GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ויצמן שירי: אני כרגע מדבר על העניין הזה, שאם היו לוקחים חצי ממה שמדברים עליו לגבי רכבת לירושלים והיו באמת מטפלים, ולא בסיסמאות, בצורה אמיתית של חוק עידוד השקעות הון - בצרפת, בצ'כיה, בספרד ובמדינות אחרות, מדינות סופר-מערביות, מעדיפים איזורים שלמים והמדינה משתתפת בחוק עידוד השקעות הון - תשנו את הכותרת - עד 50%.
ויצמן שירי: לא יכול להיות מצב שהמשקל הסגולי של שדרות, מצפה-רמון, דימונה, אופקים וגם באר-שבע יהיה בדיוק כמו של ישובים שנמצאים 20 דקות מכאן, בברקן ובאריאל.
ויצמן שירי: נקודה.
ישראל כץ: תגיד לי, זה נאום בתולין?
ישראל כץ: אתה לא מדבר לעניין.
ישראל כץ: שנה וחצי אתם בשלטון ועוד לא עשיתם כלום.
ישראל כץ: אני חתמתי לך על הנייר התומך בחוק הנגב.
ישראל כץ: איפה הממשלה?
ויצמן שירי: לא אמרתי שאתה נגד הנגב.
ויצמן שירי: אבל מה לעשות שהפוליטיקאים היושבים בבית הזה משתמשים כל אחד בכוח שלו, כשהם הולכים להקים קואליציה כזאת או אחרת.
ויצמן שירי: אתה יודע טוב מאוד שהשוו הטבות שניתנו לכל מיני ישובים להטבות שניתנו עד 1996 רק לתושבי הנגב.
ויצמן שירי: ברגע שאתה משווה, אף אידיוט לא יגיע יותר לנגב.
ויצמן שירי: אתם לא רוצים להתמודד עם האמת.
ויצמן שירי: אתם לא רוצים להתמודד כי זה פוליטיקה.
ויצמן שירי: אתה לא רוצה להסתבך עם מעלה אדומים.
ויצמן שירי: כשאתם רוצים לכווץ את הזמן אתם אומרים - שנה.
ויצמן שירי: כשאתם רוצים להאריך את הזמן - שנה וחצי.
ויצמן שירי: אני אומר לך, הטעות הגדולה היא שבהסכם הקואליציוני היו נגד העניין הזה של שינוי סדרי העדיפות הלאומית של מדינת ישראל.
ויצמן שירי: בגלל הדבר הזה אני לא סומך על התקנות.
ישראל כץ: אתה נכנס לפוליטיקה.
ויצמן שירי: זה לא פוליטיקה.
ויצמן שירי: כשנותנים עדיפות לישוב ביהודה ושומרון שנמצא 20 דקות מכפר-סבא, זה פוליטיקה?
ויצמן שירי: על מה אתה מדבר?
ויצמן שירי: האם אתה מודה שיהודה ושומרון זה 20 דקות מכפר-סבא?
ישראל כץ: אתה רוצה דיון על הנגב?
ישראל כץ: על יהודה ושומרון?
ישראל כץ: על ראש הממשלה?
ויצמן שירי: אני אומר מה הסיבה למה שקורה.
ויצמן שירי: אתה לא מבין שאתם גרמתם לדבר הזה.
ויצמן שירי: כשמר רבין ז"ל היה ראש הממשלה לשדרות היה 38%.
ויצמן שירי: אתם הורדתם אותם ל-24% ובד בבד נתתם גם לאריאל 24%, שם היה אפס בתקופת רבין.
ויצמן שירי: אתם לא מסוגלים להתמודד עם האמת כי האמת כואבת.
ויצמן שירי: זה הכל פוליטיקה.
ויצמן שירי: אני אומר את מה שאני חושב ואתה יודע את זה.
ויצמן שירי: זה רציני מאוד.
ויצמן שירי: אני פותח להם את העיניים, שיפסיקו להיות בכיס שלכם, זה מה שאני רוצה.
אלי גולדשמידט: ההורדה ל-24% היתה אצל השר אברהם שוחט ולא בתקופת ממשלת נתניהו.
ויצמן שירי: אתה לא צודק.
ויצמן שירי: בתקופת השר שוחט זה ירד ל-34%.
ויצמן שירי: אתם לא זוכרים.
ויצמן שירי: אני רוצה לפתוח לכם את העיניים.
רענן כהן: אבל אנחנו מדברים על "עוף קור".
ויצמן שירי: לכן אני אומר, לא על כל דבר צריך להסתכל כמתמטיקה.
ויצמן שירי: אם אתם רוצים להסתכל בראייה מתמטית אני מוכן להראות לכם על-פי כל בסיס, הטיפולים הפסיכולוגים שהמדינה תצטרך לשלם לאותן משפחות, דמי האבטלה ושאר הפרמטרים מסביב - הם יעלו למדינה פי 10 יותר.
ויצמן שירי: אני מקווה, כפי שאמר השר רענן כהן, שבתקציב הקרוב - אדוני היושב-ראש, כמו שידענו להילחם על הגדלת תקציב הבריאות, נדאג שתהיה קרן של כמה מאות מיליוני שקלים, שלא יווצר מצב שיהיה כזה פער בין מה שקורה בפועל לבין מה שנזקקים לו.
עמיר פרץ: אני רוצה להבהיר, מכיוון שהגורמים בשוק הפטם והמשווק הבהירו לנו שאם המפעל לא יפתח בתחילת שבוע הנוכחי, בימים ראשון-שני, הוא לא יופעל כלל אני נתתי התחייבות למפרק גם על כך שהכסף יועבר מיידית.
עמיר פרץ: בדרך כלל אנחנו לא עושים את זה.
עמיר פרץ: אנחנו מחכים עד שתוכנית ההבראה מאושרת על-ידי ההסתדרות, הממשלה וועדת הכספים ואז יוצאים לדרך.
עמיר פרץ: כאן נתנו את הכסף למפרע והתחייבתי על עוד 2 מיליוני שקלים במקרה שהממשלה תברח מהתקציב, כי למפרק אסור היה לפתוח את המפעל בלי לפחות 4 מיליון שקל.
עמיר פרץ: הוא עשה את המהלך הזה, כי אם לא אז בשבוע הבא לא היה נפתח המפעל.
עמיר פרץ: הודיעו לנו שבשבוע הבא אף אחד לא יכנס יותר כי מפסידים את כל שוק העופות לקראת ראש השנה.
עמיר פרץ: לכן עשינו את מה שעשינו.
עמיר פרץ: ברור שההתמהמהות היתה יכולה לגרום לכך שהניתוח היה מצליח והחולה היה מת.
אלי גולדשמידט: רבותי, אני מבקש שכל אחד ידבר לא יותר מ-2 דקות.
אלי גולדשמידט: לי אין בעיה, אני מוכן לשבת פה עד שעה 5.
ישראל כץ: אבל איפה האיזון?
ישראל כץ: עוד לא שמענו את הצד השני בכלל.
ישראל כץ: אתם מדברים רק פוליטיקה.
אלי גולדשמידט: האם שמעת ממני פוליטיקה?
ישראל כץ: כך דיבר נציג המפלגה שלך.
ישראל כץ: על גבם כפוף של העובדים כל אחד בונה פלטפורמות.
ישראל כץ: שמעתי כאן מיושב-ראש ההסתדרות דברים מאוד חמורים: אמנם על הרצון הטוב של שר העבודה והרווחה אבל על תוצאות דלות מאוד.
רענן כהן: תוצאות טובות מאוד.
רענן כהן: עובדה שהועברו כאן 6 מיליון שקלים.
עופר חוגי: אני רוצה להתייחס לגופו של ההסכם.
עופר חוגי: היום מדובר על 251 עובדים.
עופר חוגי: אני מבין שעד אוגוסט 2001 יהיו רק 137 עובדים.
עופר חוגי: אולי שר העבודה והרווחה יוכל לתת תשובה מה יקרה לאותם 113 עובדים שייצאו מהמפעל.
עופר חוגי: האם לא היה כדאי להכניס עוד 8 מיליון שקל לאותו מפעל ולהשאיר את 113 העובדים - שזה 113 משפחות - ולא לזרוק אותם החוצה?
עופר חוגי: זה דבר מאוד חמור.
עופר חוגי: אנחנו פתרנו בסך הכל 50% מהבעיה ואילו 50% מהבעיה נשארה.
עופר חוגי: אם אנחנו אומרים שבסך הכל המפעל מרוויח אז לא מובן למה היה צריך להוריד ב-50% את מצבת כוח האדם.
עופר חוגי: זה דבר ראשון.
עופר חוגי: דבר שני, אני לא מבין את כל המהלך של דוח הביצוע שאתה הצגת פה, לגבי הרווח וההפסד.
עופר חוגי: אני לא רואה פה את הרווחים מול צמצום כזה של כוח אדם.
עופר חוגי: מי ישחט?
עופר חוגי: כשאתה מוריד בשליש את מספר השוחטים, כשאתה שולח הביתה את כל קבלני המשנה, מי יפרק את העופות?
עופר חוגי: מי יעשה?
עמיר פרץ: קודם שחטו יותר.
עופר חוגי: אתה מוריד בשליש את מספר העופות אבל בכוח האדם אתה מוריד כמעט חצי.
עופר חוגי: אני לא יודע אם התוכנית הזאת היא ישימה.
עופר חוגי: או שהעובדים הנותרים יצטרכו פה "להיקרע".
עופר חוגי: שוחט לדוגמא יכול לשחוט 100 עופות ליום והוא לא יוכל לעבור לשחוט 200 עופות ביום.
עופר חוגי: פשוט לא מובנת לי המצבת שהציג פה המפרק.
עופר חוגי: אני חושב שההסתכלות על המפעל היתה צריכה להיות קצת אחרת.
עופר חוגי: אם אנחנו רוצים לטפל בעובדים, אני חושב שלא היה צריך להגיע לפיטורים של כמעט 50% מהעובדים.
עופר חוגי: אולי שיטת העבודה היתה צריכה להיות אחרת.
עופר חוגי: אשמח לקבל תשובות על זה.
עמיר פרץ: חבר הכנסת חוגי, אתה צודק.
עמיר פרץ: הבעיה היא שאין מי שיממן את זה.
עופר חוגי: אין לנו בעיה במימון כספי.
עופר חוגי: אם אנחנו עושים את החשבון של המדינה, היו צריכים לתת הלוואה יותר גדולה.
עמיר פרץ: המשווק לא מוכן להתחייב על יותר מאלף טון בחודש.
עמיר פרץ: ככל שישווקו יותר טון עופות כך יקלטו יותר עובדים.
עמיר פרץ: אתה לא יכול לעשות תוכנית הבראה אלא על בסיס 1,000 טון בחודש.
עמיר פרץ: אם מחר יסתבר שיש 1,500 טון אז יקלטו עוד עובדים.
עמיר פרץ: אם נניח תהיה הנחיה שמעסיקים 250 עובדים, אין בעיה, זה אפשרי.
ויצמן שירי: הרי זה אינטרס של כולם להגדיל את המספר.
עמיר פרץ: אם הממשלה תגיד שהיא מוכנה לספוג, במקום 8 מיליון היא מוכנה מראש להפסיד 4-5 מיליון בתנאי שיהיו שם 250 עובדים - אז אין בעיה.
עמיר פרץ: היום התנאי הוא, המינימום, כ-150 עובדים, שזה לא כולל סוחרים.
ויצמן שירי: יש שם גם אבטלה סמויה, כידוע לך.
עופר חוגי: אני מדבר על כך שמורידים היום בפועל את כוח-האדם ב-50%.
משה גפני: קודם כל אני רוצה לברך את שר העבודה והרווחה ואת יושב-ראש ההסתדרות על כך שלפחות באופן זמני - אני מקווה שזה יהיה הסדר קבע - העובדים יוכלו לחזור לעבודה.
משה גפני: אני אומר לכם רבותי, אני גרתי הרבה מאוד שנים באופקים וחלק מהעובדים הם תושבי אופקים, וחבר הכנסת עמיר פרץ היה ראש מועצת שדרות שמשם מגיעים העובדים.
משה גפני: דעו לכם שאי אפשר יותר "לעבוד" על אנשים בערי הפיתוח.
משה גפני: התוצאה של הוויכוח בין הליכוד לבין מפלגת העבודה בעניין הזה היא שתושבי עיירות הפיתוח אומרים ששניהם צודקים ובסוף מצביעים לש"ס.
משה גפני: זאת תופעה אמיתית שתלך ותגבר.
ישראל כץ: בגלל ששר העבודה והרווחה היה מש"ס.
משה גפני: אני לא מביע עמדה פוליטית, אני חושב שזה בסדר.
משה גפני: אני רק רוצה שתדעו את המצב.
משה גפני: אני אומר לכם את זה כמי שחי עם האנשים למעלה מ-20 שנים.
משה גפני: למה מספרים סיפורים?
משה גפני: הרי להקים מפעל באופקים, מבחינת העלות, אין לזה שום הצדקה כלכלית.
משה גפני: למה לא להקים באיזור התעשיה בחולון?
משה גפני: הרי אם מתקלקל בורג במכונה בדימונה צריך לנסוע לתל-אביב לתקן אותה.
משה גפני: יזם כלכלי קודם כל רוצה להרוויח כסף, הוא משקיע מכספו, אז הוא עושה את החשבון איפה עדיף לו.
משה גפני: במקרה הטוב ביותר הוא לוקח הטבות מהממשלה ל-2-3 שנים בעיר פיתוח או אפילו ל-5 שנים ואחר-כך בורח והעובדים שוב נשארים מובטלים.
משה גפני: כך היה באופקים.
משה גפני: לוועדת הכספים הגיעו מקרים כאלה, שאנשים לקחו את ההטבות והלכו והעובדים נשארו בלא כלום.
משה גפני: אני לא יודע כמה מכם ראו משפחה שהאבא פוטר מהעבודה ולאמא אין עבודה והמקרר ריק.
משה גפני: אני ראיתי את זה במו עיני הרבה מאוד פעמים.
עופר חוגי: אנחנו שולחים להם סלי מזון.
אלי גולדשמידט: ובאופן חשאי חבר הכנסת שלום שמחון מחלק לך את המזון.
אלי גולדשמידט: הוא מעביר לש"ס וש"ס מעבירה את המזון.
אלי גולדשמידט: זה עקום.
אלי גולדשמידט: זה לא היה צריך לעבור דרך מפלגות אלא בצורה אחרת.
עמיר פרץ: אסור לנו להיות מדינה של תמחוי אלא זאת צריכה להיות מדינה שבה מתפרנסים בכבוד.
משה גפני: אני מסכים לחלוטין לדברים שאמר חבר הכנסת עמיר פרץ, והשר רענן כהן בוודאי מסכים לעניין הזה.
משה גפני: רוצים לעשות היי-טק?
משה גפני: המשפט הכי חמור שאותו צריך לזכור: אם "עוף קור" סגור - ילדי העובדים לא יילכו להיי-טק.
משה גפני: שלא תהיה טעות בעניין הזה.
משה גפני: מי שיודע מה קורה עם הילדים האלה, כשהאבא מובטל והאמא מובטלת אחרי 30 שנות עבודה - אז אין היי-טק ואנחנו מדברים על משהו אחר לגמרי.
משה גפני: תבואו למרכז שדרות ולמרכז אופקים ותיראו את הילדים של המובטלים.
משה גפני: איזה היי-טק בראש שלהם?
משה גפני: אני תיכף אגיד לכם בדיוק איפה הראש שלהם נמצא.
משה גפני: אנחנו מדברים על דיני נפשות.
ישראל כץ: באתי לדיון שנראה לי תמים מאוד, לברך את שר העבודה והרווחה, לברך את יושב-ראש ההסתדרות, בדומה לדיון על הפרטת "בזק".
ישראל כץ: אבל אני שומע כאן על נתונים אחרים ואי אפשר להשאיר דברים ללא תשובה.
ישראל כץ: ראשית, לגבי החלק הפוליטי: מי שאשם בהחמרה במצב "עוף קור", בואו נראה מי קשור לזה: "תנובה", קיבוצים, מפעלים אזוריים, ממשלה - כולם בשליטה אתם יודעים של מי.
ישראל כץ: כולם, מהתחלה ועד הסוף.
ישראל כץ: אין גורמים אחרים שמעורבים במשחק.
ישראל כץ: אז לבוא ולדבר על אריאל ושלומיאל ועמנואל?
ישראל כץ: מה זה קשור?
ישראל כץ: זה שווה דיון, הכל טוב ויפה, אפשר לקיים על זה דיון עקרוני אידיאולוגי, בעד ונגד.
ישראל כץ: אבל מה זה קשור ל"עוף קור"?
משה רז: זה קשור בהחלט.
ישראל כץ: שר החקלאות לשעבר מחסל את הפיקוח החקלאי ואנחנו הכרחנו אותו להשאיר חצי ממנו מאחר שיש זרימה של בשר פיגולים ושל עופות לא כשרים לתוך מדינת ישראל.
ישראל כץ: אנחנו מקבלים כאן נתונים.
ישראל כץ: בוודאי שזה פוגע ב"עוף קור" כי שוחטים שם פחות עופות.
ישראל כץ: אנחנו יודעים בדיוק את המציאות.
ישראל כץ: וזה נטו של הממשלה הזאת, אדוני שר העבודה והרווחה.
ישראל כץ: תעשה גם משהו.
ישראל כץ: כולם רואים את ההקבלה, רואים מה קורה למגדלי הלולים בצפון ורואים מה קורה כאן בכל הארץ.
ישראל כץ: בצורה אידיאולוגית הוא רצה לחסל את היחידה הזאת.
ישראל כץ: אנחנו, ועדת הכספים, אילצנו אותו להשאיר חצי מהפיקוח.
ישראל כץ: אז קודם כל בואו נדבר על הדברים שניתנים לעשייה מיידית למען שיפור כל הענף הזה.
ישראל כץ: לגבי הנושא של הטבות:
ישראל כץ: אני הייתי במשרד התעשיה והמסחר 4 שנים ואני מכיר את המערכת הזאת.
ישראל כץ: לא במקרה שאלתי בהתחלה על כל המנגנונים שהיו פעם ולא נמצאים היום.
ישראל כץ: יושב-ראש ההסתדרות מכיר את זה עוד יותר טוב ממני, וגם אתה מכיר, אתה הרי ותיק, הלוואי וכולם היו מכירים כמוך.
ישראל כץ: אני בעד הטבות לתושבים.
ישראל כץ: הפסקתי להאמין בהטבות לכל מיני יזמים- ואני בעד תחרות והפרטות.
ישראל כץ: עם כל הכבוד, אחד שמקים מפעל, לא ראיתי בכתב ההטבות שהוא מקבל חיוב לשלם משהו מעבר לשכר מינימום.
ישראל כץ: לא ראיתי התנייה אחת כזאת והיא גם בלתי אפשרית.
ישראל כץ: גם לא ראיתי חיוב לגבי מספר העובדים.
ישראל כץ: שלא לדבר על זה שאחרי 5 שנים הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה.
ישראל כץ: הוא יכול להחזיק במקביל מפעל במרכז הארץ, לווסת את הייצור ולהכריז מה שהוא רוצה על כל הדברים האלה.
ישראל כץ: הצענו כאן חוק להטבות מס לתושבי הנגב.
ישראל כץ: הדרך היחידה להביא מפעלי היי-טק לנגב זה רק החוק הזה.
ישראל כץ: העלויות בחברות ההיי-טק, ברובן המוחלט, בכל חברות ה-start-up, למעט "אינטל" וחברות שעוסקות בביצוע, הן 80%-90% להוצאות שכר, וזה שכר גבוה.
ישראל כץ: אם יש לי 100 עובדים שנמצאים ליד כפר-סבא ואוכל להגיד להם שהמפעל שלהם יהיה בנגב וכתוצאה מכך יהיה להם פטור של 20%-25% או 15% ממס (לפי האיזורים) והמשכורת שלהם תעלה, אז הם יסכימו לעבור.
ישראל כץ: העובד עצמו יסכים לעבור וגם יקימו חברות היי-טק מלכתחילה באיזורים האלה.
ישראל כץ: שום הטבה כלכלית אחרת של הממשלה לא תוכל לסייע להשגת המטרה.
ישראל כץ: איזה הטבה יכולים לתת להם?
ישראל כץ: לשכירת משרד?
ישראל כץ: הרי רובם אפילו לא קונים את המשרדים.
ישראל כץ: מה, ישלמו להם דמי שכירות?
ישראל כץ: איזה הוצאות יש להם חוץ מהוצאות שכר?
ישראל כץ: אף הטבה ממשלתית לא מכסה הוצאות שכר.
ישראל כץ: לכן הדרך היחידה היא לתת את ההטבות ישירות לתושבים ולא להגיד עכשיו ל"תנובה" שיעשו ככה ולאחרים שיעשו ככה.
ישראל כץ: לא ייצא מזה שום דבר לצערי.
ישראל כץ: כפי שאמר חבר הכנסת עמיר פרץ, אני תומך בזה בשל הסיבה שזה נותן עוד שנה או עוד כמה שנות חיים למפעל.
ישראל כץ: זה כבר רווח נקי.
ישראל כץ: גם חבר הכנסת ויצמן שירי צדק מהבחינה הזאת.
עמיר פרץ: את "תנובה" הוצאנו מהמשחק החדש.
ישראל כץ: המונופולים האלה שקיימים - זאת פוליטיקה, המונופולים ששולטים על כולם.
ישראל כץ: מלה אחרונה על נושא אחריות הבעלים.
ישראל כץ: לא רציתי כל-כך להתייחס לזה.
ישראל כץ: בנושא הקיבוצים - אני לא מתייחס עכשיו למישור האידיאולוגי אלא למישור של הבעלים - יש כאן הסדר שלם שהקיבוצים כבעלים - מה לעשות שהם מחליטים להחזיק מפעלים כלכליים.
ישראל כץ: ואם מחר תחנות הדלק בקיבוצים יפשטו רגל?
ישראל כץ: ואם מחר יקרו דברים אחרים?
ישראל כץ: אי אפשר לחיות חיים כפולים.
ישראל כץ: אם אתה חי כלכלית אז תחיה כלכלית.
ישראל כץ: אם זה ערך של התיישבות ואידיאולוגיה, אני בוודאי בעד, ובעד הרבה דברים אחרים.
ישראל כץ: חבר הכנסת שירי, זאת התשובה.
ישראל כץ: את שאר הדברים תקרא בפרוטוקול.
ישראל כץ: אני לא בעד הביטויים שגלשו אבל אי אפשר להגיד: אנחנו בכלל לא אחראים.
ישראל כץ: מה זה לא אחראים?
ישראל כץ: אתם בעלים, יש לכם עסקים אחרים.
רענן כהן: בשביל זה חייבו אותם לחתום על ההסכם.
רענן כהן: זה לא פשוט.
ישראל כץ: העובדים מרגישים - ולא חשוב איך הם מבטאים את זה - שהגורם המרכזי במשחק יצא החוצה.
ישראל כץ: פוס, לא משחקים, הולכים למפרק.
ישראל כץ: זה מה שהיה.
ישראל כץ: אדוני השר, אני שמח שהמעורבות שלך - - -
רענן כהן: זה לא נכון.
רענן כהן: אנחנו חייבנו את הקיבוצים לשאת באחריות.
ישראל כץ: אני שמח שחייבתם.
ישראל כץ: מלכתחילה גורמים צריכים לקחת על עצמם אחריות ולשאת בעול השיקום.
ישראל כץ: אם, כמו שאמר חבר הכנסת עמיר פרץ, יאמרו שעוד 5 שנים, שנתיים או 4 שנים לא יהיה מקום למפעלי מזון, או עופות, או טקסטיל, או כל דבר אחר אז שיוציאו את עצמם.
ישראל כץ: אני ציפיתי שיגידו: אנחנו מוסרים את המפעל לבעלות העובדים ומתחייבים להמשיך לספק את מה שאנחנו צריכים.
ישראל כץ: אם הניהול כל-כך כושל כפי שאתה תיארת, אם ההפרשים בניהול בינך כשר עסוק לבין מי שצריך לעשות את זה כתפקידו היחידי הם עד כדי כך, 10 מיליון 4 מיליון זה 14 מיליון שקל בשנה, רק בגלל שאתה התערבת בזה לפני שבועיים - האם זה ההפרש בין ניהול תקין לבין ניהול כושל?
ישראל כץ: אז יודיעו הקיבוצים שהם מוסרים את המפעלים האזוריים לבעלות העובדים.
ישראל כץ: אולי ייעשה כאן צדק בעניין הזה.
ישראל כץ: אחרת השרשרת הזה תתמשך, בעיקר בגלל התחרות עם הרשות הפלשתינאית, שהיא תחרות לא הוגנת עקב תנאים תברואתיים, עקב תנאי גידול אחרים גם בירקות וגם בבשר, עקב הברחות קשות שיש כאן.
ישראל כץ: אני מציע להקדים רפואה למכה ולבחון מראש מה הולך לקרות עם כל סידרת המפעלים האלה ולהימנע מלהגיע למצבים האלה.
יעקב ליצמן: קודם כל אני רוצה לברך את השר.
יעקב ליצמן: נדמה לי שזאת הופעה ראשונה שלו בוועדת הכספים.
ויצמן שירי: הוא התכוון לומר שזאת גם פעם ראשונה ששר העבודה והרווחה מתערב ישירות בנושא מפעל שנסגר.
יעקב ליצמן: עוד מעט נגיע גם לזה.
יעקב ליצמן: אני תומך בהסכם.
יעקב ליצמן: חבר הכנסת ויצמן שירי שכח דבר אחד, ששכחו לברך גם את העופות שהסכימו להישחט.
יעקב ליצמן: לעצם העניין, אני רוצה לדעת, אולי המפרק יוכל לענות, מה היה הייצור עד היום?
יעקב ליצמן: אולי מישהו יוכל להסביר לי למה בייצור נכללות גם נסיעות לחוץ-לארץ?
יעקב ליצמן: אני תומך מאוד בהקמת הקרן עליה דיברו כאן.
יעקב ליצמן: לי לא איכפת שהיא תהיה תחת ראש הממשלה.
יעקב ליצמן: בלי פוליטיקה.
יעקב ליצמן: אבל אני רוצה לשמוע ממך הבטחה אחת, אדוני השר.
יעקב ליצמן: אנחנו לפני דיון תקציבי.
יעקב ליצמן: אני רוצה לשמוע בדיון על תקציב משרד העבודה והרווחה, כשתופיע בפני ועדת הכספים, אני רוצה לשמוע ממך חד-משמעית שבלי הקרן התקציב לא יעבור.
יעקב ליצמן: אני חושב שהקרן מאוד חיונית.
יעקב ליצמן: מאוד חשוב להציל מפעלים.
יעקב ליצמן: אני רוצה להזכיר גם את מפעל "סלילי החולה" בקריית שמונה.
יעקב ליצמן: נורא מפריע לי שעד עכשיו אף אחד לא התפנה לטפל בכך.
עמיר פרץ: מי שבינתיים שילם שם 300,000 שקל זה ההסתדרות.
עמיר פרץ: הם קיבלו כסף מההסתדרות.
אלי גולדשמידט: אני מבקש מנציג העובדים ומנציג ההסתדרות בשדרות לומר את דברם.
דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה, התייחסתם כולכם לעניין הקיבוצים וערי הפיתוח.
דוד אזולאי: אני רוצה לציין שלאחרונה, מאז שחבר הכנסת עמיר פרץ פנה לעובדים, העובדים כבר לא מתעסקים בעניינים האלה.
דוד אזולאי: לצערי נכון שבהתחלה עסקו בפוליטיקה אבל מבחינת העובדים מיום שחבר הכנסת עמיר פרץ אמר שזאת לא הדרך, הנימה הזאת לא מתקיימת לא בתקשורת, לא במפעל ולא בשום מקום אחר.
דוד אזולאי: הייתם צריכים לראות את העובדים שלשום.
דוד אזולאי: זה היה פשוט מרגש, כשהמפעל הזה נפתח.
דוד אזולאי: ולא משנה כמה שוחטים, 7,000 או 8,000.
דוד אזולאי: ראית את השמחה על פני האנשים.
דוד אזולאי: חבר הכנסת ויצמן שירי דיבר על דמי אבטלה וכדומה.
דוד אזולאי: יש שם עובדים שמחר בבוקר בגלל מצב הבריאות שלהם יכולים לשבת בבית ולקבל משכורת אך הם לא רוצים בזה, הם רוצים לבוא לעבוד.
דוד אזולאי: כולכם ראיתם בטלוויזיה את שושנה, העובדת במפעל, שהיא חולת סרטן אך היא ועובדים אחרים פשוט רוצים לעבוד.
דוד אזולאי: אלה אנשים שעבדו 30 שנה ומקבלים לכל היותר 3,000 שקל לחודש.
דוד אזולאי: לכן אני פונה אליכם בבקשה אחת, תנו לאנשים האלה לעבור את החג בשמחה וקבלו את ההצעה של חבר הכנסת עמיר פרץ.
דוד אזולאי: זה יחזיר להם את החיוך.
דוד אזולאי: עזבו כרגע את האוצר.
דוד אזולאי: ראיתם את ההצגה של האוצר גם בישיבת הוועדה הקודמת.
דוד אזולאי: לכן אני מבקש, קבלו את ההצעה של חבר הכנסת עמיר פרץ, זה ישמח את כולם.
דוד אזולאי: זאת ההצעה שצריכה להתקבל בוועדה.
דוד כהן: אני פעם ראשונה נוכח בכזה דבר.
אלי גולדשמידט: אני מקווה גם שפעם אחרונה.
דוד כהן: אני גם מקווה.
דוד כהן: אנחנו התחלנו לשמוע את הדיון ואחר-כך נשמעו כאן צחוקים.
דוד כהן: אני רוצה להגיד לכם שהמפעל התחיל לעבוד אבל אני עדיין עצוב.
דוד כהן: היום אני מבין שיש חברי כנסת ותושבים מהשורה שעדיין לא מבינים מה זה עובדי ייצור שמשתכרים 3,000 שקל לחודש, מה זה עובדים שגרים בעיירות פיתוח.
דוד כהן: אני שמח כרגע שהמפעל נפתח אבל אני עצוב שחלק מהילדים עדיין לא חזרו לבתי-הספר.
דוד כהן: אין להורים האלה כסף כדי לקנות ילקוטים לילדיהם כדי שיוכלו לחזור לבתי הספר, או זוג נעליים.
דוד כהן: פה אנחנו מדברים על בני אדם.
דוד כהן: מדברים על עובדי ייצור שעבדו קשה מאוד, במים, במלח, בסבלות, בתוך בתי קירור, בעבודת משמרות.
דוד כהן: נשים עזבו את הבעלים והילדים לילות שלמים כדי לעבוד במשמרות.
דוד כהן: וכשהגענו לכזאת בעיה שהמפעל נסגר נתקלנו בקירות אטומים.
דוד כהן: מדברים פה על היי-טק, כשחלק מהילדים שלנו עדיין לא חזרו לבית-הספר.
דוד כהן: על מה אנחנו מדברים?
דוד כהן: מה האנשים האלה רוצים?
דוד כהן: הם רוצים להתפרנס בכבוד בשכר מינימום הדל והקטן שבקושי מאפשר לחיות, בקושי מאפשר להביא פרנסה הביתה, בכדי לקיים את הילדים האלה ולתת להם את המינימום שבמינימום.
דוד כהן: יש פה חברים שגרים באיזור שלנו ומכירים את האוכלוסיה הזאת.
דוד כהן: אני שמח שיש כאלה אנשים, שהם גם חברי כנסת, גם יכולים להחליט, גם יכולים להצביע וגם מבינים את הנפשות הפועלות, מבינים על מה מדברים.
דוד כהן: מדברים פה על אנשים קשי יום.
דוד כהן: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות לשר רענן כהן, לחבר הכנסת עמיר פרץ, להודות לכולם.
דוד כהן: אני מאוד מבקש, כדי שהעסק הזה יזורז תיקחו את ההצעה של חבר הכנסת עמיר פרץ ותקדמו אותה, כדי שיהיה חיוך על שפתי הילדים.
דוד כהן: אולי העובדים חזרו לעבודתם והם כבר מחייכים אבל הילדים שלהם עדיין עצובים, הילדים שלהם עדיין בבית.
דוד כהן: אני רוצה להתייחס במשפט אחד לנושא היחסים בין הקיבוצים לבין שדרות.
דוד כהן: אני עבדתי, ועובד, 28 שנים במפעל.
דוד כהן: המפעל הזה היה שייך ל-27 קיבוצים.
דוד כהן: אינני יודע מה קורה במקומות אחרים אבל אין מלחמה בשדרות בין עיירות הפיתוח לבין הקיבוצים.
דוד כהן: ההיפך הוא הנכון.
דוד כהן: אם עבדנו כל-כך הרבה שנים ביחד אז אנחנו כמו משפחה אחת.
דוד כהן: אבל תבינו, כשמדברים פה על פיצויים מדברים על עובדים שהשתכרו שכר מינימום, שאין להם קופות חיסכון.
דוד כהן: הם לא הצליחו כל החיים שלהם להרוויח מספיק בשביל לחסוך והכסף הספיק רק כדי להאכיל את הילדים.
דוד כהן: קופת החיסכון היחידה שלהם היא קופת פיצויים שהם חסכו אותה במשך עשרות שנים.
דוד כהן: אז תתארו לכם איש כזה, שבחיים שלו לא היה בחוץ-לארץ, שלא יכל להעניק אגורה שחוקה לילדו מלבד כלכלה והשכלה, ואני לא מדבר על מחשבים, והיום, אחרי 20 ו-30 שנות עבודה, כשזאת הקופה יחידה שיש לו בחיים אומרים לו: אדוני, המפעל נסגר אבל קופת הפיצויים שלך איננה.
דוד כהן: אני לא יודע אם אתם מבינים על מה אנחנו מדברים.
דוד כהן: אותו איש עבד עשרות שנים ועוד לפני שהוא יצא לפנסיה הוא כבר פרס את אותה קופת פיצויים דלה לפרוסות כמו עוגה ויש לו כתובת לכל פרוסה באותה עוגה לאן היא הולכת - היא הולכת לילד.
דוד כהן: אני משווה את הפיצויים לעוגה, שאותו איש פרס אותה, תכנן אותה וזאת המטרה, ופתאום אין לו אותה.
דוד כהן: מה אותו איש יעשה?
דוד כהן: איך הוא יתבטא?
דוד כהן: אותו איש איבד את השכל וכבר לא יודע מה להגיד.
דוד כהן: אני חוזר ואומר, אם היתה איזה פגיעה בקיבוצים, פה אין מלחמה, אנחנו עם אחד.
דוד כהן: אני מתנצל בשם כל העובדים ואנחנו חוזרים בנו.
דוד כהן: אין שופטים אדם בכעסו.
דוד כהן: מאז שחבר הכנסת עמיר פרץ דיבר עם העובדים הם ירדו מהעסק הזה.
דוד כהן: שזה יהיה ברור, חד-משמעית.
אלי גולדשמידט: אני רוצה להגיד לך, גם כחבר קיבוץ, שאני פעלתי הרבה מאחורי הקלעים.
אלי גולדשמידט: חבר הכנסת עמיר פרץ והשר רענן כהן יודעים את זה, ואנשי המפעלים האזוריים יודעים את זה.
אלי גולדשמידט: העובדה שהיתה פגיעה אפשרית בפיצויים של העובדים הדירה הרבה שינה מראשי התנועה הקיבוצית.
אלי גולדשמידט: הנושא הזה מאוד פגע בנו ואנחנו נלחמנו - אתם לא יודעים את כל הסיפור מאחורי הקלעים - כדי שהדבר הזה יוסדר, והוא אכן הוסדר בסופו של דבר.
דוד כהן: זה עוד לא הוסדר.
עמיר פרץ: שיקבלו את ההצעה שלי ואז הכל יהיה מוסדר.
ישראל כץ: בואו נשמע.
ישראל כץ: אם זה לא הוסדר אז אני רוצה לדבר.
עמיר פרץ: אגיד לך מה הוסדר ומה לא.
עמיר פרץ: שום דבר לא הוסדר.
אלי גולדשמידט: לא הוסדר ה-36%.
אלי גולדשמידט: ה-100% הוסדר.
עמיר פרץ: אסביר לך את ההבדל.
עמיר פרץ: הסכים ארגון הקניות לתת שירות עודף ל-100% פיצוי.
עמיר פרץ: אבל נניח ועובד שצריך לפרוש בעוד שנה, וחס וחלילה המפעל יצליח ויעבוד 5 שנים, אז לא יהיה פירוק ולא יהיה מאיפה לקחת.
עמיר פרץ: ה-100% לא קיים.
עמיר פרץ: אם העובד יתפטר או יצטרך לעבוד עד גיל 80 עד שהמפעל יסגר, הוא יתחיל להתפלל מתי המפעל יסגר.
עמיר פרץ: לכן ההצעה שלי, שהיא חלק מהעניין, בלי זה חבל על הזמן, חלק מההסדר הוא שכל הכספים, התשואות והרווחים יילכו לקופת פיצויים ויעמדו לטובת העובדים.
עמיר פרץ: אני מציע שחלק מהכספים יילך לקופת פיצויים.
ישראל כץ: אבל הממשלה נגד.
אלי גולדשמידט: בתחילת הדברים אף אחד מאיתנו לא התייחס לעובדים.
אלי גולדשמידט: אני חושב שכאשר דיברו כאן על האמירות הקשות כלפי הקיבוצים אף אחד מאיתנו לא אמר איזה ביקורת כלפי העובדים.
אלי גולדשמידט: אני חושב שהעובדים הם האנשים האחרונים שאפשר לבוא אליהם בטענות בסיטואציה כזאת.
אלי גולדשמידט: לכן זה בכלל לא עולה על הדעת.
אלי גולדשמידט: אני גם חושב שהדיבור שלכם בימים האחרונים הוא דיבור מופתי.
אלי גולדשמידט: אמרתי את זה גם קודם.
אלי גולדשמידט: מה שכאב לי ולחברים אחרים, שהיו פוליטיקאים, אני לא רוצה להגיד שמות ולא להחריף את הדברים, היו פוליטיקאים שתפסו טרמפ על העניין הזה, ותמיד יש כאלה.
אלי גולדשמידט: כשיש מצוקה אמיתית ואנשים מדברים מדם ליבם, יש כאלה שמחפשים איך להרוויח את הרווח הפוליטי הרגעי שלהם.
אלי גולדשמידט: בדרך הזאת הם גורמים נזקים מאוד גדולים לטווח מאוד ארוך.
אלי גולדשמידט: אני חושב שאנחנו חייבים לעובדים התנצלות על מה שקרה בנושא הפיצויים ואנחנו חייבים לעשות הכל כדי שהנושא הזה יוסדר לשביעות רצונם המלאה.
דוד כהן: אני מודה לכם.
אלי גולדשמידט: אני רוצה לשמוע את המשנה לחשב הכללי, בבקשה.
ויצמן שירי: מר קליין, אנא תתייחס לעניין זכויות העובדים.
אלי גולדשמידט: אם אנחנו נצטרך לאשר את ההסדר הזה לפי אבני הדרך הנוכחיות ועם ההתניות האלה, לדעתי לכל חברי הוועדה תהיה בעיה קשה מאוד.
אלי גולדשמידט: קח את זה בחשבון, אדוני המשנה לחשב הכללי.
יצחק קליין: אני רוצה להגיד, וחשוב שהעובדים נמצאים פה, שהמטרה של כולנו, ובהיבט הזה אין שוני בין אף אחד פה, לגרום לכך שעתידו של המפעל הזה יהיה עתיד חיובי.
יצחק קליין: קרי: שהוא ימשיך לפעול ושבבוא העת הוא יוכל לצאת מתחת קורות המפרק, להימכר כעסק חי ולעבור לניהול של גורם שיפעיל אותו כעסק חי.
יצחק קליין: אם אנחנו לא נעשה את זה אז כל מה שאנחנו עושים זה לקנות איזה פסק זמן, להרגיע אנשים לתקופה קצרה ולאחר מכן שוב אנחנו נימצא פה בוועדה מול אותן הפגנות, ושוב ניתקל באותו סבל שכואב לכולנו.
יצחק קליין: בקטע הזה הכאב הוא משותף לכולם.
יצחק קליין: זאת הזווית שבה אנחנו התייחסנו לכל המהלך הזה.
יצחק קליין: אחרי שהיתה הסכמה עקרונית לגבי השתתפות האוצר, או המדינה, בתהליך ההבראה של המפעל בא המפרק למשרדו של החשב הכללי ואמר: תנו את הצ'ק, 8 מיליון שקל.
יצחק קליין: 2 מיליון שקל אני אקח מההסתדרות ו-6 מיליון שקל מהמדינה.
יצחק קליין: שאלנו אותו איפה תוכנית ההבראה והוא אמר שאין תוכנית הבראה אבל יש הבטחה לכסף לכן אפשר להפעיל את המפעל.
יצחק קליין: ביקשנו ממנו להכין תוכנית הבראה.
יצחק קליין: אולי גם היו גורמים אחרים שביקשו, אבל לבקשתנו הוכנה תוכנית הבראה.
יצחק קליין: עברנו עליה והערנו את ההערות שלנו על התוכנית הזאת.
יצחק קליין: לא אמרו לנו שאנחנו מדברים שטויות.
יצחק קליין: להיפך, ההערות שהערנו היו הערות ענייניות, שתרמו לכך שבסופו של דבר התגבש מהלך.
יצחק קליין: אני חייב להגיד לכם שהמהלך הזה הוא פרובלמטי משום שתוכנית ההבראה שהוכנה פה לוקחת הנחות מאוד אופטימיות לגבי יכולת הייצור, יכולת השיווק ורמת המחירים ומשמיטה הוצאות שניתן לדחות אותן, כמו למשל הוצאות מימון, שפה דובר עליהן.
יצחק קליין: רצינו לראות מי מפעיל את האופרציה הזאת.
יצחק קליין: אף אחד מאיתנו לא מתיימר להיות מומחה לעופות אבל מי שיפעיל את המפעל הזה בסיטואציה הנוכחית, במיוחד לאור כשלון העבר, צריך להיות מישהו שהוא מומחה בנושא הזה.
עמיר פרץ: זה לא תפקיד שלך.