GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שגית אפיק: לדרוש מכל אדם הנוגע בדבר למסור לו כל ידיעה או מסמך הנוגעים לעסקי אדם שחוק זה חל עליו או הנוגעים להפרה לפי חוק זה.
אוריאל לין: לעסקי אדם שחוק זה חל עליו?
חיים אורון: עלי זה לא חל כחבר כנסת ואולי על היועצים כאן, כן.
שגית אפיק: יש לו חובה לפקח על העסקים הללו.
אוריאל לין: הערה שנייה.
אוריאל לין: הוא רשאי לדרוש ממנו כל מסמך.
אוריאל לין: אם אנחנו נסתכל בסעיף (2), שם כתוב שאם אפשר, אפשר להסתפק בהעתק ממנו, אולם אין לתפוס מסמך אם ניתן להסתפק בהעתק ממנו.
שגית אפיק: תיקנו.
שגית אפיק: זה יהיה לדרוש.
רביד דקל: שגית, זה עושה בעיה.
משה גפני: אני הולך לנהל עכשיו את הישיבה כמו שאוריאל לין ניהל בשעתו את ישיבת ועדת החוקה.
אוריאל לין: אותו עיקרון שנמצא ב-(2) שאומר שאין לתפוס מסמך אם ניתן להסתפק בהעתק ממנו, אני חושב שעיקרון זה צריך להחיל על סעיף קטן (1).
אוריאל לין: אין שום סיבה שאני אוציא מסמך מקורי לעסקיי אם אני יכול לשלוח תצלום אותו מסמך.
אוריאל לין: אז יחליט אם הוא רוצה להמשיך או לא להמשיך.
אוריאל לין: הנקודה השלישית היא שאני גם רואה בעיה שאין כאן הגדרה ברורה.
אוריאל לין: הוא אומר: ובלבד אשר יש בו יסוד להניח כי פועל מבטח או סוכן ביטוח.
אוריאל לין: לאחר שיש לו יסוד סביר להניח, הוא כבר יכול לדרוש ממנו את כל הידיעות ואת כל המסמכים.
אוריאל לין: אני חושב שחייב להיות כאן שלב ביניים.
אוריאל לין: יש לו יסוד להניח כי פועל מבטח, ולאחר שהוא וידא שאכן כך המצב, רק אז הוא יכול לדרוש.
עודד שריג: בלי הדרישה?
עודד שריג: איך מוודאים את זה?
אוריאל לין: לא מיד לדרוש מסמכים או חומר.
משה גפני: איך הוא ידע?
אוריאל לין: הוא בא למקום, הוא רשאי להיכנס.
אוריאל לין: הוא סבור, יש לו יסוד להניח כי אני פועל כמבטח או סוכן ביטוח.
אוריאל לין: שלב ב', הוא צריך להיות בטוח שאכן כך המצב, שאכן אני פועל כסוכן ביטוח.
חיים אורון: איך הוא יכול להיות בטוח אם הוא לא יסתכל במסמך?
אוריאל לין: אנחנו לא רואים את הריאליה של הדברים.
אוריאל לין: נכנס אדם עם מוטיבציה חזקה, נכנס לבית עסק, יש לו יסוד להניח כי הוא פועל כמבטח או כסוכן ביטוח.
אוריאל לין: יש לו יסוד – הוא מיד דורש מסמכים, דורש ידיעות.
אוריאל לין: עודד שריג: והחלופה שאתה מציע?
אוריאל לין: קודם כל, שיהיה בטוח שאכן זה המצב.
אוריאל לין: יהיה בטוח, שיוודא שאכן אני פועל כמבטח או כסוכן ביטוח ואחר כך ידרוש ממני את כל הדברים הנוספים, אבל לא מיד, רק על בסיס החשד.
רונן סולומון: אני אחזור על הדוגמה שסיפרתי בדיון הקודם.
משה גפני: למה אתה צריך לחזור על זה?
משה גפני: לקחת לנו זמן?
רונן סולומון: לא, לא כדי לקחת זמן.
רונן סולומון: ממש לא.
רונן סולומון: יש כאן חשיבות לגבי להיכנס לכל מקום.
רונן סולומון: נגיד מפעל אינטל שמקבל שירות ממנהל הסדרים פנסיוניים ומחליטים לעשות ביקורת במפעל אינטל כדי לבדוק את מנהל ההסדרים הפנסיוניים.
רונן סולומון: אני חושב שזאת כבר הרחבה מעל ומעבר.
רונן סולומון: אם זה להיכנס כדי לבדוק שמפעל אינטל עושה בעצמו ביטוח, בסדר, אין בעיה, אבל אם זה להיכנס למפעל, לדעתי צריך כאן צו שיפוטי גם לכניסה למפעל.
רונן סולומון: זאת הנקודה שאני מדגיש אותה כי תהיה כאן למעשה חדירה למפעלים כדי לבדוק את מנהלי ההסדרים.
משה גפני: אתה היית בין אלה שאמרת שאתה תומך בחוק?
חיים אורון: אתה רוצה לגרום לנו עכשיו שלא יהיה השלב בין 49ג ל-ד'.
חיים אורון: אתה רוצה שהכל יהיה 49ד.
חיים אורון: שכנעתי אותי סופית למה אני תומך בזה.
חיים אורון: אני מבין שאתה רוצה שהכל יהיה 49ד ולא יהיה 49ג.
חיים אורון: אנחנו רוצים את המדרגה הזאת כי המדרגה הזאת נותנת אפשרות לפיקוח יותר רחב שלא מיד נכנס עם שופטים.
חיים אורון: ההנחה שלי שלא כולם גנבים אלא שיש להניח ששמונים אחוזים מהבדיקות הללו יסתיימו בכלום.
חיים אורון: אתה אומר: לא.
חיים אורון: אתה אומר שנבטל את 49ג כי לפי מה שאתם אומרים אין לו משמעות, ומהתחלה לכו ישר לבית המשפט וכולי.
חיים אורון: אם אני עוסק בעסקי ביטוח כאדם ישר פחות או יותר, אני לא רוצה שישר יתחילו אתי בבתי המשפט.
חיים אורון: יכול להיות שעם שני מסמכים אני משכנע אותו שאין עניין.
חיים אורון: אתה אומר: לא, לך לבית משפט ורק אז תבוא אלי.
משה גפני: לא, אתה לא משיב.
משה גפני: הערתך ברורה.
רונן סולומון: אני אבהיר.
משה גפני: לא, אין לך מה להבהיר.
משה גפני: לפי דבריך צריך צו שיפוטי.
רונן סולומון: צו שיפוטי רק למי שלא ---
משה גפני: ליבת החוק היא להימנע מכל הדרך הרגילה שעושים עם גנבים ועם רמאים, כשהולכים לבית המשפט, מביאים משטרה וכדומה.
משה גפני: ליבת החוק היא שנכנסים על פי איזשהו מתווה קל יותר.
משה גפני: זה כתוב בחוק באופן הכי מתון האפשרי.
משה גפני: הרי אנחנו לא רוצים להגיע לבית המשפט.
משה גפני: ברשות לניירות ערך, שם היה הסעיף הזה, נדמה לי שאתה התנגדת אבל היית היחיד.
רונן סולומון: נכון, התנגדתי גם שם.
משה גפני: היית היחיד.
רונן סולומון: הייתי היחיד.
ארנון שגב: שמי ארנון שגב, יועץ משפטי חיצוני לאיגוד קופות הגמל.
ארנון שגב: אני מבקש לציין שביחס לסעיף הזה איגוד קופות הגמל בעד הסעיף בנוסחו המקורי.
ארנון שגב: אנחנו מבקשים שהסמכויות הללו תישארנה.
ארנון שגב: אני מבקש רק להסב את תשומת לבם של חברי הוועדה שכבר כיום בחוק הקיים כפי שהוא, ישנן סמכויות אכיפה שלצערי אינן ממומשות אבל יש סמכויות אכיפה לממונה ביחס למעסיקים שלא מבצעים הפקדות ומעבירים כספים לקופות גמל וקרנות פנסיה.
ארנון שגב: אני גם מבקש להתחבר לחוק החשוב שחברי הוועדה העבירו ביחס למסלקה הפנסיונית וכפי שחברי הוועדה יודעים היטב מהלך החיים הפנסיוני בעצם מתחיל בחצרי המעסיק, עובר דרך שלוחים שונים של או מטעם המעסיק ובסופו מסתיים בקופות הגמל וקרנות הפנסיה.
ארנון שגב: לכן חשוב להבנתנו ולהערכתנו שלממונה יהיו סמכויות על כל ההליך מראשיתו ועד סופו.
משה גפני: לא הצלחתי עדיין למפות בין האורחים מי בעד ומי נגד, אבל במשך הזמן.
ארנון שגב: אנחנו רק משתדלים להעיר לגופו של עניין באותו סעיף.
משה גפני: סתם אמרתי.
ארנון שגב: בסעיף אנחנו תומכים.
מרים אילני: הסעיף הזה לא נותן סמכויות תפיסה אלא רק כניסה ודרישה ולכן היה צריך לתקן את ה-לתפוס ולדרוש.
שגית אפיק: ברשות ניירות ערך הסעיף הזה מופיע בחלק המינהלי או בחלק הפלילי?
קריאה: המינהלי הקל.
מרים אילני: היה לנו ויכוח על זה ועמדנו על כך שלא תהיה סמכות תפיסה.
שגית אפיק: אנחנו נשאיר את זה לתפוס, אבל עם האמירה לפרוטוקול שהכוונה היא לדרוש בלבד, כמו שבניירות ערך.
רביד דקל: הסיפא הזאת נמצאת בכל החוקים שיש בהם פיקוח.
רביד דקל: זאת אומרת, אתם כאן עושים שינוי וכאילו מרמזים שאגב סמכות הדרישה, פתאום נכנסת סמכות של תפיסה.
רביד דקל: זה לשון דיבור.
משה גפני: אני מציע שכרגע אנחנו לא יכולים לעשות תיקון עקיף כי הרשות לניירות ערך לא כאן.
משה גפני: אני מדבר על מה שיצא מתחת ידינו.
משה גפני: אנחנו נגיד עכשיו לתפוס, כאשר תהיה הודעה לפרוטוקול שזה לדרוש בלבד.
משה גפני: אנחנו נזמין לאחת הישיבות הקרובות את הרשות לניירות ערך ויכול להיות שבהסכמתם נעשה תיקון עקיף גם שם וגם כאן.
משה גפני: העמדה שלכם היא שיהיה כתוב לדרוש ולא לתפוס.
משה גפני: למה אז לא הגענו לזה?
קריאה: כי אחרת יש סתירה לסעיף אחר.
מרים אילני: אנחנו יכולים לבדוק עוד חוקים.
מרים אילני: יכול להיות שזה קיים בחוקים אחרים ולא רק בחוק ניירות ערך.
רביד דקל: זה לפני שהיה התיקון של חוק ניירות ערך.
משה גפני: תעשו את הבדיקה.
מרים אילני: זה לא ישפיע על הפרשנות של החוקים האחרים.
משה גפני: תעשו בדיקה.
משה גפני: לאחת הישיבות הקרובות אנחנו נזמין את רשות ניירות ערך ואם יהיה צורך נעשה תיקון עקיף.
חיים אורון: יש לי שאלה לגבי סעיף שעבר.
חיים אורון: מה סוכם בעניין הזה של סעיף (2), האם הסמכות היא רק של הממונה או גם של המשטרה?
חיים אורון: סעיף 49ב.
עודד שריג: של הממונה.
חיים אורון: בדרך החוצה שמעתי אמרתם שזה מקרה ראשון ואני לא יודע אם במקרה ראשון אנחנו לא צריכים להחמיר.
שגית אפיק: על מה מדובר?
שגית אפיק: על איזו סמכות?
עודד שריג: על 49ב.
חיים אורון: אני רוצה לעזור לכם.
חיים אורון: אני שאלתי האם יש עוד מקום שמי שיש לו סמכות אכיפה מינהלית, האישור הסופי שלו הוא רק בידי הממונה שלו והמשטרה רק מעבירה את הרישום הפלילי.
חיים אורון: הם אמרו שזה מקרה ראשון.
חיים אורון: עד כאן אני מדייק?
רביד דקל: המקרה הראשון הוא לגבי חומר המחשב, אם אני הבנתי נכון.
חיים אורון: לפני חומר מחשב.
שגית אפיק: אתה מדבר על פסקה (1).
שגית אפיק: זה שינוי חדש.
שגית אפיק: זה פעם ראשונה ייכנס לחקיקה.
מרים אילני: המשטרה שינתה את המדיניות שלה ויותר היא לא רוצה לבחון את זה.
חיים אורון: לא רוצה, זה בסדר.
רביד דקל: המדיניות הזו באה לידי ביטוי בהצעת חוק אכיפה סביבתית שנדון עכשיו בוועדת הפנים.
רביד דקל: חיים אורון: גם שם אין משטרה?
רביד דקל: גם שם מדובר בסמכויות פיקוח והמשטרה לא נותנת אישור.
חיים אורון: מה שמועלה כאן הוא בעייתי.
חיים אורון: הסמכויות.
חיים אורון: אתם אומרים שזה כבר קיים בחקיקה?
זבולון אורלב: לא, לא קיים.
זבולון אורלב: יש הצעת חוק אחרת.
חיים אורון: איזה מטלה זה מטיל על המשטרה?
חיים אורון: אני מבין שאתם רוצים להתרחק מהעניין הזה שאתם לא אחראים, אבל אנחנו מבקשים אתכם בתור גורם שיחד עם גורם נוסף, כפי שהוא אמר, לא יהיו חמישים אלא יהיו 15, אז יושבים שלושה אנשים יום אחד ומאשרים את השמות.
חיים אורון: זה מרגיע אותנו.
חיים אורון: יש כאן שני בנקטים שאנחנו צריכים להישמר מפניהם, כאשר האחד הוא לתת לו סמכויות מינהליות משום שהמצב הקיים לא מספק, והשני, לא לחרוג מזכויות אדם בסיסיות בנתינת עוד ועוד לעוד ועוד גורמים סמכויות מינהליות שהן משיקות כל הזמן לתחום הפלילי, לתחום המינהלי וכולי.
חיים אורון: זה בעצם הדיון כאן כל הזמן וזה היה מאוד חריף כאשר ישבנו במשך עשרים ישיבות על רשות ניירות ערך.
חיים אורון: אם אותנו מרגיע שמידת השרירותיות יורדת והאישור של המפקחים פעם אחת אחרי שמינו אותו, והמשטרה לא תברח מאחריות לזה, למה אתם רוצים לברוח מזה?
נירית להב קניזו: לא מדובר כאן בבריחה מאחריות.
נירית להב קניזו: לעמדה שלנו יש היבט תקציבי והיבט מהותי.
נירית להב קניזו: ההיבט התקציבי הוא שהרבה מאוד סוגים של חקיקה מעניקים היום סמכויות פיקוח וסמכויות מינהליות להרבה מאוד גורמים ואנחנו הגענו למצב שחקיקה איזוטרית וייחודית יש התפשטות מאוד גדולה ואנחנו נדרשים לאשר המון גורמים.
נירית להב קניזו: זאת מטלה שתמיד מוטלת עלינו ללא תוספת תקציבית והיום אנחנו למעשה עומדים מול שוקת שבורה.
נירית להב קניזו: אנחנו נדרשים לאשר אנשים ואין לנו את המשאבים לעשות זאת.
חיים אורון: תכתבו שלמימוש הדבר הוקצבו שני מיליון שקלים.
חיים אורון: תוסיפי הסתייגות ואני רוצה להצביע עליה.
חיים אורון: אני לא מקבל את הנימוק הזה.
חיים אורון: אני חושב שהנימוק המהותי כאן הוא בעיניי הרבה יותר חשוב.
נירית להב קניזו: הנימוק המהותי הוא התשתית להבחנה שעשינו.
נירית להב קניזו: ככל שמדובר באנשים שמפעילים סמכויות פליליות, חשוב מבחינת המשטרה שלתחומים האלה לא יתקרבו אנשים פליליים שיכולים לזהם את החקירה הפלילית ולמנוע את ההרשעה, לחשוף אנשים לחומרי חקירה פלילית, אנשים שלא ראויים לחומרי חקירה פלילית ולהפעיל סמכויות פליליות שהן סמכויות קשות וחודרניות בהשלכות שלהן, ולא רק עצם הפעלת הסמכות, לידי אנשים שהם לא מתאימים.
נירית להב קניזו: ככל שאנחנו מתרחקים מהסמכויות הפליליות לעבר סמכויות מינהליות וסמכויות פיקוח שהן עוד יותר מוגבלות ומצומצמות, החששות האלה פוחתים ולכן אנחנו חושבים שניתן להסתפק בבחינה של עבר פלילי.
נירית להב קניזו: אנחנו לא מוותרים על בחינת העבר הפלילי אבל על ידי גורמים במשרד האוצר ולא על ידי המשטרה.
חיים אורון: ובכל זאת זה לא מי שהולך לרשום חניה ברחוב בתל אביב.
חיים אורון: אני מבין שיש כאן סקאלה.
חיים אורון: לפי דעתי שמתם את הגבול.
חיים אורון: אני כן הייתי מציע שבמקרה הזה, לפחות בינתיים, בהתחלה, ונראה איך עובד כל הדבר הזה, כי זה לא איזה עומס.
חיים אורון: זה לא שאני מגביל במשהו את סמכויותיו של הממונה.
חיים אורון: אני מבקש להצביע.
משה גפני: מהנימוק הכספי הבנתי שיש הבדל במהות.
משה גפני: זאת אומרת, המשטרה לפי דבריך יוצאת מהעניין לחלוטין.
נירית להב קניזו: לא לחלוטין.
נירית להב קניזו: מהאישור.
משה גפני: אני הולך להסביר את עצמי.
משה גפני: המשטרה יוצאת מהעניין לחלוטין.
משה גפני: אם המשמעות של העניין שאת מדברת על עומס תקציבי, הרי על מה מדובר?
משה גפני: מדובר על כך שהמפקח יסמיך כמה מאנשי משרד האוצר ואתם צריכים לתת את האישור.
משה גפני: אז את באה ואומרת שמה שכתוב בחוק, אתם יכולים לעמוד בזה מכיוון שאין בעיה תקציבית, ואם יצטרכו את האישור שלכם, יש בעיה תקציבית.
משה גפני: זה מה שאת אומרת.
נירית להב קניזו: אנחנו בודקים את העבר הפלילי, אנחנו בודקים מידע מודיעיני, ואם יש צורך אנחנו נכנסים לתיקי החקירה.
נירית להב קניזו: זאת בדיקה מעמיקה שדורשת זמן ודורשת אנשים שיעשו אותה.
נירית להב קניזו: זה אומר משאבים.
משה גפני: מהנימוק התקציבי הבנתי שיש הבדל במהות.
משה גפני: למעשה משטרת ישראל יוצאת מהעניין.
משה גפני: על פניו מלמעלה היא צריכה לבדוק כמה פרטים ושלום על ישראל.
משה גפני: אנחנו נותנים כאן סמכויות באמת לאדם אחד, נכבד ככל שיהיה, לעובדי משרד ממשלתי שהם לא קשורים לעניין הזה של אכיפה בניגוד לרשות לניירות ערך ששם יש להם סמכויות של אכיפה פלילית על פי החקיקה הקיימת.
משה גפני: אנחנו הולכים להרחיב את זה עכשיו באופן לא מידתי כי יש מחסור בתקציב.
נירית להב קניזו: בהצעת החוק הזאת אתה נותן סמכויות שהן לא פליליות.
נירית להב קניזו: בחוק ניירות ערך הסמכויות הן פליליות.
משה גפני: את נותנת כאן בחוק הזה סמכויות לאכיפה.
משה גפני: אנחנו נותנים את הסמכויות של האכיפה המינהלית למפקח על שוק ההון, אבל המשטרה יוצאת בעניין הזה מהעניין.
שגית אפיק: אפשר להציע אולי את שני התנאים.
שגית אפיק: שהוא לא הורשע בעבירה שמפאת חומרתה, מהותה ונסיבותיה, ושהמשטרה לא התנגדה להסמכתו מטעמים של ביטחון הציבור.
שגית אפיק: זאת אומרת, להפוך אתכם למצב של מחדל מאשר מעשה.
שגית אפיק: לא תצטרכו להודיע אבל בכל זאת תישארו בתמונה.
נירית להב קניזו: ההודעה היא החלק השולי.
נירית להב קניזו: ברגע שיש הוראה מהסוג הזה, גם אם היא מנוסחת בלשון מחדל ובעבר בחקיקה ישנה, היא הייתה מנוסחת בלשון מחדל, אנחנו רואים חובה לעצמנו לבצע את זה.
שגית אפיק: שאלה נוספת.
שגית אפיק: מעבר לשלב ההסמכה, אחרי שהוא כבר הוסמך ובאותו מועד הוא לא הורשע בעבירה ולא הודעתם על התנגדותכם, מה קורה אחר כך?
שגית אפיק: יש בדיקות שמתבצעות לאחר מכן?
נירית להב קניזו: לא, אין בדיקות תקופתיות.
נירית להב קניזו: נציבות שירות המדינה זכאית לקבל מידע מן המרשם הפלילי על כל עובדי שירות המדינה לרבות מוסמכי הפיקוח והיא יכולה להתעדכן מעת לעת האם בן אדם הורשע בעבירות נוספות במהלך תקופת עבודתו ולפעול בהתאם לסמכויותיה.
משה גפני: הוועדה תצטרך להכריע בעניין הזה.
משה גפני: אני לא בטוח שנסכים למצב כזה, אבל נצטרך להכריע.
משה גפני: את סעיף 49ג סיימנו.
ארנון שגב: רק להסב את תשומת לב חברי הוועדה שנכון שאין סמכויות חקירתיות למוסמכי אכיפה אבל צריך כמובן לקחת בחשבון שהחומרים הללו עשויים או עלולים בעצם להוות תשתית שתועבר אחר כך לקידום הליכים פליליים.
שגית אפיק: זה לא נכון.
שגית אפיק: יש אמירה מפורשת שזה לא ישמש כראיה בהליכים פליליים.
משה גפני: הפעילות שהוא עושה היא פעילות כזאת, אבל זה לא הולך לחקירה פלילית.
יוסי הלוי: ב-49ג, אני מניח שבכל מקרה יילקח העתק ועלולים להיות מקרים שיילקח המסמך המקורי.
יוסי הלוי: במקרה כזה יש בחוק רשות ניירות ערך הוראה שתוך חצי שנה על הרשות להחזיר את המסמך המקורי.
יוסי הלוי: אני לא יודע מדוע ההוראה הזאת נשמטה כאן.
עודד שריג: אפשר להוסיף את זה.
יוסי הלוי: כולל חומר מחשב כמובן.
שגית אפיק: נוסיף הוראה כזאת.
רן ונגרקו: הערה לעניין סעיף קטן (2).
רן ונגרקו: בפרשנות מרחיבה ניתן להבין שבעצם הסמכות שניתנת למוסמך פיקוח היא להיכנס לחצרות כל בית עסק ולאו דווקא עסק שפועל לצורך מכירת שירותי ביטוח או מתן שירותי ביטוח.
רן ונגרקו: זה בדיוק מה שכתוב כאן.
רן ונגרקו: זאת אומרת, אפשר לפרש את זה בצורה מורחבת.
משה גפני: איך אפשר?
רן ונגרקו: לצורך העניין, מעסיק גדול שמעסיק 500 עובדים, הוא לא מבטח, הוא לא יועץ ביטוח, הוא לא חברת ביטוח, הוא לא סוכן ביטוח, אבל כתוב להיכנס למקום שאינו בית מגורים, והוא לא בית מגורים, יש לו יסוד להניח כי פועל מבטח או סוכן ביטוח.
רן ונגרקו: מה זה פועל?
רן ונגרקו: באופן טבעי לפעמים במקומות בחצרות מעסיקים פועלים סוכני ביטוח שבאים ונותנים שירותי ביטוח.
רן ונגרקו: הוא יכול לדרוש ממנו.
רן ונגרקו: אני חושב שצריך כאן לצמצם את ההגדרה כך שיהיה ברור שהמקום שאליו יכול להיכנס אותו מוסמך פיקוח הוא עסק שמטרת פעולתו היא מתן שירותי ביטוח.
עודד שריג: הייתה קודם הערה בדיוק הפוכה.
קריאה: הוא עשה עבודה מצוינת והסביר את החשיבות של העניין.
רן ונגרקו: אני חושב שזאת טעות חמורה.
רן ונגרקו: אולי בשלב ראשון אדוני היושב ראש, כהצעה קונסטרוקטיבית, במקום שיהיה עוד "שוטר" שיכול להיכנס לחצרות מעסיקים שאינם סוכני ביטוח או חברות ביטוח.
עודד שריג: במקום בו פועל מישהו כזה.
רן ונגרקו: פועל באופן טבעי.
רן ונגרקו: הרי אני כמעסיק צריך להפריש.
רן ונגרקו: הרעיון הוא שלחצרות מעסיקים שתחום העיסוק שלהם הוא לא שירותי ביטוח פר-אקסלנס, קודם כל מוסמך הפיקוח ידרוש בכתב נתונים.
רן ונגרקו: יקבל אותם, מה טוב.
רן ונגרקו: לא יקבל אותם, יבקש להיכנס לחצרות המעסיקים.
משה גפני: תודה רבה על הערתך.
משה גפני: אנחנו נצטרך להכריע בשאלה הזאת של המשטרה ומעמדה בעניין הזה.
משה גפני: למעשה סיימנו את סעיף 49ב ו-49ג.
משה גפני: בישיבה הבאה נמשיך בעזרת השם בסעיף 49ד.
משה גפני: הצעה לסדר של חבר הכנסת יעקב אדרי.
יעקב אדרי: בנושא שינויים תקציביים.
יעקב אדרי: אם זה לא מופיע בסדר היום, אי אפשר להביא זאת.
יעקב אדרי: אין לי התנגדות לשני הסעיפים, אבל אני גם מציע לך מה שאמנון הציע לך.
יעקב אדרי: אני ביקשתי שבנושא של שינויים תקציביים, אם זה לא מופיע בסדר היום, אי אפשר לשאול את הנוכחים באותה ישיבה אם הם מסכימים.
יעקב אדרי: אלה שלא נוכחים, יודעים שזה לא על סדר היום.
יעקב אדרי: אני מציע מה שאמנון הציע ואני מצטרף לדעתו.
יעקב אדרי: כל יום שלישי בסדר היום ירשמו שינויים תקציביים ואז אין בעיה.
ציון פיניאן: בנושא הזה פניתי ליושב ראש כי זה נושא דחוף מאוד.
ציון פיניאן: זה נושא של העברה תקציבית למפעל במגדל העמק, מפעל שהולך להעסיק עוד יותר עובדים.
ציון פיניאן: היום הוא מעסיק 1,500 עובדים.
יעקב אדרי: אמרתי ליושב ראש שאין לי התנגדות לסעיפים.
יעקב אדרי: אני מדבר על הרמה העקרונית.
יעקב אדרי: אני מקבל את ההצעה של אמנון.
אמנון כהן: אבל יושב ראש הוועדה הוא הרב גפני והוא זה שצריך לקבל החלטה.
יעקב אדרי: אם התקנון היה מאפשר את זה, אין לי בעיה.
משה גפני: התקנון מאפשר אבל אני לא נוהג כך.
משה גפני: אמר לי חבר הכנסת פיניאן, אני חשבתי להוסיף את זה בסדר היום לתחילת שבוע הבא – כי מחר יש הרבה סעיפים והישיבה היא קצרה – והסביר לי שמדובר בדבר מאוד מאוד דחוף בגלל שמדובר על מפעל טאוור במגדל העמק שמעסיק כ-1,500 עובדים והדחיפות היא גדולה.
יעקב אדרי: העניין עומד מ-2005.
ציון פיניאן: לא, זה אושר עכשיו.
ציון פיניאן: בתקופה האחרונה זה אושר.
ציון פיניאן: אני מסכים, אנחנו לא נוהגים כך.
ציון פיניאן: בתחילת שנת התקציב אני לא שם מה שבמהלך השנה מופיע ביום שלישי בסוף סדר היום, שינויים בתקציב, מכיוון שאין היום העברות.
ציון פיניאן: ההעברות הן מאוד דלילות אבל עכשיו זה יתחיל.
ציון פיניאן: נראה.
ציון פיניאן: הוא הציע את זה קודם ונראה אם אני עושה את זה ונראה מה כמות ההעברות שמגיעות.
ציון פיניאן: אם אתה אומר לא לקיים על זה דיון, אני לא מקיים על זה דיון.
יעקב אדרי: אני לא אומר.
משה גפני: אני רוצה לומר לך לגבי ה-700 מיליון שאתה חוזר על זה כל הזמן.
יעקב אדרי: אין לי טענות אליך אלא לג'ומס.
משה גפני: אני רוצה לומר לך שהמדינה הפכה להיות מדינה פופוליסטית במובן הכי חמור של המילה.
משה גפני: אם זה לא נכון מה שאני עומד לומר עכשיו, אני מתנצל מראש, אבל אם זה נכון, זה ממש דבר פופוליסטי.
משה גפני: מה התפקיד של הוועדה המשותפת של ועדת הכספים וועדת החוץ והביטחון?
משה גפני: התפקיד שלנו כוועדת כספים הוא לדאוג למקורות המימון, לדעת את ההוצאות, לדעת לאן זה הולך, להוציא הפרטים בתקציב הביטחון ששם זאת ועדה משותפת.
יעקב אדרי: למה זה הגיע לכאן?
משה גפני: תשמע אותי עד הסוף.
משה גפני: אתה פשוט נתת לי את ההזדמנות לומר את זה.
משה גפני: זה מגיע לוועדת הכספים כדי לאשר את זה באופן עקרוני.
משה גפני: זאת אומרת, אנחנו צריכים לדעת מאיפה זה מגיע ואנחנו צריכים לדעת שזה הולך לתקציב הביטחון ואז אחרי שאנחנו מאשרים, הוועדה המשותפת לכספים ולביטחון דנה בפרטים, ועל זה לא דנים במליאת ועדת הכספים.
משה גפני: זה הנוהל, זה התקנון וזאת המציאות.
משה גפני: מה שקרה עם ה-700 מיליון שקלים, אני עיכבתי את זה.
משה גפני: אני שאלתי שאלות וזה לפני שזה מגיע לכאן.
משה גפני: אני שוכנעתי במאה אחוזים שהיעד של ה-700 מיליון שקלים הוא חיוני מאוד.
יעקב אדרי: גם אני שוכנעתי.
אמנון כהן: חכה, תראה מה קורה אחר כך.
משה גפני: לפי הנוהל המסודר, אם לא היינו מדינה פופוליסטית, זה היה הולך לוועדה משותפת של כספים וביטחון ושם היה נדונים הפרטים, האם זה הולך לדרום או לצפון או למרכז, אם אתה מבין למה אני מתכוון.
משה גפני: דנה הבוקר הוועדה המשותפת והיא דנה על מקורות המימון, מהיכן זה מגיע, מהשיכון, מהרווחה, מהבריאות וכולי.
משה גפני: זה התפקיד שלנו וזה לא התפקיד של הוועדה המשותפת.
יעקב אדרי: אתה לא צופה בטלוויזיה.
משה גפני: אני לא קורא את העיתונות?
משה גפני: גם בעיתונות החרדית.
משה גפני: כולם נהיו פופוליסטיים.
משה גפני: פעם היו פרות קדושות במדינה אבל את הכל שחטו, וגם את ביטחון המדינה שחטו.
אמנון כהן: אדוני היושב ראש, אני השתתפתי בדיון המשותף, אני חבר הוועדה, ולאחר חצי שעה שראיתי את הליך הדיון פשוט קמתי והלכתי.
אמנון כהן: בסוף לא אישרו שום דבר.
משה גפני: חבר הכנסת יעקב אדרי נוהג באחריות.
משה גפני: הלוואי שכל חברי קדימה היו נוהגים באחריות.
משה גפני: אני מתקן את הדברים.
משה גפני: יש בקדימה חברים טובים ואחד מהם הוא חבר הכנסת יעקב אדרי.
משה גפני: יש בקדימה חברים שאין להם אחריות ואחד מהם, אני לא אומר בחודש אדר א'.
משה גפני: פנייה מספר 8 -
ערן פולק: תודה שהעליתם את הפנייה לסדר היום בדחיפות.
ערן פולק: אני אסביר גם את המהות וגם את הדחיפות.
ערן פולק: הבקשה היא לאשר מענק לחברת טאוור במגדל העמק.
ערן פולק: זאת השקעה שמתבצעת החל משנת 2005 עם דיונים מול הממשלה, גם במישור המשפטי וגם במישור הכלכלי.
יעקב אדרי: ציון, תקשיב, זה מ -2005.
ערן פולק: הוא העלה את זה לסדר היום.
ערן פולק: מה שקרה בשנה האחרונה, קרו שני אירועים כאשר האחד הוא בציר המשפטי כאשר הוכשר הדיון מחדש בבקשה לפרטיה, דבר שלא היה בשנים הקודמות, והשני, הציר הכלכלי כאשר המפעל או החברה עברה שינוי מאוד מאוד משמעותי החל משנת 2009 והיום נמצאת בפריחה מאוד גדולה.
ערן פולק: למעשה היו בפניה שתי חלופות, האם להרחיב את הפעילות במגדל העמק מסדר גודל של 1,000-1,050 עובדים לסדר גודל של 1,400 עובדים, או להרחיב את הפעילות במדינות אחרות במזרח.
ערן פולק: בהמשך לעבודה מאוד מאומצת של משרד התעשייה, מרכז ההשקעות, שניהלו מול החברה, החברה החליטה להרחיב את הפעילות בישראל ולקבל את המענק, את שארית המענק שהגיע לה מהבקשה הקודמת בשיעורים הרבה יותר נמוכים.
ערן פולק: בזמנו דובר על למעלה משישים מיליון דולר והיום אנחנו מדברים על סך כל 150 מיליון שקלים על פני חמש שנים.
אמנון כהן: על כמה התחייבנו בהתחלה?
ערן פולק: ההשקעה המקורית זיכתה את החברה, היתרה שלה זיכתה אותה בלמעלה משישים מיליון דולר.
אמנון כהן: אבל היא לא עמדה בצמתים.
אמנון כהן: היא לא עמדה ביעדים.
ערן פולק: היא לא עמדה ביעדים.
ערן פולק: הדיון בעצם נקטע בשנת 2008 וחודש לקראת סוף 2009 כאשר החברה עשתה שני דברים בעבודה: האחד, העלתה את רמת ההשקעה ללמעלה מ-400 מיליון דולר.
קריאה: מי הבעלים?
ערן פולק: השליטה היא בידי החברה לישראל.
ערן פולק: זאת חברה ציבורית.
ערן פולק: החברה העלתה את רמת ההשקעה ללמעלה מ-400 מיליון דולר, ודבר השני, העלתה את מספר העובדים מ-1,000 לקרוב ל-1,450 עובדים.
ערן פולק: בסוף נכנסה עוד התחייבות ייעודית.
משה גפני: מתי עלה מספר העובדים?
ערן פולק: בחודשים האחרונים.
ערן פולק: זאת עבודה של מרכז ההשקעות בחודשים האחרונים.
משה גפני: יש כאן מישהו ממרכז ההשקעות?
משה גפני: תכף אני אבקש התייחסות שלכם.
ערן פולק: יש עוד תוספת שהייתה ממש בתקופה האחרונה של התחייבות נוספת להעסקה ממגזר המיעוטים של סטודנטים.
ערן פולק: לכן הבקשה על השולחן.
ערן פולק: אני אומר מילה לגבי הדחיפות.
ערן פולק: המערכת של החברה נמצאת היום במצב שבו יש לה גידול בהזמנות ובצורך לייצר וככל שהיא מקבלת את המענק, היא יכולה להתחיל את ההתרחבות במגדל העמק.
ערן פולק: כל עוד אין לה את המענק, היא מרחיבה את הפעילות במקומות אחרים.
ערן פולק: לכן זה מגיע בדחיפות לשולחן הוועדה.
אמנון כהן: המענק הוא שקל מול שקל?
ערן פולק: חלק גדול מההשקעה כבר בוצע, חלק גדול יבוצע עד סוף השנה הזאת.
ערן פולק: המענק נפרס על פני כמה שנים.
משה גפני: מרכז ההשקעות.
משה גפני: למה הדחיפות הזאת?
משה גפני: למה אי אפשר היה להביא את זה קודם?
אלי גרשון: מינהלת מרכז ההשקעות אישרה את המענק בסוף שנת 2010.
אלי גרשון: בעצם השלב הבא בפרוצדורה הוא להוציא את כתב האישור.
אלי גרשון: לא ניתן להוציא את כתב האישור כל עוד לא נקבעו תקציבים ולכן הדחיפות בפנייה.
משה גפני: 150 מיליון.
אלי גרשון: נכון.
אלי גרשון: פרוס על פני ארבע שנים.
יעקב אדרי: אני מבין את החשיבות של העניין.
יעקב אדרי: אני שומע גם שמדובר בתוספת משמעותית של עובדים.
יעקב אדרי: מי בודק אם אכן זה מתקיים?
אלי גרשון: מרכז ההשקעות.
: יש מחלקת ביקורת.
: יש מחלקה מיוחדת לעמידה ביעדים.
יעקב אדרי: אני מכיר מפעלים שנעלמו אחרי שקיבלו את המענק.
יעקב אדרי: נעלמו לגמרי.
יעקב אדרי: לא רק שלא הוסיפו עובדים אלא נעלמו לגמרי.
אמנון כהן: ביקשתי פעם נתון.
אלי גרשון: אני חושב שמנהל מרכז ההשקעות גם סיפק את הנתון בדיונים על חוק התקציב.
משה גפני: כן, אבל תשיב בבקשה ספציפית לגבי המקרה הנוכחי.
אלי גרשון: לגבי מספר העובדים.
אלי גרשון: כיום המפעל מעסיק 1,100 עובדים והוא מתחייב להגיע ל1,400 עובדים בשנת 2014, כלומר, בסוף שנת 2013 ולהישאר עם אותו מספר עובדים לפחות עד סוף 2018.
ערן פולק: ועוד שלושים סטודנטים
יעקב אדרי: מה שברור לפי האוזן המוזיקלית שלי הוא שלא ייקחו שום עובד נוסף עד 2013.
אלי גרשון: לא.
אלי גרשון: הוא חייב להגיע ל-1,400 בסוף שנת 2013.
יעקב אדרי: הלוואי שאני טועה.
משה גפני: מה קורה אם ב-2011 לא מוסיפים עובד אחד?
משה גפני: אתם מתערבים?
אלי גרשון: ההתחייבות של החברה היא לעמוד בסוף שנת 2013 עם 1,400 עובדים.
משה גפני: מה קורה אם הם לא עומדים בזה?
אלי גרשון: כבוד היושב ראש, אם יורשה לי להוסיף, החברה מוסיפה עובדים בגלל הגידול בהזמנות.
אלי גרשון: כלומר, אין כאן איזשהו גידול מלאכותי כתוצאה מהתחייבות כלפי המדינה אלא יש היום גידול גם בהזמנות היצור וגם בשטחי היצור וכתוצאה מכך גם יהיה גידול בעובדים.
אלי גרשון: מבחינת אבן דרך הבאה בה בודקים את המפעל, זה יקרה בסוף 2013 ואז הם צריכים לעמוד ביעד של 1,430 עובדים.
: אני מהלשכה המשפטית ואולי אני אוכל להסביר.
משה גפני: כן, מי שיכול להסביר, שיסביר.
משה גפני: אתם רואים או שאתם לא רואים מה קורה ב-2011, ב-2012, במהלך שנת 2013?
משה גפני: אתם לא רואים או רואים שלא קורה שום דבר, אתם עדיין שותקים עד שמגיע דצמבר 2013?
יעקב אדרי: כן, ואז הם עומדים בהתחייבות שלה ם.
: שמי עורכת לירז ואני מהלשכה המשפטית של משרד התעשייה, רפרנטית של מרכז ההשקעות.
: כל כתב אישור, זה לא ייחודי רק לטאוור, המבנה של חוק עידוד בנוי כך שחברה מקבלת מענקים, בודקים את ביצוע ההשקעות אבל באיזושהי נקודת זמן כשהיא משלימה את ביצוע ההשקעות, בוחנים אותה.
: יש מחלקה מיוחדת שבוחנת אותה.
: המטרה הזאת של הבחינה היא כפולה ותוצאת הבחינה זה משהו שנקרא אישור ביצוע סופי.
: כאמור, התוצאה היא כפולה: אחת, להבין שהמענקים הופכים ממעמד של מענקים מותנים למענקים חלוטים שלא מבטלים את המענקים ולוקחים אותם בחזרה.
: זאת תוצאה אחת של הבדיקה.
: התוצאה השנייה היא שיש לצד המענקים גם סוג של הטבות מס וגם זה מותנה בתוצאת הבדיקה הזאת.
: זאת אומרת, המחלקה בודקת את עמידת החברה ביעדים וזה לא באופן ספציפי לכתב האישור הזה.
: כאן יש כל מיני יעדים ודברים מיוחדים שהמחלקה בודקת.
יצחק וקנין: גם המענק הזה הוא מחולק.
ציון פיניאן: הוא פרוס על פני ארבע שנים.