GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב אדרי: בעיקר בסקטור הממשלתי למרבה הצער.
חיים אורון: לא רק.
חיים אורון: אני אומר את זה  כאן כי אני יודע שעכשיו יאמרו שזה לא שייך לעניין.
משה גפני: לא. אף אחד לא אומר את זה.
משה גפני: פניה, את קיימת על זה דיון בועדת המשנה.
פניה קירשנבאום: לא דיון אחד א לא קיימנו מספר דיונים.
פניה קירשנבאום: בהמשך למה שאמר ג'ומס, אני רוצה לומר כמה מלים על העניין הזה.
משה גפני: חברת הכנסת פניה קירשנבאום עומדת בראש ועדת משנה של ועדת הכספים.
עודד שריג: אני יודע.
פניה קירשנבאום: פרופסור עודד שריג יודע.
פניה קירשנבאום: אני אומר כמה דברים עליהם אנחנו מסכימים אבל אתה יודע, יש גם כמה דברים שאנחנו לא מסכימים.
פניה קירשנבאום: הדברים עליהם אנחנו לא מסכימים, וזאת הייתה הצעת החוק שלי שגם נדונה בוועדת המשנה, הוא שינוי מבנה רגולטורי.
פניה קירשנבאום: אני לא יודעת אם מה שאני מציע ה זה אופטימאלי ואם זה טוב למדינת ישראל ואם זה מתאים, אבל לפחות רציתי לעשות סביב זה דיון רציני ולראות מה מתאים, כי אין ספק שבמבנה הרגולטורי שקיים היום יש  ארביטראג' פיקוחי, כפי שאנחנו קוראים, או אם אני אסביר את זה במילה פשוטה, יש פינות חשוכות שאנשים מוצאים את הזוויות איפה הפיקוח החלש ביותר  ולשם נשאבת הפעילות של הארגונים האלה.
פניה קירשנבאום: בארביטראג' הפיקוחי הזה יש בעיה.
פניה קירשנבאום: חשבתי ששינוי מבנה רגולטורי יפתור את הבעיה  בחלק של הנושא הפיקוחי.
פניה קירשנבאום: אני מסכימה שצריך לתקן ואמרתי זאת קודם, אבל מה שלי גם חסר – וזה לא קשור לחוק הזה, ואני מחזקת את מה שאמר ג'ומס ולא תמיד אנחנו מסכימים אבל דווקא בנושאים כלכליים בדרך כלל אנחנו מסכימים – אנחנו מדברים בחוק הזה על החיזוק או פיקוח על שוק ההון   אבל אתה כרגולטור אחראי על עוד דברים ולא רק על שוק ההון.
פניה קירשנבאום: אתה אחראי גם על תחום הביטוח.
פניה קירשנבאום: בישיבת ועדת המשנה האחרונה עת קיימנו דיון על שיפוי ופיצוי, אף אחד מחברות הביטוח לא הגיע.
פניה קירשנבאום: הרי מה קורה?
פניה קירשנבאום: מה אתה עושה עם זה?
פניה קירשנבאום: זאת שאלה.
פניה קירשנבאום: איך אתה מכניס את זה?
פניה קירשנבאום: האם זה בא בחוק הזה או אם אתה רוצה לחזק שם רגולציה בדרך אחרת.
פניה קירשנבאום: בזמנו היה חוזר, ובשתי מלים אני אזכיר במה מדובר, של המפקח הקודם ידין ענתבי שחיזק את הרגולציה על חברות ביטוח, על שיפוי ופיצוי לנפגעים.
פניה קירשנבאום: במילה אחת, אנחנו כולנו עושים ביטוח לרכב למשל, ואנחנו הולכים לישון בשקט כי אנחנו יודעים שיש לנו ביטוח ואם קורה משהו, אנחנו מקבלים פיצוי אבל אם הרכב שלנו נגנב, מתחילה מסכת של העונש: תביא מסמך כזה, לך לשם, לך לפה, תעשה את זה כך ותעשה את זה אחרת, ומתחילה שיטת מצליח.
פניה קירשנבאום: כשאתה מיואש ואתה צריך את הכסף בשביל לקנות רכב, אומרים לך שאם ייתנו לך שבעים אחוזים, אולי תלך אתם לפשרה.
פניה קירשנבאום: אני אמרתי שדבר כזה לא יכול להיות.
פניה קירשנבאום: אז חברות הביטוח על החוזר הזה הלכו לבג"ץ ושוק  ההון והרגולציה הסכימו לחזור מהחוזר הזה ואני לא מבינה למה.
פניה קירשנבאום: איפה אתם כפיקוח, כרגולטורים, מגינים על ציבור הצרכנים?
פניה קירשנבאום: זה לא נכנס בחוק הזה אבל אתה חייב להציג לנו, לוועדת הכספים, את הראייה שלך ואת ראיית האגף שלך ולומר איך אתם רוצים לפתור את הבעיה.
פניה קירשנבאום: אנחנו לא דיברנו עדיין על טופס הנמקה שחברות הביטוח מוכרות לנו פוליסות ולא מנמקות למה דווקא ביטוח הזה מתאים לנו וזה דווקא בתחום של הפנסיות וקופות גמל, ואתה לא אמרת איך אתה רואה את הנושא הזה.
פניה קירשנבאום: אנחנו תקועים עם כל הנושא  של המסלקה שלא נדון לצערי בוועדה הזאת אבל זה עדיין יושב תחתך ואני רוצה לדעת איך אנחנו מטפלים בכל הנושאים האלה.
פניה קירשנבאום: אם אנחנו מדברים על שוק ההון ועל חיזוק רגולציה, אני מאוד בעד.
פניה קירשנבאום: לדעתי רגולציה צריכה להיות חזקה בהרבה תחומים, גם בריכוזיות ואני לא בטוחה שזה מה שיפתור את בעיית הריכוזיות, אבל זה לא שלך.
פניה קירשנבאום: אני אומרת שכאן אנחנו מטפלים בשוק ההון אבל זה חלק אחד של הבעיה ואני רוצה לדעת איך אתה מטפל בכל ה שוק הזה.
משה גפני: פרופסור שריג, אני רוצה שתשיב לשאלות אבל לפני כן ראלב רצה להתייחס.
גאלב מג'אדלה: בהמשך לדברים של פניה בנושא חברות הביטוח.
גאלב מג'אדלה: זאת ההזדמנות גם שתאמר לנו את דעתך, איך אנחנו עושים, איך אנחנו דואגים לאזרח.
גאלב מג'אדלה: אתן לך דוגמה.
גאלב מג'אדלה: אני עכשיו אזרח – והדוגמה היא  מציאות ולא סיפור – לפני שנה וחודשיים כאזרח מישהו נכנס בי מאחור.
גאלב מג'אדלה: חתם לי, הוא טועה, הוא מודה,   הכל.
גאלב מג'אדלה: תיקנו את האוטו.
גאלב מג'אדלה: 5,800 שקלים.
גאלב מג'אדלה: באתי למוסך ושאלתי מתי ישלמו.
גאלב מג'אדלה: הוא חתם, הכל ברור, אין שום סימני שאלה.
גאלב מג'אדלה: אמרו תוך 45 ימים.
גאלב מג'אדלה: שילמתי.
גאלב מג'אדלה: סוכן הביטוח העביר הכל בזמן.
גאלב מג'אדלה: עברו חודשיים ושלושה חודשים ונקלעתי לאיזה ערב חברתי וסיפרתי לחבר אחד שהוא מנכ"ל ובעלים של חברת ביטוח.
גאלב מג'אדלה: לא ידעתי שהוא הבעלים אלא חשבתי שהוא המנכ"ל.
גאלב מג'אדלה: אמרתי לו: תגיד לי, עברו שלושה חודשים מאז התאונה, הכל ברור, מגיע לי 5,800 שקלים  ולמה לא משלמים?
גאלב מג'אדלה: הסוכן שלי מתחמק.
גאלב מג'אדלה: אמר לי שמשתמשים בכסף שלי.
גאלב מג'אדלה: שאל אותי איזו חברה ואמרתי לו את שם החברה.
משה גפני: לא, אל תגיד את שם החברה.
גאלב מג'אדלה: לא, לא אגיד.
גאלב מג'אדלה: ירדתי לרכב שלי והבאתי את התיק.
גאלב מג'אדלה: מסתבר שזאת החברה שלו.
גאלב מג'אדלה: למחרת בבוקר מתקשר אלי הסמנכ"ל הבכיר שלו ואומר לי: אדוני, אתה צודק, לא היו צריכים להיות שלושה חודשים ו-17 ימים אלא היו צריכים לשלם את זה תוך 45 ימים.
גאלב מג'אדלה: הכל ברור וזה כסף קטן, מה גם שחתומים  והכל נעשה בזמן.
גאלב מג'אדלה: נניח שיש כמוני 6,000-7,000 אנשים, תכפיל את הסכומים.
גאלב מג'אדלה: משתמשים בכסף של האזרח.
גאלב מג'אדלה: זבולון אורלב:     	מה המסקנה?
גאלב מג'אדלה: צריך שיהיה לך חבר בחברת ביטוח?
גאלב מג'אדלה: לא. המסקנה היא שאנחנו צריכים כאן לשים סייגים ולהבטיח את זכותו של האזרח הקטן.
גאלב מג'אדלה: אז הייתי אזרח ולא חבר כנסת.
זבולון אורלב: גם היום אתה אזרח.
גאלב מג'אדלה: אני שואל למה  בתור אזרח למה במשך  שלושה חודשים ו-17 ימים אני לא מקבל את הכסף שלי?
גאלב מג'אדלה: זה אמיתי.
גאלב מג'אדלה: הכל אמיתי.
גאלב מג'אדלה: אני מוכן להביא לך את הבעלים ואת המנכ"ל.
גאלב מג'אדלה: אנחנו כאן בשביל האזרח ולמה האזרח הזה  לא היה צריך לקבל את הכסף שלו שבוע אחרי התאונה?
משה גפני: יש מישהו מבין אלה שאני הולך לתת להם רשות דיבור שרוצה לדבר על העיקרון של מה שהעלו כאן חברי הכנסת?
רביד דקל: אני רוצה להגיב למה שנאמר על ידי חבר הכנסת אורלב וחבר הכנסת אדרי בתגובה  לדברים של פרופסור עודד שריג.
זבולון אורלב: סליחה שאני לא יודע.
משה גפני: הדוברת היא רביד דקל ממשרד המשפטים.
משה גפני: היא תרמה לדיון על האכיפה המינהלית.
משה גפני: היא עושה עוד דברים אבל אני לא מכיר.
רביד דקל: בוועדות אחרות.
משה גפני: אנחנו מדברים עכשיו על הנושא העקרוני, אותו העלו חברי הכנסת.
רביד דקל: אנחנו מדברים על הסמכות של הממונה על שוק ההון לדרוש מסמכים.
משה גפני: עודד, אתה תשיב אחרי כן.
רביד דקל: הציג פרופסור שריג קודם את הבעיה שבאמת הייתה אחד התמריצים לשינוי שתכף אני אומר איזה פתרון ניתן לו, ביחס לזה שהממונה בא ודרש מסמכים ולא נתנו לו בזמן או שלא נתנו לו בכלל.
רביד דקל: אני רוצה להדגיש שדרישה כזאת של המפקח היא עבירה פלילית.
רביד דקל: זה לא משהו שאין לו מענה בכלל בחוק.
זבולון אורלב: אי המענה לדרישה.
רביד דקל: אי היענות.
רביד דקל: כשהוא מציג דרישה והיא לא נענית, זאת עבירה פלילית בחוק העונשין.
רביד דקל: נכון שצריך פשוט ללכת למשטרה אבל זה לא בסדרי העדיפויות של המשטרה.
משה גפני: לא הבנתי מה שאת אומרת.
משה גפני: הממונה על שוק ההון מבקש ממני, ואני סוכן ביטוח, מסמכים.
משה גפני: אני לא נותן לו את המסמכים שהוא מבקש.
פניה קירשנבאום: זה פלילי.
עודד שריג: לפי המצב המשפטי היום.
משה גפני: החוק מאפשר למפקח או מי שהוא הסמיך לכך, הוא רשאי לדרוש מכל מבטח וסוכן ביטוח מסמכים.
משה גפני: זאת אומרת, הוא רשאי לדרוש.
משה גפני: בסדר, אז הוא דרש.
רביד דקל: הוא דרש אבל מישהו צריך לתת לו את המסמכים שהוא דורש אותם.
משה גפני: איפה כתוב?
רביד דקל: זאת המשמעות של רשאי.
חיים אורון: רשאי, זה אומר שאתה חייב למסור.
שגית אפיק: רשאי לדרוש.
משה גפני: זה לא רשאי שהוא חייב.
משה גפני: אתם שוחים בעניין אבל אני לא כל כך.
משה גפני: המחוקק אפשר לו ב-2005 לדרוש מסמכים.
משה גפני: זה מה שהמחוקק אישר לו.
משה גפני: את יכולה להגיד שרשאי זה חייב, זאת אומרת שהממונה על שוק ההון לא עושה את מלאכתו נאמנה אם הוא לא דורש.
משה גפני: החוק לא אומר מה אני צריך לעשות.
משה גפני: אם אני רשאי או אני חייב או אני צריך לתת את המסמכים, לא כתוב בחוק וזה נעשה בכוונה תחילה מכיוון שלא רצו לתת סמכויות לממונה על שוק ההון.
משה גפני: הממשלה לא רצתה, הכנסת לא רצתה.
משה גפני: היא בחנה את הדברים.
משה גפני: היא לא עשתה את החוק הזה מבלי משים.
משה גפני: הרי זה ברור לגמרי וזה זועק לשמים.
משה גפני: מה זה רשאי לדרוש?
משה גפני: לכן אני שואל אם אני לא מוסר את המסמכים, מה העבירה שלי?
רביד דקל: העבירה שלך היא עבירה בחוק העונשין.
משה גפני: מה כתוב שם?
רביד דקל: אין לי כאן את החוק, אני מצטערת.
משה גפני: תגידי את התוכן.
רביד דקל: שמי שלא נענה לדרישה שניתנה על פי שמוסמך לתת  את הדרישה הזאת על פי דין, שזה המצב בו אנחנו מדברים עליו, עובר עבירה שהעונש המקסימאלי בגינה הוא שנתיים מאסר.
פניה קירשנבאום: וכאן החוק מבקש להפוך את זה למינהלי, כי אז אפשר לפתור את זה.
רביד דקל: חבר הכנסת גפני, זה היה המצב הקודם.
רביד דקל: זה לא הופעל.
רביד דקל: נדירים המצבים בהם רגולטור יציב דרישות לציבור מפוקח.
משה גפני: לא כולנו משפטנים אבל אנחנו מבינים את המצב.
משה גפני: המצב הוא  שמבחינה חוקית אני סוכן ביטוח ואני לא אמסור את המסמכים כי אני לא רוצה, ולא יקרה שום דבר במדינה כי אחרת הוא לא מביא את החוק של האכיפה המינהלית.
רביד דקל: נכון, וזאת הסיבה שאנחנו תיקנו את החוק.
רביד דקל: התיקון הזה נותן מענה לבעיה הזאת משום שבמצב שבו מישהו לא נענה לדרישה הזאת, עולה איזשהו חשש שבאמת הוא רוצה להסתיר משהו, ולכן מוסמך המפקח על הביטוח לפנות לבית המשפט בצו שהצו יגרום למסירת המסמכים, בלי צורך לגשת למשטרה ולהגיש תלונה.
משה גפני: בקיצור, אתם סומכים את ידיכם על החוק הזה.
רביד דקל: זה נותן מענה לבעיה הספציפית הזאת.
עודד שריג: הערה טכנית.
עודד שריג: כאשר אנחנו פונים למשטרה, לא פעם ולא פעמיים אנחנו נתקלים בתשובה האומרת חוסר עניין לציבור.
עודד שריג: דבר שני, אתם מניחים שכאשר אנחנו באים ומסתכלים על מאה מסמכים, אני יודע אם בסוף אם קיבלתי 98 או רק 99 או 70?
עודד שריג: הלא בסוף יש הבדל מאוד גדול בין מי שמעביר את המסמכים באיחור על פי עמידה בלוחות הזמנים.
משה גפני: סוכנויות הביטוח.
יוסף הלוי: לפני שאתייחס לעמדה שלנו לגבי החוק הזה בגדול, יש לי שתי הערות.
יוסף הלוי: אנחנו מצרים על כך שאנחנו עדיין היינו בדיונים מול הפיקוח בנושא החוק הזה  והם עדיין לא הסתיימו, ואחר כך אני אסביר מה ביקשנו מהפיקוח.
משה גפני: אני יכול להעיר לך הערה לפני כן?
משה גפני: אנחנו גם דיברנו קודם.
משה גפני: הייתה תקלה באכיפה המינהלית עם הרשות לניירות ערך.
משה גפני: אני בעד לדבר לפני כן ולשבת, אבל אני תמיד מעדיף את הדיונים בוועדה.
משה גפני: היו טענות נגדי על ידי קבוצות שונות שהיו קשורות לנושא של חוק הרשות לניירות ערך שהגיעו לסיכומים וחזרו בהם מהסיכומים.
משה גפני: לא כל כך אהבתי את זה.
משה גפני: אני בעד ההידברות הזאת ואני מציע שתידברו והכל בסדר אבל ישבו כאן אנשים בדיונים ארוכים ואף אחד לא פתח את הפה וניסיתי לגרור אותם ושאלתי אם הם מסכימים או לא מסכימים אבל הם לא דיברו.
משה גפני: למה הם לא דיברו?
יוסף הלוי: היו סיכומים.
משה גפני: אני אגיד לך למה הם לא דיברו.
משה גפני: בגלל שהם סיכמו עם הרשות לניירות ערך שהם ישופו על ידי ביטוח.
משה גפני: כך הם סיכמו.
משה גפני: וכשהגיע הדיון על הביטוח לכאן, אני פשוט זרקתי את זה מהשולחן ואז כולם קפצו ואמרו רק רגע, עכשיו נפתח את הכל.
משה גפני: מקיימים דיונים, זה בסדר גמור ואני בעד.
משה גפני: אני בעד הידברות תמיד, אבל בוועדה צריך לומר את הדברים.
יוסף הלוי: כמובן שזה לא מייתר את הדיון.
משה גפני: זה העיקר.
משה גפני: מסביב זה וולנטרי.
יוסף הלוי: שלא יהיה ספק, לא מגיעים לסיכומים והסכמים עם הרגולטור.
יוסף הלוי: מה שקורה, אנחנו מנסים לשכנע שלשון החוק צריכה להיות כך ולא אחרת.
יוסף הלוי: הערה שנייה.
יוסף הלוי: דיברו כאן על המשבר.
יוסף הלוי: אני רק רוצה להזכיר, הזיכרון לפעמים הוא קצר, שבמשבר הזה בגלל שלא הייתה התערבות, לא תמיד כשיש התערבות זה טוב.
יוסף הלוי: רבותיי, כשלא הייתה התערבות, בסך הכל אנחנו נמצאים במצב טוב מאוד לעומת המצב שהיה ערב המשבר.
יוסף הלוי: צריך לחשוב.
יוסף הלוי: אם למפקח או לשר האוצר היו סמכויות דרסטיות אז, אני לא יודע לאן היינו מגיעים בהתערבות.
יוסף הלוי: דווקא אי ההתערבות הייתה החכמה הכי גדולה וזה  על רקע שלפני המשבר היה עידוד ואפילו לחץ שנשקיע הרבה בחוץ לארץ מטעם הפיקוח.
יוסף הלוי: מה היה קורה אם לפיקוח היו סמכויות שנעשה את זה?
יוסף הלוי: צריך תמיד לחשוב שאמנם פיקוח הוא דבר טוב, אבל יש לו גם תוצאות  ומחירים, אם הוא עובר את המידה.
יוסף הלוי: לגוף החוק.
יוסף הלוי: אני אפתיע אם אומר שאנחנו לא נגד החוק.
יוסף הלוי: אנחנו לא נגד חוק האכיפה.
יוסף הלוי: לא באנו לדבר כאן על כך שלא יהיה חוק אכיפה.
משה גפני: לא, אנחנו לא מופתעים מהמשפט הזה, אבל.
יוסף הלוי: אבל המפתח הוא כזה, וזה גם סדר הדיון שהיה מול הפיקוח.
יוסף הלוי: כמו שנאמר כאן, המודל לנגד עינינו זה המודל של רשות ניירות ערך.
יוסף הלוי: עם המודל הזה שעבר כאן, המודל הזה שאחרי הרבה דיונים – לא השתתפתי בהם אבל שמעתי ואדוני בטח יודע הרבה יותר טוב ממני את מהלך הדיונים כאן – ושם עברו סעיף-סעיף ודנו.
יוסף הלוי: אנחנו חותרים למודל הזה.
יוסף הלוי: לא רוצים יותר, לא רוצים פחות.
יוסף הלוי: יש שם גם דברים קצת יותר קשים מההצעה הזאת ולא הכל שם יותר טוב והוא לטובתנו.
משה גפני: אף אחד מאתנו לא מתכוון אחרת.
יוסף הלוי: אבל זה מודל מאוזן.
יוסף הלוי: זה מודל עם שקיפות ואת זה אנחנו מבקשים.
יוסף הלוי: אני אתן כמה דוגמאות.
יוסף הלוי: ראשית, כל ההפרות לפי ההצעה שמונחת כאן על השולחן הן הפרות שהחוקר ומי ששופט קובע את ההפרה, וזה  גם מי שאחר כך מוציא לפועל את התשלום וזה אדם אחד או נציגיו והוא הממונה.
יוסף הלוי: באו בחוק ניירות ערך ועשו דיפרנציאציה עם מחשבה.
יוסף הלוי: אמרו שיש רמה מסוימת של הפרות קלות, כמו עבירות תעבורה, ולאלה ניתן רק ליושב ראש הרשות והוא הממונה.
יוסף הלוי: כדי לסבר את האוזן איך משתקפת החומרה של העבירות האלה וקבוצת העבירות האלה, הקנס היחיד שם הוא מקסימום 6,000 שקלים ויכול שר האוצר בנסיבות מסוימות באישור הכנסת להגדיל את זה.
יוסף הלוי: זה צריך לעבור את אישור הוועדה, להגדיל את הסכום ל-12 אלף שקלים.
יוסף הלוי: גם אנחנו חושבים שצריך לעשות דיפרנציאציה כזאת אצלנו.
יוסף הלוי: בעבירות הפעוטות עם סדר גודל הקנסות האלה, את זה אני יכול להבין שאפשר להשאיר לממונה, אבל מרב העבירות כמו שבחוק ניירות ערך, גם יריית הפתיחה היא יריית פתיחה עם הנמקה בכתב ונימוקים על הנסיבות שצריך יושב ראש הרשות לתת.
יוסף הלוי: הוראה כזאת שלא נמצאת אצלנו כדי שהתהליך יהיה שקוף, לפני שהוא מתחיל במהלך.
משה גפני: עורך דין הלוי, אף אחד מאתנו לא מתכוון לאשר את החוק כמו שהוא כתוב כאן ונגמר העניין.
משה גפני: אנחנו הולכים לקיים דיון על כל סעיף ובכל סעיף אתם תעלו את הדברים שלכם.
משה גפני: לכן אמרתי באופן עקרוני.
משה גפני: באופן עקרוני אמרת שאתה תומך בחוק וזה העיקרון.
יוסף הלוי: האכיפה המינהלית.
משה גפני: אני מתכוון לרעיון שעומד ביסוד החוק הזה.
משה גפני: אתה אומר שיש סעיפים שיצטרכו לשנות אותם.
משה גפני: למשל, הדוגמה שאמרת אדם אחד מחליט, אתה כנראה הולך לדבר גם על מותב ועל כל מה שנלווה לעניין הזה.
יוסף הלוי: התיישנות וכולי.
משה גפני: אין שורה שלא נדון עליה.
יוסף הלוי: למשל ביטוח ושיפוי.
יוסף הלוי: אדוני הזכיר את זה.
יוסף הלוי: בקשר לשיפוי, אתם הוספתם כאן הוראה מסוימת.
משה גפני: אנחנו עוד לא עשינו כלום.
משה גפני: אתה מדבר על החוק של האכיפה המינהלית?
משה גפני: הכל יהיה בסדר.
משה גפני: אני לא יודע אם יהיה בסדר, אבל אנחנו נדון על הכל.
יוסף הלוי: לעניין שכר טרחה והתדיינות, כן אפשר לעשות שיפוי.
קריאה: זה הושמט בטעות.
יוסף הלוי: הושמט בטעות?
יוסף הלוי: אז היו מדברים אתי.
שגית אפיק: סעיף הביטוח השתנה כמה פעמים במהלך הדיונים על רשות ניירות ערך.
משה גפני: אנחנו הולכים לפי הסדר.
משה גפני: משה ארנסט.
משה ארנסט: אני מאיגוד חברות הביטוח.
משה ארנסט: אני רוצה להמשיך במילה אחת את הדברים שנאמרו ולהוסיף עליהם.
משה ארנסט: יש פער בין רשות ניירות ערך לבין המפקח על הביטוח.
משה ארנסט: בעוד שרשות ניירות ערך, החלק הארי הוא 600-700 חברות ציבוריות שנמצאות במשק הישראלי, היא רשות שעוסקת בדיווח, החברות האלה צריכות לדווח אבל הרגולטור שמפקח עליהן יכול להיות משרד הבריאות אם זאת חברת תרופות או כל משרד אחר שמפקח עליהן.
משה ארנסט: המפקח על הביטוח מחזיק את השטיח מתחת לגורמים שהוא מפקח עליהם.
משה ארנסט: קרי, אם גוף מסוים, חברת ביטוח או סוכן ביטוח לא מספק לו חומר, יש לו סמכויות כבר במצב היום והוא פשוט מודיע לו: הריני להודיעך כי שללתי ממך את הרישיון.
משה ארנסט: ברור שבאותו רגע אותו גורם יספק לו את החומר.
משה ארנסט: זאת אומרת, בשונה מרשות ניירות ערך שבחלק הארי של הגופים שהיא מפקחת עליהם היא לא מחזיקה רישיון רגולטורי, המפקח על הביטוח בעניין הזה דומה למפקח על הבנקים שאין לו את הסמכויות האלה שמבוקשת כאן בהצעת החוק הזאת.
משה ארנסט: לא סתם היו השאלות של חבר הכנסת אורלב ששאל האם קרו מקרים והאם היו דברים כאלה והתשובות היו כפי שהיו כי פשוט גוף שלא יספק את החומר, באותו יום הוא לא יהיה חברת ביטוח או לא יהיה סוכנות ביטוח רשומה בישראל.
משה ארנסט: לכן הגישה הכללית ששני רגולטורים צריכים להגיע לאותן סמכויות ואפילו הממונה על שוק ההון מבקש כאן סמכויות יתר, מעבר לרשות ניירות ערך, כי הפוך.
משה גפני: מה המסקנה היוצאת מדבריך?
משה גפני: הבנתי את ההבדלים שלא תמיד הם כל כך מדויקים, אבל יש הבדלים ובזה אני מסכים אתך.
משה גפני: מה המסקנה העולה מדבריך?
משה גפני: למה אתה חותר להגיע?
משה ארנסט: המסקנה העולה היא שחלק מרכזי מהסמכויות שכתובות כאן לא נחוצות במציאות.
משה ארנסט: אין איזה משהו שצריך לתקן.
משה גפני: אתה מתכוון להיות בכל הישיבות?
משה ארנסט: כחלקן.
משה גפני: אז תעיר את ההערות האלה כשיהיו סעיפים שלפי דעתך הם מיותרים כתוצאה ממה שאמרת ואז נדבר על זה.
משה גפני: עורך דין רונן סולומון מאיגוד לשכות המסחר.
משה גפני: ברוך הבא.
רונן סולומון: תודה.
רונן סולומון: ראשית, אדוני בוודאי זוכר אותי מהדיונים על רשות ניירות ערך.
משה גפני: מה זה זוכר?
משה גפני: בעצמות אני זוכר.
רונן סולומון: אני מזכיר לאדוני שהייתי בכל הדיונים של רשות ניירות ערך.
משה גפני: נכון ותרמת  תרומה רבה לדיונים.
רונן סולומון: אני יודע.
רונן סולומון: אני כאן למעשה בכמה כובעים, גם בכובע של ארגון מעסיקים, ותכף אני אגיד מה ההשלכות על מעסיקים, גם בכובע של איגוד קופות הגמל, שאלה חברות מנהלות פרטיות בין אם בבעלות חברות ביטוח ובין אם בבעלות בתי השקעות, גם בכובע של קרנות הפנסיה של בעלות בתי ההשקעות, גם בכובע של מנהלי ההסדרים הפנסיוניים שאלה עשרים סוכנויות.
רונן סולומון: למעשה אני בכמה כובעים.
רונן סולומון: אדוני, זה  הולך וזה בא וחוק אחרי חוק מגביר את סמכויות האכיפה וגם רשות ההגבלים העסקיים מתכננת לנו איזשהו חוק הגברת אכיפה משלה כאשר אחד יותר חמור מהשני וזה גם בסנקציות, גם בסמכויות שכל אחד רוצה ליטול לעצמו.
רונן סולומון: אני רק אוסיף על דבריו של עורך דין משה ארנסט.
רונן סולומון: למעשה יש היום לממונה על שוק ההון סמכויות מינהליות שחייב להודות שרשות ניירות ערך לא היו לה אותן.
רונן סולומון: לרשות ניירות ערך באמת היו סנקציות לעיצום כספי או ללכת להליך פלילי.
רונן סולומון: בניגוד לרשות ניירות ערך, לממונה על שוק ההון יש סמכויות נרחבות ביותר לדרוש כל מסמך.
רונן סולומון: אני לא מכיר גוף שדרשו ממנו מסמך והוא לא נתן, כי כמו שנאמר, אפשר לקחת לו את הרישיון תוך דקה.
רונן סולומון: אין דבר כזה.
רונן סולומון: כלומר, הוא תמיד ייתן.
רונן סולומון: כמו שציין הממונה, שנתנו לו 99 מסמכים במקום 100, בסדר, יש סמכויות לממונה.
משה גפני: הערה.
משה גפני: לאחר הדיון המקדים שאנחנו קיימנו בצוות שלנו עם שוק ההון, אני רוצה להעיר לך שתי הערות.
משה גפני: הערה אחת היא שהיו מקרים שהממונה  על שוק ההון ביקש מסמכים ולא קיבל.
משה גפני: נדמה לי שהמקרים היו בודדים אבל היו.
עודד שריג: בודדים.
משה גפני: כשאתה אומר בכלל לא, אז היו.
משה גפני: ההערה השנייה היא שבכלל לא בטוח שבמקרה של בעיות או עבירות אזרחיות ולא עבירות פליליות ולא פשיטת רגל או דברים מהסוג הזה, שהממונה על שוק ההון יכול לקחת את הרישיון.
משה גפני: בכלל לא בטוח.
משה ארנסט: זה מה שכתוב בסעיף 22(א) לחוק.
משה ארנסט: המפקח רשאי לבטל רישיון מבטח אם המבטח הפר הוראות חיקוק או הוראת מינהל.
עודד שריג: תמשיך לקרוא.
משה ארנסט: הפרה שיש בה כדי לקבוע  כי מדובר במהימנותו או מכל טעם שלטובת ציבור המבוטחים וכולי.
משה ארנסט: זאת אומרת, החוק היום נותן סמכויות.
משה גפני: כמה רישיונות עסק לקחתם?
עודד שריג: במקרה הזה, אף אחד.
קריאה: גם כמעט לא היו מקרים.
עודד שריג: הליך שלילת רישיון לפי כל ההנחיות המשפטיות שאני מקבל, מותנה בכך שיש סכנה יציבותית.
עודד שריג: אי קבלת מסמכים בעניין שיש בו משום חשד לעבירה כזו או אחרת, לא בהכרח מביא לחשד ביציבות.
משה גפני: אני חושב שכבר הבנתי.
חיים אורון: אני רוצה לשאול הפוך.
חיים אורון: אם זה מיותר, מה איכפת לכם?
קריאה: הם רוצים סמכויות יתר.
חיים אורון: אתה אומר שלא צריך.
חיים אורון: למה אתם מתנגדים?
חיים אורון: אגב, זה קורה כל פעם מחדש.
חיים אורון: מתחילים את הדיון שלא צריך ואחר כך מתחילים להתווכח כמה, אם 150 אלף או מיליון וחצי.
חיים אורון: הרי היינו בסרטים האלה.
חיים אורון: בהתחלה תמיד אתם אומרים לא צריך את זה בכלל והמצב הקיים הוא מצוין.
עודד שריג: מי שמקיים את החוק, לא מפחד מאכיפה.
רונן סולומון: אנחנו כמובן ניכנס לסעיפים כשנקרא, אבל למעשה יש כאן סמכות חדשה שדורש לעצמו הממונה ולדעתי זאת התערבות מוזרה.
רונן סולומון: אלה למעשה סמכויות חיפוש ותפיסה גם אצל מעסיקים.
רונן סולומון: כלומר, זה יכול להיות כל אדם.
רונן סולומון: רוצה הממונה להגיש במקום עבירה פלילית על מי שנגיד פועל כסוכן ביטוח שאין לו רישיון, נכון שזאת עבירה פלילית ואפשר לפתוח נגדו תיק פלילי, אבל הוא רוצה עכשיו סמכות מינהלית כזאת.
רונן סולומון: כאן הממונה רוצה להיכנס לחצרות של מעסיק וליטול לו מחשבים, ליטול לו מסמכים, להזמין אנשים לחקירות, אנשים שלא מפוקחים על ידו בכלל.
רונן סולומון: על מה ועל שום מה?
רונן סולומון: סתם?
רונן סולומון: זה נושא מהותי וקריטי.
רונן סולומון: כמובן יש כאן פערים בין החוק של רשות ניירות ערך לחוק הנוכחי וזה נושא הטריבונל  כאשר שם הקמנו טריבונל וכאן לא.
משה גפני: מכאן ואילך אנחנו מתנתקים מהרשות לניירות ערך.
משה גפני: הבנו את ההבדלים.
משה גפני: התנתקנו משם ועכשיו אנחנו מדברים רק על שוק ההון, מה הסמכויות הקיימות היום, מה עלול לקרות, מה עשוי להיות כתוצאה מהחוק הזה.
משה גפני: אנחנו נעביר סעיף-סעיף ונדון בו.
משה גפני: גמרנו עם הרשות לניירות ערך.
משה גפני: ההבדלים ברורים ואני מבקש לתת את רשות הדיבור, לפני שעודד שריג ישיב, למנכ"ל לשכת סוכני הביטוח, מוטי קינן.
משה גפני: אם אפשר, בקצרה כי אני חושב שכולנו כבר הבנו את הדברים.
מוטי קינן: בקצרה.
מוטי קינן: אנחנו בעד תמיכה חזקה מאוד בעניין של האכיפה.
מוטי קינן: אנחנו יד ביד עם המפקח על הביטוח.
מוטי קינן: הערה, אבל היא בטח תועלה  כשנדון בסעיפים.
מוטי קינן: סוכני הביטוח הם לא צד כאן למרות שכל הזמן מדברים על סוכני הביטוח.
מוטי קינן: סוכני הביטוח הם שלוחה של חברת הביטוח ומכוח זה האכיפה בעצם נעשית על ידי חברות הביטוח ולא על ידי המפקח.
מוטי קינן: לכן כל הסעיפים כאן של סוכן הביטוח צריכים לצאת מתוך העניין הזה.
מוטי קינן: סוכן הביטוח הוא מתווך.
מוטי קינן: הוא לוקח מוצר שהמפקח על הביטוח אישר אותו והוא בעצם מתווך בו.
מוטי קינן: המוצר ידוע למפקח, המתווך לוקח את המוצר שהמפקח אישר ומשווק אותו ומעביר אותו.
מוטי קינן: לכן, מי שמפקח על סוכן הביטוח זאת חברת הביטוח.
מוטי קינן: הוא מעביר את כל החומר לחברת הביטוח, הכל דרך חברת הביטוח וחברת הביטוח עד שהיא לא בודקת את כל הניירות, היא לא מוציאה פוליסה.
מוטי קינן: אז מה העניין כאן עם סוכן הביטוח?
שגית אפיק: מי נותן לו את הרישיון, לסוכן הביטוח?
שגית אפיק: חברת הביטוח?
מוטי קינן: לא. המפקח.
מוטי קינן: לא הבנתי את השאלה.
מוטי קינן: תסבירי לי.
קריאה: גם לו יש חובות.
מוטי קינן: כל החובות, מי שאחראי לממש אותן, זאת חברת הביטוח.
מוטי קינן: הוא שלוחה של החברה.
משה גפני: למה מתווכחים אתו?
משה גפני: הוא תומך בחוק.
מוטי קינן: כן, אני תומך, אבל.
משה גפני: היועץ המשפטי שלכם גם מבקש להתייחס?
מוטי קינן: לא. אנחנו נתייחס לסעיפים.
מרים אילני: אני רוצה להעיר הערה קצרה בקשר למודל שבנינו כאן שהוא לא המודל של רשות ניירות ערך וההערות כאן מאוד נכונות.
מרים אילני: אם אנחנו זוכרים את החוק של רשות ניירות ערך, עשינו שם מודל של עיצום כספי פשוט ואכיפה מינהלית מורחבת.
מרים אילני: המודל כאן הוא מודל ביניים.
מרים אילני: הוא לא פשוט והוא לא מורחב כי הסנקציות שונות, אין כאן הגבלת עיסוק, הסכומים הרבה יותר נמוכים, ולכן כאן הלכנו על מודל ביניים.
מרים אילני: צריך לבחון את זה  כך שהמודל הוא מודל ביניים ויש שימוע בעל פה, בכל ההפרות  יש שימוע בעל פה ושם יש שימוע בכתב.
מרים אילני: צריך לבחון את זה לאור  המודל הזה.
חיים אורון: אני לא ממשיך להטריד אותך אבל מה שנאמר כאן עכשיו זה בעצם חלק מבסיס העניין כי ההבדל בין הממונה על שוק ההון לבין הרגולטורים האחרים הוא שכאן מתערבבות יחד  שלוש פונקציות: קביעת מדיניות, נתינת רישיונות ופיקוח ובקרה.
חיים אורון: אצל הממונה על הבנקים יש חלק מזה, אצל אחרים אין בכלל.
חיים אורון: אחת הטענות שעלתה לאורך הדיונים שנמשכים כבר שנים בנושא הזה  היא שהעובדה שהאוצר במקרה זה  הוא גם מי שקובע את המדיניות, גם מי ש נותן את הרישיונות וגם מי שמפקח, יש כאן בעיה מיני וביי מהותית.
חיים אורון: אני לא חוזר לזה עכשיו כי לא ניתן לפתור את זה כאן אבל זה מחריף את העניין כי המבנה היותר פשוט שיש גורם רגולטורי שמוציא רישיונות ויש גורם מפקח שהוא בין השאר מפקח גם על מי שמוציא את הרישיונות.
חיים אורון: כרגע זה ביד אחת.
משה גפני: פרופסור שריג, אם אתה יכול להשיב לנושא העקרוני שהעלו חברי הכנסת.
עודד שריג: אני אתייחס לדברים בקצרה.
עודד שריג: ראשית, אנחנו נשמח להיות חלק מוועדה שבוחנת את מבנה הרגולציה ושוק ההון בכללותו.
עודד שריג: אני לא חושב שאמרתי אי פעם משהו אחר.
עודד שריג: אני רק אומר בעניין הזה ובהקשר הזה וזה שלפני כחודשיים האירופאים בחרו את מבנה הרגולציה שלהם והפלא ופלא, הוא בדיוק מבנה הרגולציה הישראלי.
עודד שריג: זאת אומרת שיכול להיות שאנחנו לא במצב כל כך נורא.
פניה קירשנבאום: שר המשפטים אמר לכם להקים ועדה ולדון בנושא.
עודד שריג: קטונתי מלהקים ועדות אבל אנחנו נשמח להשתתף ולדון בנושא הזה.
עודד שריג: אני מסכים שהנושא הוא חשוב וראוי לדיון.
עודד שריג: אני אומר שבסופו של יום כנראה שאנחנו נגיע למסקנה שהמבנה הישראלי הוא לא כל כך רע כי אחרים בעולם מאמצים אותו.
עודד שריג: לגבי העניין של תביעות והדאגה לאזרח.
עודד שריג: אני מוכן לקיים דיון נרחב בנושא של חוזר יישוב תביעות.
עודד שריג: אנחנו לא נסוגונו ברמה העקרונית מחוזר רישום תביעות במילימטר.
עודד שריג: הדברים שאנחנו הכנסנו לחוזר יישוב תביעות, מטרתם לדאוג לכך ש-90-95 אחוזים מהחוזר ייושם מיידית ואולי אפילו מאה אחוזים, אם בית המשפט היה קונה את הכל, מיושם בעוד שלוש שנים.
עודד שריג: אני חושב שזה חשוב.
עודד שריג: אני אומר גם יותר מזה.
עודד שריג: במקומות בהם נכנסו דברים, היו פסיקות של בית משפט בדיוק בעניין הזה.
יוסף הלוי: אני יכול לאשר את זה.
יוסף הלוי: אני הגשתי את הבג"ץ.
עודד שריג: שלא יהיה ספק.
עודד שריג: לנגד עינינו עומדת טובת האזרח כל הזמן.
עודד שריג: זה מה שמכתיב לנו את המהלכים.
עודד שריג: לגבי דיונים עם חברות הביטוח.