GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב אדרי: אדוני היושב ראש, אני הגשתי מכתב בשבוע שעבר בנושא התייקרות הדלק לו אנחנו עדים פעם אחר פעם.
יעקב אדרי: יש לזה השלכות על כל המשק ועוד יותר מטריד אותי זה שחבריי – ואני לא מתכוון לציון -  שעושים חגיגה תקשורתית.
זבולון אורלב: אני ביקשתי רביזיה כבר בשבוע שעבר, אבל לא עניתי.
יעקב אדרי: אני מבקש שלפחות יהיה דיון.
יעקב אדרי: הנושא הוא בנפשנו.
יעקב אדרי: תוסיף לזה את התייקרות המים.
יעקב אדרי: אני מקווה שביום רביעי אתה מניח את החוק כפי שאמרת כי צריך באמת לעצור את הסחף הזה שמזיק לכל האוכלוסייה.
משה גפני: אתה באמת הגשת את המכתב.
משה גפני: אני מביא את הנושא של המים ביום רביעי.
משה גפני: האוצר מבקש שאני אדחה את זה.
יעקב אדרי: הם ביקשו כבר מאה פעמים.
משה גפני: הם אומרים שהם ישבו לדיון.
יעקב אדרי: הם יושבים.
משה גפני: יש בעיה עקרונית.
משה גפני: הבעיה העקרונית היא שאין סדרי עדיפויות.
משה גפני: זאת אומרת, לא היינו צריכים להעלות את מחיר הדלק אם לא היינו מפחיתים את מס החברות והמסים הישירים.
משה גפני: היה כסף ולא היו מעלים את מחירי הדלק.
משה גפני: אבל זאת מדיניות שנקבעה על ידי ראש הממשלה ושר האוצר.
משה גפני: אני חושב שהגיע הזמן לשים לזה סוף.
משה גפני: זאת הסיבה ככל הנראה כי אחרת אני לא מבין.
משה גפני: הרי אישרו בממשלה  קיצוץ רוחבי ואת הקיצוץ הרוחבי היו אמורים להביא לכאן כבר מזמן, ומה שהם לא מביאים, אני  מבין שהם מבינים שהוועדה לא תאשר את הקיצוץ והועדה תאמר להם למה הם מקצצים במשרדי הממשלה אלא שנו את הרפורמה במס.
משה גפני: אחרת אני לא מבין למה הם לא מביאים את הקיצוץ לכאן.
חיים אורון: אני אחר כך אסביר לך.
יעקב אדרי: לא, תסביר עכשיו.
יעקב אדרי: אני רוצה להחכים בעניין הזה.
חיים אורון: מה אתה לא מבין?
חיים אורון: אתה מבין.
חיים אורון: כשיהיה להם ברור שיהיה להם רוב , הם יביאו את זה.
חיים אורון: כשיהיה ברור שיהיה להם רוב, הם יביאו.
משה גפני: לא יהיה להם רוב כאן.
יעקב אדרי: אני מציע לא להצהיר הצהרות.
יעקב אדרי: פעם אחר פעם אנחנו מצהירים הצהרות ולא עומדים בהן.
יעקב אדרי: אנחנו, הכנסת, ולא הם.
חיים אורון: אל תעשה אותנו חלק מ-אנחנו.
חיים אורון: אנחנו זה הם.
יעקב אדרי: אני לא מוציא את עצמי מהכלל.
משה גפני: יעקב, אנחנו הקואליציה, בחלק מהמקרים אנחנו באמת לא עומדים מאחורי מה שאנחנו חושבים לעצמנו ולפעמים אפילו במה שאנחנו אומרים ולפעמים אנחנו כן עומדים.
משה גפני: בזה כנראה נעמוד.
משה גפני: הייתה לי בנסיעה מבני ברק לכאן שיחה ארוכה מאוד עם האנשים באוצר ואמרתי להם: תדעו לכם, יש מהפכה במצרים, יש מהפכה בטוניס, על מה המהפכה הזאת?
משה גפני: המהפכה היא לא פוליטית אלא היא מהפכה בגלל שהלכו עם העם עד הקצה.
משה גפני: לנו אין משטר כזה, אבל הולכים עם האזרחים ממש עד הקצה היום.
משה גפני: גם העלאת מחירי המים, גם העלאת מחירי הדלק, גם העלאת מסים בכל מיני תחומים שנוגעים לאזרח הקטן.
משה גפני: מצד שני, לחברות  והמסים הישירים לעשירים, מפחיתים.
משה גפני: הציבור יודע הכל.
יעקב אדרי: אולי גם תיזום פגישה עם ראש הממשלה?
משה גפני: אני ביקשתי ממנו לבוא לוועדה.
משה גפני: יכול להיות שאני אחדש את הבקשה.
יעקב אדרי: פגישה אישית שלך.
משה גפני: אישית אני נפגש אתו.
משה גפני: שיבוא לוועדה ויסביר את המדיניות.
משה גפני: יש לו מדיניות פיסקאלית מאוד ברורה, שיגיד אותה.
משה גפני: שיגיד מה הוא מתכוון.
משה גפני: את הכל מפריטים, פוגעים בשירותים לאזרח, מעלים את המסים שנוגעים לכל האזרחים ומצד שני יש מדיניות כזאת.
משה גפני: הטענה המרכזית שלהם, זה  שאנחנו רואים  צמיחה של 4.5 אחוזים, זה בגלל המדיניות הזאת.
משה גפני: זאת הטענה המרכזית.
משה גפני: הם אומרים שאילולא מדיניות המס, לא היינו מגיעים לצמיחה שמבחינה בינלאומית אנחנו נמצאים במקום כמעט ראשון אפילו, במצב הכלכלי הקשה.
זבולון אורלב: אני מעדיף פחות אחוז אחד מאשר ללכת לשכבה מסוימת.
יעקב אדרי: העם בוכה.
זבולון אורלב: אני מעדיף רווחה יותר רחבה לשכבות חלשות.
משה גפני: אני רק אומר שזה נעשה מתוך מדיניות שהם עומדים מאחוריה.
משה גפני: הם לא בורחים ממנה.
זבולון אורלב: הצמיחה היא נתון קצת מתעתע.
משה גפני: אתה לא יכול להתווכח על זה.
זבולון אורלב: לא, היא נתון מתעתע כיוון שארבעה או חמישה עשירונים לא נהנים ממנה.
חיים אורון: אתה גם יכול להתווכח עם זה ששטייניץ משקה כל בוקר ולכן יש צמיחה או שזה בגלל כמה גורמים אחרים.
חיים אורון: שטייניץ בטוח כל בוקר קם, משקה ויש צמיחה.
משה גפני: אתה לא יכול להתווכח עם ההצלחה שלו.
חיים אורון: יכול להתווכח.
חיים אורון: כי אני חושב שיש לזה הסברים.
חיים אורון: אין שום הוכחה בשום מקום בעולם בכל מיני ארצות שהנוסחה הפשטנית הזאת עובדת.
חיים אורון: תביא את אנשי האוניברסיטה בחיפה, הם בדקו מאות מחקרים ואמרו בשורה התחתונה שאין מחקר שמאשר את התזה הזאת.
חיים אורון: יש מחקרים כאלה ויש מחקרים הפוכים, יש נתונים כאלה ויש נתונים אחרים.
חיים אורון: בשוודיה ובנורבגיה הייתה צמיחה ענקית ויש שיעורי מס מאוד גבוהים.
משה גפני: הרבה פעמים במשך השנים שאני בכנסת מתנהלים ויכוחים על קרדיט בין חברי הכנסת, מי עשה מה.
משה גפני: יש כאלה  שטוענים שהם עשו את זה, שהם אחראים להצלחה וכולי, ואני תמיד טוען שנחשוב לרגע אם יש כישלון, מי אשם בו.
משה גפני: גם כיושב ראש ועדה אני אומר לאנשים.
זבולון אורלב: אני מודה שנכשלנו בעניין מחיר הדלק.
חיים אורון: לא. נכשלנו באי קבלת ההסתייגות לא להפחית את המס הישיר ואת מס החברות.
זבולון אורלב: אנחנו נכשלנו בפרשת המיסוי, אני מודה.
זבולון אורלב: הנה, אני או מר.
משה גפני: זבולון, לא זה מה שאמרתי.
יעקב אדרי: כשאתה אומר אנחנו, למי אתה מתכוון?
זבולון אורלב: לוועדה.
יעקב אדרי: יפה.
יעקב אדרי: כולנו.
משה גפני: אני אמרתי לגבי שטייניץ.
משה גפני: המחקרים שאומרים שזאת לא המדיניות הזאת, יכול להיות, אבל אם היה כישלון, הוא היה אשם.
חיים אורון: המשבר במצרים היה  אשם, המשבר בעולם היה אשם, הדלק היה אשם, העולם היה  אשם.
משה גפני: לא. בוא נעזוב את זה, זה לא רלוונטי מבחינתנו ואני מתכוון מבחינתנו, מבחינת מרצ ויהדות התורה שזה  לא רלוונטי.
חיים אורון: בזה אתה צודק.
משה גפני: אז זה לא חשוב.
משה גפני: אני חושב שגם מבחינת הבית היהודי זה לא כל כך רלוונטי, אבל שנכשלנו בנושא של המיסוי הישיר והמיסוי העקיף – כישלון מוחלט ואני אומר את זה מעל כל  במה.
משה גפני: זה כישלון שלי כיושב ראש הוועדה וזה כישלון של הוועדה.
משה גפני: לא היינו צריכים לאשר את זה, לא היינו צריכים לאשר את הפחתת המס בצורה הזאת בשעה שבמקביל מעלים את המסים העקיפים.
משה גפני: יש כישלון, בסדר, אז מה?
משה גפני: מותר, כולנו בשר ודם ואנחנו מודים בכישלון ואנחנו לא נחזור עליו שוב.
גאלב מג'אדלה: איך מתקנים?
משה גפני: אנחנו עושים מאמץ.
גאלב מג'אדלה: זאת השאלה כרגע.
משה גפני: אנחנו לא נאפשר קיצוץ רוחבי במשרדי הממשלה.
משה גפני: אנחנו מחפשים דרכים.
משה גפני: אני דיברתי עם שר האוצר בשבוע שעבר על העלאת מחירי הדלק, שלא יצמידו את זה עכשיו, לנסות לעשות הפחתות.
גאלב מג'אדלה: אתה חושב על איך מתקנים.
משה גפני: מאז נולדתי, אני כל הזמן חושב איך אני חוזר בתשובה.
גאלב מג'אדלה: כל אחד והתשובה שלו.
משה גפני: צריך לקחת גם את הקונטקסט.
משה גפני: אנחנו התחלנו את הדיונים כאן כאשר היה משבר כלכלי נורא וחששנו משיעורי אבטלה עצומים ומנפילה של כל המערכת הכלכלית במדינת ישראל.
משה גפני: עכשיו נתקן את הטעויות שעשינו בדרך.
משה גפני: עשינו גם דברים טובים, אני חייב לומר.
יעקב אדרי: גם זה קורה.
משה גפני: הייתה גם מדיניות נכונה בסך הכל הכללי, אבל בקטע הזה נכשלנו.
משה גפני: יעקב, אני לא מזלזל חס וחלילה בבקשה שלך.
משה גפני: זה שלא הבאתי את זה השבוע, אני לא אוהב להפוך את הוועדה  לוועדה פופוליסטית שאנחנו נצהיר הצהרות ובסופו של דבר מאחורי זה לא עומד כלום.
משה גפני: ננסה לקיים דיון כדי שהדיון יביא גם לדברים תכליתיים.
משה גפני: סתם לקבל כותרת בעיתון?
זבולון אורלב: זה גם משהו.
זבולון אורלב: אל תזלזל בזה.
יעקב אדרי: תראה את הוועדה הסמוכה אלינו.
משה גפני: כל אחד וסגנונו.
משה גפני: אני יכול להצביע – אני לא עושה את זה – מה עשתה הוועדה במשך קרוב לשנתיים ומה  היא תיקנה.
גאלב מג'אדלה: נכון לעכשיו אני יכול להגיד שאני מרוצה מהיושב ראש.
משה גפני: אתה גם יכול לחזור בתשובה.
גאלב מג'אדלה: כשאני אומר אינשאללה, אני אומר את זה מגיל שלוש שנים, עוד לפני שקמה ש"ס.
גאלב מג'אדלה: 54 שנים אני אומר את זה – ברוך השם, תודה לאל.
משה גפני: זה ממש מפחיד מה שאתה אומר.
משה גפני: אם אני אומר ברוך השם, אני אומר אינשאללה?
גאלב מג'אדלה: אני כאן כדי להפחיד אותך.
משה גפני: אנחנו מתחילים את הצעת חוק הגברת האכיפה בשוק ההון (תיקוני חקיקה), התשע"א-2011.
משה גפני: אני רוצה לומר שאנחנו סיימנו את האכיפה המינהלית.
גאלב מג'אדלה: המוזמנים נמצאים?
משה גפני: נמצא כאן הממונה על האגף לשוק ההון פרופסור עודד שריג שהוא גם יציג את החוק.
משה גפני: אנחנו אישרנו את הצעת החוק של האכיפה המינהלית ברשות לניירות ערך וזאת אחת הדוגמאות, אחת מני רבים שנכנס חוק לוועדה, שאם הוא היה מאושר כמו שהוא נכנס, זה היה כישלון גדול.
משה גפני: אני מתפלא שהממשלה אישרה את זה בצורה הזאת, אלא אם כן אני מלמד עליה זכות, היא ידעה שזה יגיע לוועדה וכאן נשנה אותו באופן דרמטי.
משה גפני: שינינו את זה באופן דרמטי.
יעקב אדרי: השרים לא קראו את החוק.
יעקב אדרי: אני אומר לך.
יעקב אדרי: ראלב ואני יודעים.
זבולון אורלב: גם לא כל חברי הוועדה.
משה גפני: כאן היו 12 דיונים ואין סעיף או תת סעיף או מילה שלא  עברנו כאן בדקדקנות ואכן שינינו הרבה דברים.
זבולון אורלב: זאת דוגמה נכונה.
משה גפני: אני אומר לכם שאנחנו נצטרך גם לשנות בחוק הזה, אבל נדמה לי שבהצעת החוק שאתה מגיש, פרופסור שריג, אתם גם למדתם את  הלקח מהחוק הקודם  וחלק גדול אתם גם יישמתם בהצעת החוק הזאת.
משה גפני: אני גם אמרתי בדיונים ההם שתהיה לזה השלכת רחב.
משה גפני: גם בחוק הטיס הם בוועדת הכלכלה לוקחים עכשיו מהאכיפה המינהלית.
משה גפני: גם החוק הזה הוא נגזר מהחוק ההוא אבל אני חושב שנעשו בו שינויים רבים.
משה גפני: פרופסור שריג, בבקשה.
עודד שריג: המטרה של הצעת החוק היא להסדיר את מסגרת האכיפה של אגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון.
עודד שריג: האגף מפקח על גופים מוסדיים שכוללים חברות ביטוח, קופות גמל, קרנות פנסיה והגופים האלו מנהלים סכומים מאוד גדולים.
עודד שריג: מדובר היום על כ-900 מיליארד שקלים מכספי הציבור, שזה כ-40 אחוזים מהנכסים של הציבור, שהגופים האלה מנהלים.
עודד שריג: מדובר כאן בסכומים שהם עצומים.
עודד שריג: מעבר לזה שהסכומים האלו הם עצומים, אלה כספים שהם ייחודיים.
עודד שריג: לא מדובר כאן בחיסכון רגיל שאני חוסך בשביל חופשה או לקנות מכונית אלא מדובר כאן בחיסכון פנסיוני וחיסכון פנסיוני זה כסף שנחסך לפני עשרות שנים  ואם קורות בו תקלות, הזמן שאני צריך לתקן את התקלות הוא אחרי שיצאתי לפנסיה וכבר אין לי יכולת לתקן את התקלות.
עודד שריג: מכיוון שמדובר בכך שהכספים האלה נחסכים על פני הרבה זמן והם צריכים להיות זמינים בנקודות קריטיות לאנשים שאין להם אפשרות לתקן, מחייבת אותנו לזהירות כפולה ומכופלת בפיקוח על הכספים האלה.
עודד שריג: מזה בעצם באה החשיבות הרבה  של הצעת החוק והיכולת שלנו לאכוף את החוק על הגופים המוסדיים.
עודד שריג: ההכרה שצריך להעמיד לרשות הפיקוח על החיסכון הפנסיוני כלים חזקים היא לא דבר ייחודי לישראל אלא היא נחלת הכלל.
עודד שריג: אני יכול לתת שתי דוגמאות אבל אולי אני אתן דוגמה אחת בעניין הזה והיא תספיק.
עודד שריג: האיחוד האירופאי, יש לו דירקטיבה חדשה שמיושמת בכל הפיקוח האירופאי ומדינות נוספות שהצטרפו אליה כולל מדינת ישראל וזה נקרא סולבנסי 2. סולבנסי 2 דורש שהמדינות שמאמצות אותו יקנו לפיקוח כלים שהם בדיוק אותם כלים שאנחנו מבקשים שיהיו מוקנים לנו כאן.
עודד שריג: אם ישראל רוצה להיות חלק מהשוק הגלובאלי, להצטרף לכלכלה המודרנית העולמית, לאמץ את התיקונים האלו זה  בעצם צו השעה כי זה חלק מהמגמה הגלובאלית.
עודד שריג: עוד דבר אחד שאני רוצה להדגיש בהקשר הזה הוא שהמשבר שחווינו לאחרונה גם הדגיש את הצורך בפיקוח אבל גם הדגיש את הצורך בכך שתהיה הרמוניזציה של הפיקוח.
עודד שריג: זאת אומרת, יהיה פיקוח אחיד במגזרים שונים של השוק.
יעקב אדרי: לאיזה משבר אתה  מתכוון?
עודד שריג: המשבר שהתחיל ב-2008 ואני מקווה שאנחנו בשלהי המשבר.
עודד שריג: מה שאנחנו בהתאם עשינו זה לקחנו את החוק שהוועדה בנתה ביחד עם רשות ניירות ערך בעמל מרובה ואימצנו את המסגרת שנקבעה שם.
עודד שריג: לקחנו את הדברים שעשיתם שם.
עודד שריג: אין בחוק הזה דברים נחבאים שהם לא נאותים.
עודד שריג: אנחנו כמובן נשמח לשמוע ולקבל הערות, אבל אנחנו בעצם אימצנו את הכלי המודרני שאתם פיתחתם ביחד עם רשות ניירות הערך לטובת פיקוח דומה ואחיד באגף שוק ההון.
עודד שריג: בעצם בכך אנחנו מקרבים את אגף שוק ההון לרשות ניירות ערך ויוצרים מסגרת שהיא אחידה ביכולת לפקח בין הגופים.
עודד שריג: אני רוצה להדגיש שלמרות שפיקוח ואכיפה הם מהכלים החשובים ביותר של האגף, מה שיש לנו היום לא מספיק לנו לעשות את הדברים בצורה מיטבית וזה  בעיקר משום שיש לנו סמכויות שכדי לאכוף אותן, אנחנו צריכים  לקבל שיתוף פעולה מצד הגופים המפוקחים ואין לנו דה-פקטו סמכויות על גופים שאינם מורשים על ידינו.
עודד שריג: מי שפועל ללא רישיון שלנו, אפילו שהוא מעמיד פנים ופועל בתוך השוק הזה, אין לי פיקוח עליו.
עודד שריג: אני אתן דוגמה.
עודד שריג: סוכן ביטוח מסוים שאני חושב שאפילו רישיונו נשלל העמיד פנים שהוא עובד כסוכן ביטוח מטעם חברת ביטוח שאיננה מורשית בישראל, איננו סוכן בישראל, אין לו רישיון ממני ולחברה אין רישיון ממני, אבל למרות שהוא מעמיד פנים שהוא זכאי לעבוד במסגרת ישראלית כסוכן ביטוח ולמכור מוצרי ביטוח, אין לי פיקוח עליו משום שהוא לא קיבל רישיון ממני.
עודד שריג: החוק הנוכחי, יש בו מצב בעייתי במובן הזה שאני יכול לפקח על מי שקיבל רישיון.
עודד שריג: מי שמעמיד פנים שהוא קיבל רישיון, הוא לא בפנים.
זבולון אורלב: אם אין לו רישיון, הוא יכול לפעול?
עודד שריג: במצב הנוכחי יש עבירה פלילית בעניין של העמדת פנים ויש כאן הטעיה.
זבולון אורלב: באה חברה ואומרת שהיא לא מפוקחת ואין לה רישוי והיא מבטחת.
זבולון אורלב: זה מותר מבחינת החוק?
קריאה: זאת עבירה חמורה.
עודד שריג: זו עבירה פלילית.
זבולון אורלב: הוא לא מעמיד פנים.
זבולון אורלב: הוא אומר שהוא לא קיבל רישיון.
עודד שריג: הוא מוכר ביטוח.
עודד שריג: זאת עבירה פלילית.
זבולון אורלב: מי יכול לפעול בלי רישוי שלך?
עודד שריג: מי שיכול לפעול בלי רישוי שלי?
עודד שריג: אף אחד לא יכול לפעול בלי רישוי שלי.
עודד שריג: בעניין הזה יש עבירה פלילית.
משה גפני: אבל הוא לא יכול לעשות לו כלום.
משה גפני: הוא יכול להתלונן במשטרה.
משה גפני: ברשותך, פרופסור שריג, אני אעזור לך.
משה גפני: הרעיון של האכיפה המינהלית הוא לא ללכת למשטרה אלא לאפשר לזה שהוא מפקח על הגוף הזה או על הגופים האלו לטפל בו בצורת אכיפה שהיא לא אכיפה פלילית אלא אכיפה מינהלית.
משה גפני: ההבדל ביניהם הוא שאכיפה מינהלית היא אכיפה קלה יותר ומהירה יותר.
זבולון אורלב: ההבדל ביניהם אלה חמש שנים.
עודד שריג: המודל שעמד לנגד עינינו ולנגד עיני משרד המשפטים, כי אנחנו עבדנו בצמידות עם משרד המשפטים ואני רוצה להודות להם על העזרה הרבה שהם הגישו לנו, זה המודל של האכיפה המינהלית שפיתחתם ביחד עם רשות ניירות ערך.
עודד שריג: אנחנו תופסים את המודל הזה בתור מודל האכיפה המינהלית המתקדם ביותר ולכן מבחינתנו זה היה בסיס מאוד טוב לעבוד אתו כדי לעשות את ההתאמה אלינו.
עודד שריג: אני רוצה להדגיש בקונטקסט הזה שאנחנו לא מבקשים שום תוספת של סמכויות פליליות.
עודד שריג: אני לא רואה בעצמי משטרה.
עודד שריג: אנחנו רואים בעצמנו גוף שיש לו מטרה מינהלית.
עודד שריג: רוב הפעולות שלנו צריכות להיות מינהליות ולכן הסמכויות שלנו הן סמכויות מינהליות.
עודד שריג: מה שאנחנו מבקשים כאן זה האספקטים המינהליים ולא אספקטים פליליים.
זבולון אורלב: הם  גם לא באים במקום.
עודד שריג: לא באים במקום.
עודד שריג: יש להם את מקומם שלהם, הם הליכים  עם פרוצדורות משלהם, עם לוחות זמנים אחרים, עם נטל הוכחה אחר.
עודד שריג: אנחנו רוצים לטפל במישור הכלכלי, במישור המינהלי בדברים.
עודד שריג: יש שם מערכת קנסות שכבר קיימת ויש עיצומים.
עודד שריג: הבעיה שלנו עם מערכת הקנסות והעיצומים הקיימת זה  שהיא לא מרתיעה דיה.
עודד שריג: נוסף לזה יש לה עוד כל מיני בעיות ביישומים, אבל בעיקרון הבעיה שלנו היא שאנחנו לא מצליחים להרתיע את הגופים מספיק.
זבולון אורלב: יש לכם נתונים לגבי כמה גופים פועלים מחוץ לרישוי שלך?
זבולון אורלב: אלה שפועלים תחת הרישוי שלך?
זבולון אורלב: מה מידת העבריינות?
זבולון אורלב: יש לך קצת נתונים על המשמעת בשוק שלך?
עודד שריג: יש 156 גופים מוסדיים שאנחנו מפקחים עליהם.
עודד שריג: יש כ-8,000 סוכנים וסוכנויות שגם עליהם אנחנו מפקחים.
עודד שריג: זה  סדר הגודל של מספר הגופים עליהם אנחנו מפקחים.
זבולון אורלב: כמה תביעות פליליות מוגשות בשנה כלפי הגופים האלה?
יעקב אדרי: שתיים וחצי.
עודד שריג: לשאול על שנה, זה  להפריז בעניין הזה.
עודד שריג: אם היית שואל אותי על עשור, הייתי אומר על כף יד אחת.
משה גפני: יכול להיות שבגלל שסוכני הביטוח במדינת ישראל הם אנשים טובים.
עודד שריג: לגמרי.
משה גפני: מה לגמרי?
עודד שריג: לגמרי יכול להיות.
זבולון אורלב: כמה אתה מעריך יש גופים מחוץ למערכת הפיקוח שלך?
עודד שריג: אין לנו מושג.
זבולון אורלב: אלה בודדים?
זבולון אורלב: אלה עשרות?
זבולון אורלב: אלה מאות?
עודד שריג: הניחוש שלי  הוא שמדובר בבודדים משום שכאשר קורה דבר כזה, אנחנו בדרך כלל מקבלים תלונה ואז זה מתגלגל לתלונה במשטרה וכדומה.
זבולון אורלב: לכאורה החוק הוא על אין בעיה.
עודד שריג: לא. החוק הוא על כמה דברים ואני אומר.
עודד שריג: קודם כל, היום כאשר אנחנו מגיעים לגוף מוסדי ואנחנו רוצים לקבל אינפורמציה, אני צריך לבקש וברצונם – יתנו, וברצונם – לא יתנו.
עודד שריג: מה שאנחנו מבקשים זה יכולת לבוא ולבקש צילום מזה, צילום מזה  וצילום מזה.
משה גפני: תפיסה.
עודד שריג: תפיסה.
עודד שריג: התפיסה של חומרים תשנה את היכולת  שלנו לאכוף את החוק בצורה דרסטית.
עודד שריג: לא קיימת בעיה בגופים הממושמעים.
עודד שריג: אם אני אבוא לחברות הביטוח הגדולות ואני אבקש מהן חומר, הם יודעים שיש להם עסקים אתי לא מהיום ולא ממחר אלא לתקופה ארוכה ויש להניח שבסופו של דבר הם יעמידו לרשותנו את החומרים שנבקש.
עודד שריג: הבעיה שלנו היא עם אותם גופים שלא בדיוק ישמחו - סוכנות ביטוח שאנחנו רוצים לבוא ולתפוס את החומרים, חברה שאנחנו רוצים לבוא ולתפוס את החומרים.
עודד שריג: היכולת שלנו לתפוס את החומרים לא משנה את הסמכויות באופן דרסטי אבל היא מאפשרת לנו ליישם ולבצע את הדברים בצורה יותר אפקטיבית.
עודד שריג: זאת בעצם המטרה.
עודד שריג: המטרה היא להיות יותר אפקטיביים.
משה גפני: מי אומר שזה לא ינוצל לרעה?
משה גפני: אני אומר לך מה אמרנו ברשות לניירות ערך ואני חוזר על זה  גם עכשיו.
משה גפני: אנחנו לא מדברים על התקופה שלך כמנהל האגף לשוק ההון אלא אני מדבר על הדור הבא.
משה גפני: מי אומר שלא יהיה בעתיד מישהו שינצל סמכויות שהן חצי סמכויות משטרה?
משה גפני: מי לידנו יתקע כף שזה לא ינוצל?
יעקב אדרי: כמו למשל מה?
יעקב אדרי: ממה אתה חושש?
משה גפני: שיבוא מישהו וירצה להתנכל לאיזו חברת ביטוח מסוימת.
גאלב מג'אדלה: חברה מתחרה.
משה גפני: לא יודע אם מתחרה .
גאלב מג'אדלה: אינטרסים שלו.
משה גפני: יש לו אינטרס.
משה גפני: הרי כולם בשר ודם והוא יבוא ויתחיל לעשות להם צרות כמו משטרה ויתפוס להם.
גאלב מג'אדלה: היו דברים מעולם.
יעקב אדרי: יש בלמים.
עודד שריג: קודם כל, יש בלמים בעצם המצב בחלק ניכר מהדברים שלנו, יש לנו ועדות שאנחנו צריכים לדבר אתן.
עודד שריג: חלק מלא כמעט, כמעט כל הדברים כפופים לפיקוח של בתי המשפט.
עודד שריג: אני אומר בזהירות כמעט כי יכול להיות שיש איזשהו משהו שהוא לא, ורק כדי לא להיתפס בלשוני אמרתי כמעט.
עודד שריג: אנחנו כפופים לפיקוח בתי המשפט וגופים מוסדיים פונים נגדנו לבתי משפט במקום שהם חושבים שיש עמידה שלא כדין על קוצו של יוד אפילו.
משה גפני: כן, אבל לפני בית המשפט.
משה גפני: טוב, את זה בהמשך החקיקה.
עודד שריג: אני חושב שהחוק הזה הוא מאוזן במובן הבא: יש סמכויות לפיקוח, מדובר כאן בכספים שהם חשובים לכולנו והפיקוח עליהם חייב להיות קפדני.
עודד שריג: אנחנו לא מבקשים דברים שהם חריגים ביחס לגופי פיקוח אחרים, אנחנו לא מבקשים דברים שהם חריגים ביחס למה שמקובל בעולם, אנחנו מוכנים להשית על עצמנו את הפיקוח של בית המשפט ואנחנו נעמוד בכללים האלה  ונספק את הכללים, את המשחק בכללים שייקבעו.
עודד שריג: תזכרו, בסופו של דבר מדובר במשרתי ציבור, אנשים שהמטרה העיקרית שעומד לנגד עיניהם היא טובת הציבור והדאגה לחיסכון הפנסיוני.
זבולון אורלב: זאת תופעה נפוצה שאתם מבקשים מגופים שאתם מפקחים עליהם מסמכים וצילומים ולא נותנים לכם?
יעקב אדרי: זה תלוי ברצון הטוב שלהם.
יעקב אדרי: ברצותם – נותנים, ברצותם – לא נותנים.
יעקב אדרי: אני חושב שזה כך.
זבולון אורלב: זה מה שאני שואל, האם זאת תופעה נפוצה.
עודד שריג: התשובה היא שזה קורה.
עודד שריג: זה קורה גם בחברות מסודרות שלכאורה יש לנו יחסים טובים אתן.
עודד שריג: משום שבסופו של דבר יש לי סמכות לבקש.
זבולון אורלב: למה הם לא רוצים לתת?
פניה קירשנבאום: זה לא עניין שהם לא רוצים לתת.
פניה קירשנבאום: החוק הזה הולך לחזק את מעמד הרגולטור בשוק וזה עיקר הנושא.
פניה קירשנבאום: כשכל הקשר הוא וולנטרי ביניהם, זה משהו אחר, וכשזה  כתוב בחוק והוא מחויב לרגולציה בתשובות, הרגולטור מקבל מעמד אחר.
פניה קירשנבאום: החוק הזה מקנה מעמד יותר גבוה ויותר חזק לרגולציה.
פניה קירשנבאום: זה מה שאני רואה, וסליחה שאני אומרת.
עודד שריג: את צודקת.
פניה קירשנבאום: בהחלט אפשר להיכנס לסעיפים ולראות את הדברים.
זבולון אורלב: אני מסכים אתך אבל אני עדיין שואל.
זבולון אורלב: הוא לא נותן לך כי הוא רוצה להסתיר משהו?
זבולון אורלב: או בגלל שאתה סתם נודניק?
זבולון אורלב: למה הוא לא רוצה לתת?
עודד שריג: אני אתן לך תשובה שקיבלתי מגוף ואחרי כן אני אעביר אולי את רשות הדיבור.
זבולון אורלב: תתייחס, אבל אני רוצה לדעת שיש לזה פתרונות בחוק.
עודד שריג: אחד מהגופים אמר לנו שהוא לא רוצה להעביר לנו חומר כי זה יהיה על השולחן של העובדים שלנו  והוא לא יודע לאן זה יגיע מכאן.
עודד שריג: אנחנו כפופים לתקשי"ר.
משה גפני: אבל צריך לזכור שיש ציבור מאחורי זה, שהוא מקבל את הביטוח והוא יכול להיפגע.
עודד שריג: כל אדם שמעביר חומר החוצה, יש לו חשיפה אישית מאוד גבוהה.
עודד שריג: לכן האמירה הזאת לא מקובלת עלינו.
עודד שריג: אין לנו דרך לבצע את הפיקוח אלא בידיעת האינפורמציה.
זבולון אורלב: איזה עוד תשובות קיבלתם?
עודד שריג: אליאור גבאי יוכל להתייחס.
אליאור גבאי: אני סגן בכיר לממונה  שאחראי על תחום הפיקוח והאכיפה.
אליאור גבאי: בהתייחסות לשאלתך, אנחנו לא נתקלים בהרבה מקרים בהם חברה או גוף מפוקח בא ואומר שהוא לא מוכן לתת לך אינפורמציה אלא שכאשר עומדות על הפרק סוגיות בהן יש חשש מסוים לביצוע הפרה משמעותית של עובד בגוף, של גוף, או כאשר מדובר לא בגופים גדולים שבהם יש משמעת משמעותית, יש משקל לדברים של מתי מביאים לך את החומר, איזה חומר מביאים לך, באיזה צורה מביאים אותו.
אליאור גבאי: זה שונה מאוד מבחינה ראייתית של מה שתוכל להשיג במקרים כאלה כאשר אתה בא ותופס את החומר ורואה את הצבע של הדברים בכוחות עצמך, מאשר מה שאתה מקבל בצורה ערוכה  ומוגדרת ובזמן שלהם.
אליאור גבאי: באותם מצבי קיצון שאנחנו לא נתקלים בהם ביום יום, ואנחנו שמחים שכך, בהם יש חשש שמישהו ביצע עבירה פלילית ואז ברור שהאינטרס שלו  והרצון שלו להסתיר ראיות ולהעלים ראיות יהיה מסוג אחר.
אליאור גבאי: מטרתנו, כאשר קורים המקרים האלו ואנחנו שואפים שלא יקרו כל יום ושלא יקרו בכלל, אבל לכשקורים מקרים כאלה, היעדר סמכויות כאלו מאפשר העלמת ראיות ולאי יכולת למיצוי הדין עם גורמים שיכול להיות שעשו פעולות עברייניות.
יעקב אדרי: בחוק הסמכויות מעוגנות בלוחות זמנים?
אליאור גבאי: התפיסה היא מיידית.
משה גפני: מי שרוצה להתייחס לעניין הכללי, לפני שאנחנו מתחילים את החוק, בבקשה.
חיים אורון: אני רוצה להתייחס.
חיים אורון: יעקב, התשובה העיקרית לשאלות שנשאלות מופיעה כאן בדברי ההסבר בפסקה הראשונה: "בשנים האחרונות גדל באופן ניכר היקף הכספים המועלים בידי מבטחים וחברות מנהלות".
חיים אורון: הסכום הגדול הזה של 850 מיליארד שקלים שזז  אחרי דוח בכר ממקום אחד למקום שני, יצר פער גדול מאוד בהיקף הבקרה, האכיפה והשליטה של הרגולטורים על הכספים האלה באופן שלפי דעתי צריך מאוד להדאיג אותנו.
חיים אורון: אני עכשיו אומר כאן את העמדה.
חיים אורון: אני לא ממציא את זה עכשיו פעם ראשונה.
חיים אורון: היושב ראש יספר על מכתבים חוזרים ונשנים שהוועדה כולה ביקשה משרי האוצר, וסליחה עודד שאני טיפה מתפרץ, בתביעה לדון ולהסדיר את כל נושא האכיפה והרגולציה בשוק ההון.
חיים אורון: היו שלוש ועדות שלא הגיעו למסקנה.
חיים אורון: מה שאנחנו מאשרים היום זה  עוד פעם אין תפיסה כוללת.
חיים אורון: מבחינתי התפיסה הכוללת היא גם שיבוא מישהו ויאמר שהמצב הקיים הוא הכי טוב ולא צריך לעשות שום שינוי.
חיים אורון: אבל הקימו ועדות שלא הצליחו להתגבש לכלל החלטה בגלל ניגודים בתוכן, כולל ניגודים בין בנק ישראל לבין הממונה על  שוק ההון וכולי, ואנחנו כרגע נמצאים במצב שאין מערכת שלמה.
משה גפני: כולל מעמדו של שוק ההון.
חיים אורון: אני אומר את זה כאן רק כהערה לפרוטוקול כי אני חושב שהעובדה שאנחנו היום – ואני בעד  ואני בעד מהטעם העיקרי שאת בית הספר הזה עשינו בחוק של החלפת האכיפה המינהלית ובחנו את כל הדברים ומבחינה זאת ביסוד אני בעד מה שמופיע כאן, אבל אני אומר לעצמי ואני אומר לחבריי בוועדה שככל שלא יתקיים במדינת ישראל דיון שיתקיים בהרבה מאוד ארצות בשנים האחרונות, בעקבות מה שקרה בשווקי ההון, ולא רק מ-2008 אלא גם קודם וגם עכשיו.
חיים אורון: אני אמרתי לעודד יותר מפעם אחת שיכול להיות שהמסקנה של אנשי המקצוע תבוא  ותאמר שהמצב הקיים הוא האופטימום וכי כל שינוי שבו, יהיה רק שינוי לרעה.
חיים אורון: אני לא רוצה עכשיו להביע דעה.
חיים אורון: לא התקיים הדיון הזה ואני אומר באחריות מלאה שלא התקיים הדיון הכולל הזה ואז אתה שומע כל פעם מרגולטור אחר שבקטע הזה לא תהיה מודאג  אבל לך תראה מה קורה שם, לך תשמע מה עושים שם וכולי.
חיים אורון: אנחנו יושבים כאן לא כדי להיות עוד רגולטור אלא כדי לדאוג שכל הרגולטורים יעשו את המרב בעיקר בתחום הרגיש הזה של הכספים הפנסיוניים.
חיים אורון: הערה שנייה עקרונית שאני רוצה לומר שהיא גם לא שייכת לכאורה לדיון הזה.
חיים אורון: אני מציע לעצמנו לא להתבלבל.
חיים אורון: אני חושב שהבעיה של החיסכון הפנסיוני היא לא רק בעיה של אכיפה.
חיים אורון: אני חושב שרשתות הביטחון לחיסכון הפנסיוני בארץ הן פרומות מדיי.
חיים אורון: גם אם יאכפו את כל החוקים הקיימים, אני מאוד מאוד מודאג.
חיים אורון: בטווחים של ארבעים ושישים ושמונים שנים קדימה, אני חושב שרשת הביטחון רפויה מאוד וזה שכל פעם בוועדה שכנה שמשום מה העברנו את הסמכויות אליה דנים מה קורה עכשיו בארבע קרנות גדלות שיש בהן מאה אלף עמיתים לפחות, שיש בהן גירעון אקטוארי של מעל חמישה אחוזים וצריך עכשיו לראות מה עושים, האם פוגעים בעמיתים, וזה לא בחמישה אחוזים, או האם לא פוגעים בהם, אני חושב שזה מצב שהוא מאוד מאוד לא בסדר.
חיים אורון: גם כאן, לא פעם אחת העליתי את הנושא הזה של הצורך ליצור רשתות ביטחון יותר ושימוש יותר מושכל בכספי הפנסיה.
חיים אורון: אני באופן בסיסי בעד החוק הזה, קראתי אותו ואני לא אומר שעל כל סעיף אני חותם אבל בגדול המגמה שמופיע ה כאן עולה בקנה אחד.
חיים אורון: הם צודקים עם מה שאישרנו באכיפה המינהלית אבל אני חושב שאנחנו כוועדת כספים נעשה טעות אם לא ניתן את הדעת על שתי השאלות הללו.
חיים אורון: שאלה אחת היא מה קורה בכל זאת במכלול של הרגולטורים ובחריצים ביניהם.
משה גפני: מה זה במכלול של הרגולטורים?
חיים אורון: בשוק ההון יש ארבעה-חמישה  רגולטורים: בנק ישראל, הממונה על שוק ההון, רשות לניירות ערך, רשות ההגבלים העסקיים וכולם נמצאים בתוך המגרש הזה.
יעקב אדרי: הם לא מתואמים ביניהם.
משה גפני: אתה מדבר על המבנה.
חיים אורון: הנושא השני הוא הנושא שהוא כאילו לא שייך לכאן.
חיים אורון: אני לא מאמין שרק אכיפה תפתור את העניין.
חיים אורון: אם לא נעבה את רשתות הביטחון ואת האחריות הכוללת הבין-דורית לפנסיות, אני חושש שאנחנו צפויים למשבר גדול כפי שעובר על כל העולם.
חיים אורון: זה לא פטנט ישראלי.
חיים אורון: תוחלת החיים עולה, היכולת לחסוך בסכומים כאלה והריביות בינתיים יורדות וכל המבנה הזה נמצא בבעיה מאוד גדולה.