתי נכון, זה מה שנאמר.
משה גפני: אני מבקש רשות להשלים את דבריי.
משה גפני: מדובר על שינוי מהותי בכל העניין הזה מכיוון שהמשמעות של העניין בסמכויות שהממונה על שוק ההון מקבל, מה שאין לו לחלוטין.
משה גפני: אני מבקש לישיבה הבאה שתבדקו את זה.
משה גפני: אני מבקש שגם חברות הביטוח יבדקו את זה.
משה גפני: מתחיל למצוא חן בעיניי הקשר בין חברות הביטוח לסוכני הביטוח.
משה גפני: זה מתחיל להיות דבר מעניין.
משה גפני: אני מבקש שגם אתם תחשבו על זה – אתה תמיד בא עם רעיונות טובים - מכיוון שזה נושא שיהיה לכם קשה להתנגד לו אבל אני קצת פוחד כי אנחנו עושים שינוי דרמטי בהערה על סעיף שהוא פחות חשוב.
משה גפני: אנחנו בעזרת השם נמשיך את הדיון בישיבה הבאה.
משה גפני: על סדר היום צו תעריף המכס והפטורים ומס קניה על טובין (תיקון מס' 6), התשע"א-2010 (יין נתזים).
שירלי אביבי: בצו זה אנחנו מעלים את שיעור המכס החל על יין נתזים.
שירלי אביבי: בשנת 2007 אנחנו הפחתנו את מסי הקנייה על יין נתזים ומאז ועד היום בחנו את הענף הזה.
שירלי אביבי: במהלך השנים, מ-2007 ועד היום, יש גידול מאוד מסיבי של יבוא מאירופה והיבוא שמגיע, בעיקר בשנת 2010, הוא יבוא מאוד מאוד זול אשר פוגע בייצור המקומי, הן של יין נתזים מקומי, יין מבעבע, וגם הוא מוצר תחליפי ליין לבן.
שירלי אביבי: כתוצאה מכך, לאחר בחינה ולאחר תיאום עם משרד החקלאות והתאחדות התעשיינים, אנחנו מציעים בצו זה להעלות את הרף המינימאלי של המכס ל-3.75 במקום 1.06 שקל כפי שהיה לפני השינוי ובצורה זאת אנחנו מעלים את המכס על יבוא זול של בקבוקים מהאיחוד האירופאי ומצד שני אנחנו משאירים את המכס כמו שהוא על יבוא של בקבוקים במחירים גבוהים שאינם פוגעים ביצור המקומי.
משה גפני: מי רוצה להתייחס?
צביקה אלון: אני.
משה גפני: צביקה אלון, ברוך הבא.
צביקה אלון: שלום אדוני, ברוך הנמצא.
משה גפני: מה שלומך?
צביקה אלון: תודה רבה.
שי חרמש: תברך אותו על מינוי שרת חקלאות חדשה.
צביקה אלון: כן, אנחנו מתברכים.
משה גפני: אבל הוא היום מנכ"ל מועצת הצמחים.
שי חרמש: אבל הוא עובד אצלה.
צביקה אלון: אדוני, בקצרה, אני רוצה להסביר.
משה גפני: אתה עוד בקשר עם שבתאי מרקוביץ?
צביקה אלון: כן.
צביקה אלון: יהודי יקר.
משה גפני: בחקלאות הוא מורה הדרך שלי.
צביקה אלון: אני שמח שאתה בעצמך מוביל הרבה דברים חשובים לנו.
משה גפני: בוא נתחיל עם זה.
צביקה אלון: אני בעד.
צביקה אלון: אני רוצה להסביר.
צביקה אלון: בזמנו, כשאני הייתי עוד במשרד החקלאות, הורדנו את שיעורי המכס לכל היין והשארנו רק מינימום של חמישה שקלים ליין מאוד זול שפגע ביצור הישראלי.
צביקה אלון: אני ועמיתיי ברשות המסים אז לא מצאנו לנכון לעשות את המינימום הזה לשורה של יין נתזים.
צביקה אלון: שיחקנו אותה אנשים מכובדים.
צביקה אלון: אמרנו שיין נתזים הוא שמפניה, אלה מחירים גבוהים מאוד, אנחנו לא זקוקים למינימום הזה.
צביקה אלון: מסתבר לנו בשנים האחרונות שעשו הבה נתחכמה.
צביקה אלון: זה בכלל יין נתזים מדומה.
צביקה אלון: לוקחים יין זול מאוד בארצות העולם, בעיקר באירופה, אני כבר לא מדבר על כשר או לא כשר, מוסיפים לו גז ומביאים אותו לכאן בשורה שבזמנו הייתה מכוונת למוצר אחר לגמרי.
צביקה אלון: אנחנו לא כועסים על אף אחד.
משה גפני: זאת לא שמפניה.
צביקה אלון: רחוק כמזרח ממערב.
צביקה אלון: התהליך הוא גם שונה.
צביקה אלון: לוקחים יין, מוסיפים לו גז.
משה גפני: שכנעת כאן את כולם.
שי חרמש: אפילו האופוזיציה אתך.
שגית אפיק: כמה זה יעלה לצרכן?
שריאל שני: אני מחברת כרם.
שריאל שני: אני נגד ואני אסביר מדוע.
שריאל שני: הייתי רוצה לסתור חלק מהטענות שנשמעו כאן בשלב הזה של הדיון.
משה גפני: השלב הזה הולך להסתיים.
שריאל שני: בשנים האחרונות בעקבות ביטול מס הקנייה שהיה עד מאי 2007 נוצר תחום של צריכה עממית גדולה של יינות מבעבעים.
משה גפני: מי ממלא את הגז?
שריאל שני: לא ממלאים גז ברוב היינות שנמכרים.
שריאל שני: זאת אחת הטענות שהועלו והיא פשוט לא נכונה.
משה גפני: למה לא ממלאים גז?
שריאל שני: אני אסביר.
שריאל שני: תשעים אחוזים מהמסחר היום במדינת ישראל ביינות מבעבעים, יינות שמגיעים מספרד ואיטליה בהתאמה, היינות האלה אינם יינות מוגזים.
שריאל שני: נכון שפרט המכס מתייחס במידה שווה ליינות שמיוצרים בהגזה ובתסיסה טבעית, אבל היינות האלה אינם מוגזים והתסיסה בהם היא טבעית.
שריאל שני: תשעים אחוזים מהיינות מהמסחר הוא ביינות האלה.
שריאל שני: בעקבות פיתוח מוצרים כשרים בקטגוריות האלה, משהו שגם לי באופן אישי הייתה הזכות לעסוק בו, נוצר דפוס צריכה עממי.
שריאל שני: כמעט כל היין שנסחר במדינת ישראל היום הוא יין קאווה ויין לנגרוסקו במחירים בסיסיים.
שי חרמש: מה המחירים?
שריאל שני: כיום, לפני שהמס נכנס לתוקף, עם המלאים הישנים, הצרכן יכול לקנות ארבעה עד שלושה במאה.
שריאל שני: המשמעות של הגדלת המכס היא שזה יתייקר לצרכן בין עשרים לשלושים אחוזים וזה בגלל שהמכס למעשה כמעט על כל היין המבעבע שנסחר במדינת ישראל הוגדל עכשיו בשיעור של כ-250 אחוזים, התייקרות שהיא לא מידתית לחלוטין על יינות ייחודיים שמיוצרים מזני ענבים שכלל אינם קיימים בישראל, כאשר יינות הקאווה מיוצרים בשיטת שמפניה.
משה גפני: מר שני, המגמה של המכס היא לעודד את התעשייה המקומית.
שריאל שני: הייתי רוצה להתייחס לזה.
משה גפני: אני מבין ללבך, זה בסדר, ומה שאתה טוען, אתה טוען בסדר, אבל.
שריאל שני: רציתי לסתור את הטענה.
משה גפני: אם אתה יכול במשפט אחד כי אנחנו רוצים לסיים.
שריאל שני: במשפט אחד.
שריאל שני: בטווח הארוך המכס הזה יזיק לתעשייה המקומית ולא יועיל לה.
שריאל שני: אין היום תעשייה משמעותית של יין מבעבע בישראל ואין מסורת של ייצור יינות מבעבעים בישראל, ביחס לכמויות של היבוא.
קריאה: הרגתם את הייצור המקומי.
שריאל שני: אם רוצים ליצור תעשייה כזאת, צריך להשתית אותה על יסודות איתנים, על כך שהיא תהיה ברת קיימא, שהיא תהיה מסוגלת להתחרות ולא על חסמים.
שריאל שני: ראו בשנות ה-90 איך הורדת המכסים על יין אפשרה שיפור משמעותי מאוד ביינות שהם מייצרים.
משה גפני: מר שני, אני רוצה להגיד לך שההסבר שלך מבחינה מקצועית היה הסבר מצוין.
שריאל שני: אני מודה לכבודו.
משה גפני: אבל אנחנו מכריעים כאן בדיון בינם לבינך, אנחנו מכריעים בהצבעה.
משה גפני: ה צ ב ע ה הצו אושר פה אחד תודה רבה.
משה גפני: על סדר היום הצעת חוק ירושלים בירת ישראל (היבטים כלכליים) (תיקוני חקיקה), התש"ע-2010.
משה גפני: הייתה תאונה בגבעת זאב והיה פקק גדול.
משה גפני: אני מבקש להודיע לוועדה שאני לא מביא היום להצבעה את החוק של הפיקוח על המים וזה בעצה אחת גם עם יושב ראש הקואליציה.
משה גפני: אנחנו דחינו את זה לשבוע הבא.
משה גפני: אתמול, גם משרד האוצר וגם רשות המים הודיעו שבאופן עקרוני הם הולכים לכיוון חיובי גם בנושא של הפחתת מחירי המים לצרכנים ולעשות את הנושא הזה באופן דיפרנציאלי כמו מים שנמצאים שלא על פי הצריכה לנפש, שזה סתם בזבוז וסקטורים שונים שיקבלו מכסות מים יותר גבוהות, וגם לשלטון המקומי.
משה גפני: הם הביעו אתמול הסכמה להפחית את מחירי המים ונראה מה שיתפתח במהלך הימים הקרובים.
משה גפני: אמורה להתקיים ישיבה בתחילת השבוע.
משה גפני: במידה שלא תהיה התקדמות דרמטית - אני לא סומך על ההתחייבויות שלהם – שאכן תביא שינוי במצב, זה יובא להצבעה בעזרת השם במליאת הכנסת ביום רביעי הבא כאשר גם בהנהלת הקואליציה, כל ראשי הסיעות, תומכים, בניגוד לעמדת הממשלה, בחופש הצבעה.
משה גפני: אני אודיע בעזרת השם לוועדה האם מתקדם או לא מתקדם הנושא.
משה גפני: אם לא יתקדם, כפי שאמרתי, זה יוצבע ביום רביעי הבא, ואם יתקדם באופן משמעותי, אני אודיע ונתייעץ יחד.
משה גפני: אני אומר את זה לוועדה מכיוון שהחוק הזה הוא חוק של הוועדה.
משה גפני: כמעט כל חברי הוועדה חתומים עליו ואנחנו חושבים שמחירי המים הרקיעו שחקים ואי אפשר לעמוד בעניין הזה.
משה גפני: חבר הכנסת אורלב, יש לך הצעה לסדר.
זבולון אורלב: אדוני, יחד עם זה שאנחנו אמורים לדון היום בהצעת חוק ירושלים, היבטים כלכליים, תיקוני חקיקה, צריך לדעת שעדיין יש פרשייה אחרת עם עיריית ירושלים שטרם באה על תיקונה, חרף התייחסות הוועדה לסוגיה הזאת וזה המחסור של כ-110 מיליון שקלים במענקי הממשלה לעיריית ירושלים, דבר שעלול להביא לידי כך שמצד אחד ימוטטו שירותים חיוניים שניתנים לאזרחי ירושלים.
משה גפני: לא הבנתי על מה אתה מדבר.
זבולון אורלב: יש פער של למעלה מ-100 מיליון שקלים במענק האיזון שהממשלה צריכה לתת לעיריית ירושלים.
משה גפני: כבר דיברנו על כך.
זבולון אורלב: אני מעלה את הנושא לסדר.
זבולון אורלב: דיברנו אבל הבעיה טרם באה על פתרונה.
זבולון אורלב: אינני יודע מתי עיריית ירושלים אמורה להצביע על התקציב.
זבולון אורלב: אנחנו נמצאים בחודש פברואר והתקציב טרם אושר.
זבולון אורלב: אנחנו, לפחות השדולה בירושלים, יחד עם חבריי ואורי אריאל כרגע הוא ראש השדולה, אנחנו לוחצים מאוד על הממשלה לפתור את הבעיה הזאת.
משה גפני: מה עשיתם במסגרת הלחצים?
זבולון אורלב: דיברנו עם שר האוצר, דיברנו עם יושב ראש הקואליציה אבל כרגע אין תוצאות ואני אומר לאדוני היושב ראש שאני מבקש לקיים דיון בהול ודחוף.
משה גפני: אני לא הולך לקיים על זה דיון.
משה גפני: אני הולך לעשות ישיבה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ואני עוד אראה מתי אני עושה את זה.
משה גפני: המפתח בידיו.
משה גפני: את המחאה הציבורית עשינו גם בוועדה וגם בשדולה.
זבולון אורלב: המחאה הציבורית בוועדה תבוא לידי ביטוי כאשר אנחנו מבקשים ממך לא להביא חוקים מסוימים של הממשלה.
משה גפני: יש לי הרבה סיבות וזאת לא הסיבה היחידה.
זבולון אורלב: אני מבקש להוסיף עוד סיבה אחת.
זבולון אורלב: הסוגיה הזאת מבחינתנו היא סוגיה קריטית והיא בלתי אפשרית.
אורי אריאל: ברשותך היושב ראש, אני אוסיף על זה משפט.
אורי אריאל: יושב ראש הקואליציה ניסה להגיע להסכמות אבל הדבר לא עלה בידו והתוצאות – אני לא רוצה להגיד מעליבות – רחוקות מלהגיע לידי הבנות וסיכומים.
אורי אריאל: לכן אנחנו נמצאים בבעיה מאוד קשה שהחוק שתכף נדבר עליו והוא על סדר היום, אמור בין השאר לתת תשובה מסוימת במנגנון שלו, איך זה מתנהל, כך שלא כל שנה נצטרך לחזור לסאגה הזאת.
משה גפני: אנחנו מוסיפים את זה לרשימה.
משה גפני: נשים את זה בראש כי ירושלים נמצאת על ראש שמחתנו.
זבולון אורלב: אני מתכוון באופן רציני לבקש ממך בשלב מסוים לעצור דיון בהצעות חוק ממשלתיות עד אשר יבוא לכאן שר האוצר, מנכ"ל משרדו, אינני יודע מי, והבעיה הזאת תיפתר.
זבולון אורלב: אי אפשר להשאיר את עיריית ירושלים בלי תקציב מצד אחד או מצד שני עם תקציב שישית על כולם תוספת לארנונה, דבר שלא מתקבל על הדעת, ומצד שני לקצץ בשירותים חיוניים.
זבולון אורלב: גם כך מצבה של העירייה כבירת מדינת ישראל הוא טעון שיפור.
זבולון אורלב: הממשלה לא צריכה להיות מחלישת הבירה אלא להיות הדואגת לחיזוקה.
משה גפני: הצעתכם נרשמה.
משה גפני: אמרתי, אני מנסה עכשיו בדרכים אופרטיביות להגיע למצב בו יתנהל דיון נורמאלי.
משה גפני: אני רוצה לומר לך אדוני ראש העיר, אני אומר לך במה נתקלתי ואני כמובן לא אומר שמות.
משה גפני: אני חושב שאתה צריך לשקול את מדיניותך מחדש.
משה גפני: יכול להיות שאתה צודק ויכול להיות שאתה אינך צודק, אבל כדאי שתשקול את זה.
משה גפני: המדיניות הזאת של לנהל קמפיין נגד ראש הממשלה – אגב, אני לא מהחסידים שלו, אני בכלל לא חסיד אלא אני ליטאי – הקמפיין הזה גורם לי קשיים בדיבורים שאני מדבר עם משרדי הממשלה השונים.
משה גפני: יש חלק שרואים את זה כאילו אתה מנהל מאבק פוליטי.
משה גפני: אני אומר את זה פומבית, אני אומר את זה ציבורית, מכיוון שאתה מנהל את זה ציבורית.
משה גפני: אני לא אומר את זה סתם וחשוב שתתייחס לעניין.
ניר ברקת: אני אתייחס.
משה גפני: אני אומר לך שאני נתקל בקשיים עד כדי כך שהופעלו עלי לחצים - ואני לא אומר מי ולא אומר מאיזה כיוון, מה גם שהממשלה היא ממשלה מאוד גדולה ויש שם הרבה גורמים – שלא לקיים אפילו את הדיון הזה.
משה גפני: לכן אני אומר לך מה אני הייתי עושה, אבל אני לא מציע לך את מה שלא הייתי מציע לעצמי.
משה גפני: אתה איש שעומד בראש עיריית ירושלים והמשמעות של זה היא משמעות ציבורית עצומה.
משה גפני: זה לא עוד ראש מועצה באיזשהו ישוב שהוא ישוב קטן או נמצא באיזה מקום מרוחק.
משה גפני: ירושלים, עיני כולם נשואות אליה.
משה גפני: כשמתנהל קמפיין כזה, זה צריך להיות רק כשכלו כל הקצים.
משה גפני: זאת אומרת, שהמצב הוא גמרנו, כל המשאים והמתנים נכשלו, הכל הסתיים ואין מה לעשות ובאמת ממשלת ישראל מזניחה את ירושלים באופן מוחלט, אין דיונים יותר, אין משאים ומתנים יותר, ואז ההחלטה היא החלטה.
משה גפני: לעשות החלטה כזאת דרמטית בהתחלה עם קמפיין כזה, אני פותח את יתד נאמן ואני רואה את הפנים של נתניהו וחתום ניר ברקת, זה לא מועיל לי במשא ומתן.
אורי אריאל: אבל זה מועיל ליתד נאמן.
משה גפני: לא רציתי לציין שמות עיתונים אחרים.
משה גפני: אתה רוצה שאני אגיד?
משה גפני: אני חושב שזה גורם קושי גדול ואני מציע לך לשקול מחדש.
משה גפני: אני לא אומר לך מה לעשות, זאת המדיניות שלך ואתה עומד בראש עיריית ירושלים ומחליט את ההחלטות האלה.
משה גפני: בבקשה אדוני ראש העיר.
ניר ברקת: קודם כל, תודה רבה.
ניר ברקת: אני מודה על ההתייחסויות ואני מודה על כך שאתה כן מקיים את הדיון הזה.
ניר ברקת: אני מעדיף להתייחס לקמפיין-לא קמפיין אחרי שנדון בבעיה ואחרי כן נחזור איך משיגים את המטרות והיעדים כי נראה לי שיותר נכון שנהיה קודם כל על אותו דף.
ניר ברקת: בחרתי ברשות
ניר ברקת: כם לחדד, כשאנחנו דנים על חוק ירושלים שהוא מאוד מאוד קשור, נושא אחד מרכזי כרגע ואחרי כן נפתח את הדיון.
ניר ברקת: הנושא הוא איפה ירושלים יחסית לערים אחרות.
ניר ברקת: עשינו קצת עבודת מטה ואני חושב שהקונפליקט הזה – ואגב, אני עובד עליו כבר ארבע ה חודשים מול האוצר – איפה אנחנו באמת נמצאים.
ניר ברקת: אני מבקש שתסתכלו על השקף הבא.
ניר ברקת: בעיר ירושלים, הסתכלנו על ירושלים בהשוואה ל-15 ערים גדולות במדינה ואנחנו מסתכלים על כמה העירייה מוציאה לנפש.
ניר ברקת: הממוצע ב-15 הערים הגדולות, פורום ה-15, הוא 6,000 שקלים לתושב לשנה.
ניר ברקת: החציון הוא 5,600.
ניר ברקת: הכי נמוך ב-15 הערים הגדולות, אשדוד, 4,600 שקלים לתושב לשנה.
ניר ברקת: העיר ירושלים, ואתה דיברת על כך שהיא צריכה להיות על ראש שמחתנו, הבכורה במדינת ישראל, ב-4,100-4,200 שקלים.
ניר ברקת: אם אנחנו רוצים להגיע לממוצע של פורום ה-15, חסרים לנו 1,4 מיליארד שקלים.
ניר ברקת: אם אנחנו רוצים להגיע לחציון, חסרים לנו 1,2 מיליארד שקלים.
ניר ברקת: להגיע בשקל לתושב לשנה לתחתית של ה-15 הערים הגדולות, לנמוך ביותר, במקרה שלנו זאת אשדוד, חסר לנו 370 מיליון שקלים כדי להיכנס לרשימת ה-15.
ניר ברקת: אלה המשאבים שיש לעיריית ירושלים, גירעוניים, ממשלתיים ביחד, אל מול התושבים שהיא צריכה להשקיע בהם.
ניר ברקת: זאת אומרת, אנחנו רוצים לנקות טוב יותר, להשקיע בחינוך טוב יותר, לעשות את המטלות שיש לנו, אנחנו לא בממוצע, לא בחציון ואפילו לא בנמוך ביותר.
ניר ברקת: כשאנחנו באים לדיון מול הממשלה איפה העיר ירושלים צריכה להיות בעוד עשור ובעוד עשרים שנים, אנחנו לא מופיעים על הסקאלה של 15 הערים הגדולות ומצד שני משווים אותנו לתל אביב, לחיפה, לבאר שבע.
ניר ברקת: אני בעד להשוות את עצמנו לערים המובילות במדינה אבל אנחנו לא שם ברמת התקציב.
ניר ברקת: יותר חמור מזה.
ניר ברקת: בארנונה, בשקל לתושב לשנה, ירושלים לא נמצאת בתחתית אלא היא נמצאת מספר אחד בארץ.
ניר ברקת: זאת אומרת, בעוד שהשירותים לתושב שאנחנו נותנים הם הכי נמוכים מכל ה-15 ערים, בשקל לתושב לשנה על מטר מרובע, התושב הירושלמי שמשלם ארנונה, משלם את הארנונה הכי גבוהה.
משה גפני: מה הפער בין הממוצע?
ניר ברקת: אני לא זוכר את הפרטים.
רועי פולקמן: במגורים אנחנו מספר אחד.
משה גפני: לא, מספר אחד אמר ראש העיר.
ניר ברקת: פר מטר.
יצחק פינדרוס: יש ערים שמשלמים סדר גודל של 35 שקלים למטר ובירושלים זה הגיע ל-95 שקלים למטר.
משה גפני: אלה הפערים.
יצחק פינדרוס: יש ערים שמשלמים 35 שקלים.
יצחק פינדרוס: לא אמרתי כולם.
יצחק פינדרוס: הערים הנמוכות משלמים 35 שקלים וכאן זה 95 שקלים.
משה גפני: אבל בפורום ה-15.
ניר ברקת: אנחנו ניתן את הנתונים ה אלה.
רועי פולקמן: במגורים ובמלונאות אנחנו מספר אחת בארץ.
יצחק פינדרוס: בין שישים לשבעים.
משה גפני: זאת אומרת, בעשרים שקלים יותר.
ניר ברקת: בערך.
ניר ברקת: זאת אומרת שתושבי העיר, אלה שנושאים בנטל, נושאים בנטל גדול יותר מממוצע 15 הערים הגדולות ומקבלים שירותים הכי נמוך מכולם.
ניר ברקת: אני רוצה להראות לכם את השקף הבא שהוא שקף מהותי.
ניר ברקת: כאן אנחנו מסתכלים על אחוז הפטורים מהארנונה בירושלים אל מול 15 הערים הגדולות.
ניר ברקת: אנחנו רואים שבערים הגדולות, ב-15 הערים הגדולות, אם ב-2006 זה היה 12,3 אחוזים, זה ירד בהדרגה והיום זה 11,2 אחוזים.
ניר ברקת: בעיר ירושלים בדיוק הפוך.
ניר ברקת: אם היינו ב-20, אנחנו היום כמעט משיקים ל-21 אחוזים פטורים.
ניר ברקת: זאת אומרת שבעוד שהערים הגדולות, החלק של הפטורים שמושתים עליהם יחסית לתקציב שלהם הולך וקטן, בעיר ירושלים הוא הולך וגדל.
ניר ברקת: נוסיף לזה את חלקה של מדינת ישראל בתקנת ירושלים, תקנת ירושלים הולכת ונשחקת.
ניר ברקת: זאת אומרת, אם אנחנו מסתכלים על ההשוואה של ירושלים אל מול ערים אחרות במדינה ולצערי אין לנו מה להתגאות, ולמען האמת הפוך, אם אנחנו מסתכלים על מה המדינה משיתה עלינו, כי החלטות של פטורים שאנחנו מכבדים אותם ואין לנו בעיה אתם, המדינה משיתה עלינו, שוחקת לנו את הצמיחה ועוד יותר חמור מזה, חלקה של המדינה נשחק וההשתתפות של המדינה הולכת ונשחקת.
ניר ברקת: זה היה 185 אחוזים עד לשנה והשנה כתוב במספרים של המדינה 170.
ניר ברקת: פחות 15 מיליון שקלים חלקה של המדינה.
ניר ברקת: אני טוען שהדבר הזה מציף פער והשאלה לאן אנחנו רוצים להוביל את העיר ומה חלקה של המדינה בתהליך הזה.
משה גפני: לא הבנתי את הקטע הזה.
משה גפני: מה זה ה-185?
ניר ברקת: זה מה שהיה בשנה שעברה.
משה גפני: היום יש 170.
קריאה: 170 בבסיס.
משה גפני: הם אמרו שמוסיפים.
ניר ברקת: תכף נדבר על כמה מוסיפים.
משה גפני: מה זה ה-269?
ניר ברקת: לפני עשור זה היה חלקה של המדינה במענק איזון ומענק ירושלים ביחד.
זבולון אורלב: בשנת 2000.
ניר ברקת: לפני עשור זה היה 269 והשתתפות המדינה נשחקה.
משה גפני: היא נשחקה בכל המקומות.
משה גפני: אורלב עוד נמצא במסלול המחאתי.
משה גפני: אני רוצה שתבין שלא הייתה התנכלות לירושלים.
משה גפני: מענקי האיזון לרשויות המקומיות בכלל היו לפני עשור למעלה משלושה מיליארד שקלים ו הגיעו ל-3.4-3.5 מיליארד שקלים.
משה גפני: הם נמצאים היום אחרי משא ומתן ב-2.4 מיליארד.
ניר ברקת: 2,8 מיליארד.
ניר ברקת: זה צמח מ-2,4 ל-2,8.
זבולון אורלב: בעקבות המחאה.
זבולון אורלב: המחאות עוזרות.
משה גפני: אני בעד מחאות.
משה גפני: שלא אובן לא נכון, אני בעד מחאות.
משה גפני: אחרי המחאות אני רוצה גם לקצור את הפירות.
ניר ברקת: היה 2,4 וזה צמח ל-2,7.
ניר ברקת: בסביבות 400 מיליון שקלים.
אורי אריאל: היה 2,4, האוצר קיצץ ואז הוסיף, כדרכו.
משה גפני: אני לא יכול להתווכח אתך.
משה גפני: מה שנעשה בעיריית ירושלים, אתה איש המקצוע בעניין, אבל את תקציב המדינה אני מאשר כאן עם החברים.
משה גפני: זה היה 1,8 ועלה ל-2,4.
משה גפני: במשא ומתן שעדיין לא הסתיים, עדיין השלטון המקומי לא מסכים, כמה יש היום בתקציב למענקי האיזון?
משה גפני: יש לך רשות דיבור.
משה גפני: כמה אושר בתקציב המדינה?
קרן טרנר: בסיס של 2,4.
משה גפני: אושר 2,4.
משה גפני: זה מה שמופיע בתקציב.
משה גפני: בעקבות המחאות והמשאים והמתנים שבין היתר גם אני ניהלתי עם האוצר, ואפילו עם ראש הממשלה, היו סיכומים לגבי 2010 ולגבי 2011 שזה יגדל.
משה גפני: אנחנו עוד לא בסוף, אבל זה מתקרב ל-2,7-2,8.
קרן טרנר: ל-2,75.
קרן טרנר: 2,75 ב-2011 ו-2,8 ב-2012
משה גפני: גם כאן אנחנו מנהלים משא ומתן על ירושלים.
משה גפני: מה שקובע מבחינתנו זה בסיס התקציב.
משה גפני: בסיס התקציב גדל.
משה גפני: בתקציב הדו שנתי הקודם הוא היה 1,8, וזה גדל ל-2,4, ובעקבות משאים ומתנים זה עומד עכשיו על בין 2,7 ל-2,8 כאשר 2,75 ב-2011 ו-2,8 ב-2012.
משה גפני: אנחנו לא מסתפקים בעניין הזה.
משה גפני: צר לי על השביתה שהם עשו מכיוון שכשהיה אצלי בחדר כאן דיון עם ראשי השלטון המקומי, אני הצעתי להם את ההצעה הזאת אבל הם היו צריכים שביתה ופגישה עם ראש הממשלה וזה בסדר.
משה גפני: גם אז הצעתי להם לא לעשות את השביתה.
משה גפני: את מה שהצעתי לך עכשיו, הצעתי להם.
משה גפני: את ה-2,75 ואת ה-2,8 הצעתי להם כבר לפני שהשביתה התחילה.
משה גפני: מה שקרה זה שמענקי האיזון לפני עשור ירדו מ-3,4-3,5 ל-1,8 ול-2,4 ובמשאים ומתנים זה יגדל, אבל זה עדיין פחות.
משה גפני: לכן זאת הבעיה לגבי מענק האיזון ועם זה צריך להתמודד.
ניר ברקת: מה זה להתמודד.
ניר ברקת: עיריית ירושלים עשתה מספר צעדים לא פופולאריים.
ניר ברקת: אנחנו הגדלנו את השומה והגבייה ואנחנו הולכים להעמקת הגבייה.
ניר ברקת: אני רוצה לומר לך שהנהלת העיר לא בלב שלם קיבלה את ההחלטה שאנחנו חייבים להצמיח את המקורות העצמיים שלנו ועשינו את זה.
ניר ברקת: המערכת העירונית הצליחה לייצר יותר הכנסות ואת ההכנסות האלה הפנינו לתפיסתנו לדברים שהם מייצרי צמיחה ושינוי אווירה הן בחינוך, הן בתרבות, בתיירות, בפרויקטים שבשנתיים האחרונות הבאנו לתוצאה.
ניר ברקת: במהלך השנה האחרונה לקראת התקציב של שנה הבאה המדינה השיתה עלינו למעלה מ-100 מיליון שקלים ללא שיפוי.
ניר ברקת: אגב, אני טוען שהאוצר לא מגן על השלטון המקומי, לא מגן על ירושלים, כמו שהוא מגן על עצמו ואני אתן דוגמה.
ניר ברקת: אם אתם תרצו לחוקק חוק בכנסת שהמשמעות התקציבית שלו מעל חמישה מיליון שקלים, צריך את האישור של האוצר.
ניר ברקת: האוצר דואג לקופת המדינה.
ניר ברקת: צריך 51 חברים.
משה גפני: חמישים חברים או תמיכת ממשלה אבל הכנסת יכולה לחוקק גם על חמישים מיליארד.
ניר ברקת: לא כך הדבר על פרויקטים תקציביים שמושתים על העיר ירושלים.
ניר ברקת: תוך כדי דיון באנו עם מאה מיליון שקלים, קיבלנו לפני שלושה שבועות נייר ממשרד הפנים, ניתחנו אותו ובשבוע שעבר הייתי צריך לאשר במועצה החלטות של משרד הפנים שהמשמעות שלהן היא תוספת של עשרה מיליון שקלים פטורים.
ניר ברקת: זאת אומרת, פחות עשרה מיליון שקלים בתקציב יחסית למה שידעתי שיש לי בנובמבר-דצמבר.
ניר ברקת: אף אחד לא מגן על העיר ירושלים.
ניר ברקת: לא איכפת לי שיהיו פטורים, לא איכפת לי, אבל אם המדינה והכנסת מחוקקת חוקים שהמשמעות התקציבית שלהם היא לא חמישה מיליון שקלים אלא במקרה הזה היא עשרה מיליון שקלים, לא אחד באוצר, לא במשרד ראש הממשלה, אף אחד לא בא ושאל את העיר ירושלים האם זה נראה לה או לא נראה לה.
ניר ברקת: זאת המשמעות ואל תגידו לי לא נכון.
משה גפני: מי אמר לא נכון בלי רשות?
ניר ברקת: באותה אנלוגיה המדינה מקבלת החלטות שהמשמעות שלהן לשלטון המקומי ככלל אולי אבל אני יכול לדבר כעיריית ירושלים, כעיר ירושלים, היא פשוט דרקונית.
ניר ברקת: אני הנחיתי את הדרג המקצועי.
ניר ברקת: אנחנו היום מתחילים דיוני תקציב.
ניר ברקת: אנחנו לא יודעים אם בכלל נקבל.
ניר ברקת: הזלזול וההתעלמות מהעיר ירושלים, כאשר ראש עיריית ירושלים והצוות המקצועי, מבטלים לנו פגישות פעם אחר פעם.
ניר ברקת: אני לא מבין – אני לא יודע אם זה קרה בעבר – ואני חושב שזה לא ראוי שכך יתייחסו לנציגי העיר ירושלים.
ניר ברקת: אנחנו מתחילים דיוני תקציב עם פער של מאה מיליון שקלים.
ניר ברקת: אני לא יודע אם אתם מבינים את המשמעות של הדבר הזה.
ניר ברקת: המשמעות היא, כפי שאמר חבר הכנסת אורלב, שאנחנו מקצצים 25 אחוזים במשאבים שאנחנו נותנים, בתרבות, בספורט, בחינוך, ברווחה.
ניר ברקת: אנחנו מדברים על קיצוץ של חמישים מיליון שקלים בתקציבי העירייה, נטו עירייה, והמשמעות היא הרסנית.
ניר ברקת: לדרג המקצועי בעיריית ירושלים בא לבכות.
ניר ברקת: מישהו חושב שארבעים מיליון שקלים שהציעו לנו , ששמעתי שרוצים להציע לנו, פותר את הבעיה?
ניר ברקת: זה לא פותר כלום.
ניר ברקת: זה לא מקדם אותנו במטרות האסטרטגיות של העיר ירושלים לשום מקום.
ניר ברקת: זה אומר שממשלת ישראל לא שותפה לאתגר להביא את ירושלים לממוצע של הערים הגדולות.
ניר ברקת: היא לא שותפה.
ניר ברקת: היא משיתה עלינו פעם אחר פעם עלויות ואנחנו מגדילים את ההכנסה העצמית בשקל, נופלים עלינו שלושה שקלים.
ניר ברקת: זה בא לידי ביטוי בצורה מאוד בוטה וחריגה.
ניר ברקת: שאלת אותי לגבי הקמפיין.
ניר ברקת: אני רוצה לומר ששלושה חודשים בשקט, כמו ילד טוב ירושלים, כבודו מדבר עם האוצר, מדבר עם אודי ניסן, מדבר עם הגברת טרנר, מדברים עם משרד ראש הממשלה , באופן אישי דיברתי עם ראש הממשלה וביקשו ממני, אמרתי שלא נכון שאני אתחיל דיוני תקציב בעיר ירושלים, מה שאני נאלץ לעשות היום.