GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עופר חוגי: אני מבקש את רשימת המוסדות שרוצים לחדש אותם.
אלי גולדשמידט: נשמע מה זה.
אלי גולדשמידט: האם אתה יכול להסביר זאת?
י' אמיד: אין לי.
אלי גולדשמידט: האם יש לכם את רשימת הכיתות והמבנים שאתם מחדשים?
א' הרשקוביץ: אין לנו.
א' הרשקוביץ: אין לי את זה פה.
אלי גולדשמידט: אתם מכירים כבר את הוועדה.
אלי גולדשמידט: חבר-הכנסת חוגי ישאל בכל ישיבה.
אלי גולדשמידט: הם רוצים לדעת מה משפצים.
אלי גולדשמידט: הם רוצים לבדוק שלא מקפחים אותם.
אלי גולדשמידט: תעבירו את הרשימות.
א' הרשקוביץ: אעביר לך.
ויצמן שירי: בעניין הזה הם צודקים.
ויצמן שירי: צריך לתת את הרשימה.
אלי גולדשמידט: נגמר העידן, שאומרים משפט כמו: "חידוש מבנים".
אלי גולדשמידט: עליכם להראות אלו מבנים אתם מחדשים.
אלי גולדשמידט: בנוסף, אתם מורידים מכיתות.
אלי גולדשמידט: אני דוחה את ההצבעה על פניה מספר 234 לישיבה אחרת.
א' קרשנר: יש הודעה שעוכבה ע"י חברי-הכנסת ליצמן וחוגי, ומדובר בשינויים פנימיים.
נחום לנגנטל: אלה עודפים מחוייבים.
א' קרשנר: אלה עודפים מחוייבים.
א' קרשנר: זו הודעה 20/22.
יעקב ליצמן: חכה ליום רביעי.
אלי גולדשמידט: בשלב זה, אני מפסיק את הישיבה ואנו מחכים לעניין "בזק".
אלי גולדשמידט: אני מבקש, שתתנו לי חמש דקות כדי לראות מה קורה.
ויצמן שירי: עזוב זאת.
ויצמן שירי: בואו ונעשה זאת באופן מכובד.
אלי גולדשמידט: אני סוגר את הישיבה.
אלי גולדשמידט: לגבי האם יהיה משהו, אני עוד צריך לברר.
אלי גולדשמידט: אין המשך.
אלי גולדשמידט: אנחנו פותחים את הישיבה, שלמעשה נדחתה מיום שני האחרון, כשהיינו אמורים לדון בהפרטת "בזק".
אלי גולדשמידט: ניסינו עד שעה מאוד מאוחרת להסדיר את הדברים בטלפון אך העניין לא הסתייע עד שעות אחר-הצהרים ולכן הדיון נדחה להיום.
אלי גולדשמידט: באותו יום בערב בשעה טובה ומוצלחת אני מבין שההדורים כנראה יושרו - אנחנו תיכף נשמע על כך - בעיקר בין העובדים לבין הממשלה והחברה.
אלי גולדשמידט: אני רוצה לדבר על הדברים בצורה יותר רחבה.
אלי גולדשמידט: משהו קורה לנו בימים האחרונים שלדעתי חשוב שנדע אותו ונאמר אותו, גם על רקע איומי השביתה, שהפסיקה אתמול, בשירותי נפט, גם על רקע מה שהיה לנו בנושא "צים" וגם על רקע הדיון שיש היום בנושא "בזק".
אלי גולדשמידט: אני מבקש לחזור ולהדגיש, בשם כל חברי ועדת הכספים, שבוועדה יש תמיכה בהפרטות.
אלי גולדשמידט: יכולה להיות מחלוקת כזאת או אחרת לגבי צורת ההפרטה, אם במקרה ספציפי זה צריך להיות בגרעין שליטה, או בהנפקה לציבור, או אפילו לאפשר לעובדים - - -
עמיר פרץ: אולי תגיד: פה יש תמיכה בשינויים מבניים.
עמיר פרץ: לאו דווקא בהפרטות.
ויצמן שירי: הפרטה במובן הצר של המלה.
אלי גולדשמידט: כל זמן שההרכב האנושי של ועדת הכספים יהיה כפי שהוא היום, כולל היושב-ראש שלה, אנחנו לא נאפשר הפרטה שנעשית ללא: א) מיצוי משא ומתן בתום לב עם עובדים וגימלאים של החברה; ב) הוכחה והבהרה ברורה מאוד בוועדת הכספים שהאינטרסים של עובדי החברה וגימלאיה נשמרים גם בעת הפרטה.
אלי גולדשמידט: אנחנו לא יכולים ולא רשאים מכל בחינה שהיא לומר שללא הסכמת העובדים לא תתבצע הפרטה.
אלי גולדשמידט: זה ניסוח מרחיק לכת.
אלי גולדשמידט: אבל בעינינו הנושא של שמירת זכויות העובדים והגימלאים הוא יסוד מוסד ואבן פינה.
אלי גולדשמידט: זה לא רק עניין מוסרי.
אלי גולדשמידט: אני חושב שזה גם עניין של גישה חכמה של הממשלה, כי אחרת היא פשוט לא תוכל לבצע את ההפרטות, או שהיא תבצע אותן תוך עימות ציבורי, שביתות, פגיעה בשירותים חיוניים ודברים קשים מאוד.
אלי גולדשמידט: לכן אני מציע שמה שנעשה בעניין "בזק", שהיה משא ומתן ומכובד, על אף שהיו בו עליות ומורדות, ישמש כדוגמא להמשך הדרך, ומה שהיה עם "צים" ישמש כדוגמא שלילית להמשך הדרך.
אלי גולדשמידט: תנהגו בהתאם לזה ואז אני חושב שתהליך השינוי המבני, שהוא בהחלט חיוני למשק, יוכל להתבצע תוך שמירת זכויות העובדים והגימלאים.
אלי גולדשמידט: אני חושב שזה ניתן לביצוע.
אלי גולדשמידט: זאת האמירה הכללית, שאני מקווה ומעריך שמרבית חברי הוועדה, אולי אפילו כל חברי הוועדה, מסכימים אליה.
אלי גולדשמידט: אני גם מסכם דברים שנאמרו על-ידם בישיבות שונות.
אלי גולדשמידט: ובא לציון גואל.
ויצמן שירי: אני שמח כמו כולם שאנחנו מגיעים היום למוגמר.
ויצמן שירי: הכי חשוב שכבר בדיונים הראשונים היתה הסכמה שלא מפריטים מבלי להגיע להבנה עם נציגי העובדים.
ויצמן שירי: זה היה מקובל גם על דעת הממשלה, וכל מי שמייצג את הממשלה, וגם על דעת העובדים.
ויצמן שירי: יותר מכך, ועדת הכספים הקפידה מאוד להגיע למצב של הצבעה בתוך הוועדה רק לאחר שהגיעו להבנה מלאה עם העובדים.
ויצמן שירי: ברגע שכולם מרוצים, מי אנחנו שלא ניתן לכך יד?
ויצמן שירי: להיפך, זה סימן טוב כשאחת משתי החברות הגדולות במשק הישראלי יוצאת להפרטה.
ויצמן שירי: אני מקווה מאוד שבעקבות ההצלחה של ההפרטה הזאת ייכנסו לתהליך הפרטה גם "אל-על", חברת החשמל וגופים נוספים.
ויצמן שירי: גם לעובדים ייצא הרבה טוב מכל הסיפור הזה כי המדינה לא יכולה וגם לא צריכה לנהל , בטח לא כמו קודם.
ויצמן שירי: בהצלחה לכולם.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כיוון שאני הייתי אולי המלווה היחיד כאן, פרט ליושב-ראש ארגון העובדים, של התהליך שהתרחש ב"בזק" מתחילתו ועד סופו, אני רוצה לומר לך שיכול להיות שכדאי לקיים דיון על מושג מסויים מאוד בסיסי.
עמיר פרץ: לא ראיתי שום מבנה עסקי או משקי שבו הבעלים הוא הגורם המרכזי לנזק של הנכס שבו מחזיקים.
עמיר פרץ: הממשלה וכל הגורמים שמלווים אותה, בכובע שלהם כבעלים, גורמים נזק אדיר לחברות שלהם.
עמיר פרץ: אני הייתי הראשון שחתם הסכם מרובע, כשעל קו אחד נמצא מר יצחק רבין ז"ל, על הקו השני שרת התקשורת, על הקו השלישי יושב-ראש הארגון ועל הקו הרביעי העובדים.
עמיר פרץ: שם נפתח התהליך, גם של פתיחת השוק הסלולרי לתחרות וגם התחלת בניית תהליך ההפרטה.
עמיר פרץ: היו שני מרכיבים מרכזיים שאיפשרו לתהליך הזה להתרחש: 1) שמירה על זכויות העובדים 2) מושג שאני מוכרח לומר שמי שהמציא אותו היה חברי מר שלמה כפיר - שמירה על האיתנות הפיננסית של החברה.
עמיר פרץ: אלה שני המושגים וכשהם חוברים זה לזה הם נותנים את הנוסחה.
עמיר פרץ: מה חושב לעצמו ברגע זה אזרח ממוצע ישראלי?
עמיר פרץ: הוא אומר: סוף סוף הצליחו להיפטר מהמונופול, מהעלוקות האלה שמצצו את דמנו במשך שנים.
אלי גולדשמידט: האם כך אומרים היום האזרחים?
עמיר פרץ: כן, האמן לי, אני אומר לך.
עמיר פרץ: תעשה סקר.
ישראל כץ: זה הדימוי של "בזק" בציבור?
עמיר פרץ: הגיע הזמן שהמוסר הכפול והמסר הכפול ייפסקו.
עמיר פרץ: לא אתם מסתובבים בבתים.
עמיר פרץ: חבר שלי, אדם מאוד אינטליגנטי, אמר לי שהתקשרו אליו מ"בזק" כדי שהוא יתחבר אליהם והוא סירב.
עמיר פרץ: הוא אמר: עשקתם אותי כל השנים ועכשיו אני בפרינציפ לא מתחבר.
עמיר פרץ: לא בגלל שאתם לא טובים.
עמיר פרץ: מי אחראי לזה?
עמיר פרץ: "בזק" היא חברה מהמתקדמות ביותר מבחינה טכנולוגית, חברה שמדינת ישראל שאבה רווחים על חשבונה כל שנה לקופתה הציבורית.
עמיר פרץ: היא חברה שנתנה למדינת ישראל את היכולת לעשות סיבסוד צולב.
עמיר פרץ: לפי מדיניות של ממשלה, לא מדיניות של מישהו אחר.
עמיר פרץ: הגיע הזמן, מספיק עם האמירות האלה.
עמיר פרץ: תאר לך שהיתה חברת תקשורת פרטית שהיתה עושה עיסקה.
עמיר פרץ: האם העובדים שלה היו יוצאים עם 800,000 שקל אקטוארית ל-15 שנים?
עמיר פרץ: הם היו מקבלים אופציות, כל אחד היה נשאר עם מיליון דולר בבנק ועוד היו אומרים: כל הכבוד, כולם היו מוחאים כפיים ואומרים: איזה יופי, איזה הצלחה.
עמיר פרץ: ופה אתה מוצא את עצמך עם עובדים שעם כל הכבוד לכל הממשלות, למרות הממשלות הקימו חברת תקשורת לתפארת.
עמיר פרץ: למרות הממשלות חברת התקשורת הזאת מגיעה לכל בית בישראל, גם אם הוא נמצא בקצה מושב או בקצה מצפה או אצלך בקיבוץ.
עמיר פרץ: הכבלים עוד לא הגיעו אליך, עד כמה שאני יודע.
עמיר פרץ: נכון, אדוני היושב-ראש?
עמיר פרץ: על אף שכשהקימו אותם הם היו מחוייבים חוקית להגיע לכל מקום, אבל הם בעלי בית פרטיים, מותר להם לעבור על החוק, מותר להם לעשוק, מותר להם לקחת כסף חינם, מותר להם ללכת רק לאן שכדאי להם.
עמיר פרץ: לעומת זה "בזק" מחוייבת ללכת לכל מצפה, לכל פינה, מחוייבת להיות במלחמות בישראל עם כל יחידה.
אלי גולדשמידט: רבותי, אני מבקש שיהיה שקט.
אלי גולדשמידט: חבר הכנסת עמיר פרץ, סיכמנו שזה הבהרות קצרות.
עמיר פרץ: אני מלווה את זה 6 שנים.
עמיר פרץ: תאמין לי שהדיון הזה הרבה יותר חשוב.
עמיר פרץ: הרי הסיכומים ידועים.
עמיר פרץ: הפקת לקח מהתהליך הזה היא אולי הדבר החשוב ביותר שצריך לקרות.
עמיר פרץ: די עם הפופוליזם הממשלתי.
עמיר פרץ: כמעט אפשר לומר שנמאס ממנו.
עמיר פרץ: השר בעימות, לפני שהוא חתם על הסיכום, אמר שזה קטסטרופה, זה חבורה של סחטנים.
עמיר פרץ: דקה אחרי שהוא חתם על ההסכם אמר: יוצא מן הכלל, מגיע להם.
עמיר פרץ: דרך אגב, זה היה אותו שר.
עמיר פרץ: לקח לו 24 שעות לשנות את הפזמון שלו.
עוזי לנדאו: אל תדבר על השר כשהוא לא נוכח.
עמיר פרץ: לא דיברתי על שר זה או אחר.
עמיר פרץ: זה נכון לגבי שרים מסויימים.
עמיר פרץ: זה בכלל לא קשור לצבע של הממשלה.
עמיר פרץ: אני שמח על האיפיון שהציג יושב-ראש הוועדה, שמדובר פה במבנה אנושי של הוועדה.
עמיר פרץ: הוא לא אמר "מבנה פוליטי".
עמיר פרץ: זאת בהחלט הגדרה מאוד חכמה, לדעתי אני, כשמדברים על סוגיות מסוג זה.
עמיר פרץ: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ההסכם הבסיסי נחתם לפני 6 שנים.
עמיר פרץ: כל מה שעושים היום זה הסכמים חתומים.
עמיר פרץ: עם כל הכבוד, אף אחד לא המציא כלום.
עמיר פרץ: ההסדר הזה הוסכם ונחתם על-ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו, שרת התקשורת לימור לבנת, ההסתדרות, שר האוצר וועד העובדים.
עמיר פרץ: כתוב שהתהליך צריך להיות קודם הסכם עם העובדים, אחר-כך חתימה על הצווים ואחר-כך הפרטה.
עמיר פרץ: ומשפט אחרון, אני רוצה שיהיה ברור, בכל מקום שיילכו בצורה של הסכמות ויעמדו בהסכמות - אין שום בעיה.
עמיר פרץ: כשהעובדים וההסתדרות חתומים על דבר מה- הם יעמדו בו.
עמיר פרץ: בדרך כלל מי שמפר הסכמות זה הממשלה.
עמיר פרץ: מי שרוצה שייקח את דוגמת השערוריה הציבורית, שאני מציע לך לדון בה פעם, השערוריה הכלכלית הכי גדולה שממשלת ישראל עושה היום.
עמיר פרץ: אני כיושב-ראש הסתדרות, שעמד מול כל האיגודים בארץ וחתם על מעבר מפנסיה תקציבית לפנסיה צוברת, אומר שהיום על הקרח נרשמים 100 מיליארד שקל גרעון של מדינת ישראל שאף אחד לא סופר אותם, כי אף אחד באוצר לא מסוגל להגיד כמה מדינת ישראל חייבת לפנסיונרים התקציביים שלה.
עמיר פרץ: כל שנה מכניסים את זה כחלק מתשלומי השכר ואף אחד לא יודע כמה חייבים.
עמיר פרץ: ההערכות הן: בין 100 ל-160 מיליארד שקל.
סמדר אלחנני: 190 מיליארד שקל.
ניר גלעד: התפרסם דוח אקטוארי.
עמיר פרץ: אתה משלם אותו?
עמיר פרץ: אתה מתקצב אותו?
עמיר פרץ: אתה צריך לעצור אותו?
עמיר פרץ: זה שערוריה.
אלי גולדשמידט: נוכל לעשות דיון על הפנסיונרים, אבל לא כעת.
ישראל כץ: חבר הכנסת עמיר פרץ, אתה עושה כאן את כל הקמפיין.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, בדרך כלל מי שמושמץ זה אני.
עמיר פרץ: לא אתה מופיע עם הכותרת, שאני לא מתבייש בה, שמי שתומך בוועדים הגדולים זה יושב-ראש ההסתדרות עמיר פרץ.
עמיר פרץ: כשאנחנו ביחד - כולכם מחייכים.
עמיר פרץ: במחלוקת הראשונה מייד אני שומע את התזמורת הזאת.
עמיר פרץ: אני עומד בה בגאווה ואין לי שום בעיה עם העניין.
עמיר פרץ: אני בעד ועדים גדולים, אני בעד ועדים קטנים, אני בעד שיהיו ועדים.
ויצמן שירי: ובעיקר שישלמו מיסים להסתדרות.
עמיר פרץ: הפתק הצהוב המפורסם חוסם את המעבר מפנסיה תקציבית לפנסיה צוברת, שהערך הכלכלי שלו 20 מיליון שקל בשנה, ולעומת זה לא מטפלים ב-200 מיליארד, לטענתה של הכלכלנית גברת סמדר אלחנני.
עמיר פרץ: אני רוצה לומר, הדיון היום הוא דיון מסכם של תהליך, שצריך להפיק ממנו לקחים.
עמיר פרץ: שמחתי לשמוע את מנכ"ל רשות החברות שמסביר לציבור בישראל ש-800,000 שקל לאקטואריה ל-10-17 שנים זה לא הרבה כסף.
עמיר פרץ: כל עובד שמציעים לו את האקטואריה הזאת מוכן לוותר על זה ולהישאר בעבודה.
עמיר פרץ: לכן אני מאוד מבקש שהוועדה הזאת גם תעשה צדק לעובדים, שהקימו את החברה ונתנו הזדמנות למדינת ישראל לקבל מחר בבוקר קרוב ל-10 מיליארד שקל.
עמיר פרץ: כשהחברה תימכר הציבור הישראלי יקבל מתנה בזכות העובדים האלה.
אלי גולדשמידט: אני מבקש שתדברו בקצרה.
אלי גולדשמידט: חבר הכנסת עמיר פרץ הוא יושב-ראש ההסתדרות וככזה יש לו פריבילגיה.
ישראל כץ: האישור הצפוי היום הוא באמת סוף ההתחלה, כך אפשר להגיד.
ישראל כץ: היו כבר כמה התחלות שהתעכבו בגלל מכשולים שצצו בדרך.
ישראל כץ: אני מקווה שהפעם לא יקרה הדבר הזה.
ישראל כץ: חבר הכנסת עמיר פרץ, קודם כל אני רוצה לברך אותך, גם על המעורבות שלך כיושב-ראש ההסתדרות וגם על יתר הדברים, אבל גם לברך אותך שסוף סוף אני שומע שאתה מצטרף באופן רשמי בפרוטוקול למחנה שוללי שליטת הממשלה על גופים כלכליים.
עמיר פרץ: לא אמרתי את זה.
עמיר פרץ: יש מקומות שכן ויש מקומות שלא.
עמיר פרץ: בנקים - אני מסכים.
עמיר פרץ: הכל לגופו של עניין.
עמיר פרץ: בעניין "בזק" - כן.
ישראל כץ: דברי הביקורת שלך על מעורבות הממשלות היו מאוד נוקבים.
ישראל כץ: אותי שכנעת במה שאמרת.
ישראל כץ: אני חושב שאתה צודק.
ישראל כץ: אין לממשלה שום צורך להיות שותפה בגופים שיש להם בסיס כלכלי תחרותי.
ישראל כץ: יחד עם זה, גם המעורבות שלך וכמובן הפעילות של ועד העובדים וההרמוניה שאני רואה כאן בין ההנהלה, היושב-ראש, המנכ"ל, בכירי החברה וחברי הדירקטוריון לבין נציגי העובדים וההסכמות - אני חושב שזאת הדרך הכי יפה, שמבטיחה את הבסיס הכי טוב לצאת לדרך ברגל ימין.
ישראל כץ: אם צלע אחת במשולש הזה לא היתה שלמה, או לא היו מסכמים איתה את הדברים, אין ספק שכלכלית ואנושית הרווח הזה היה יוצא בהפסד מאחר שכרגע העלות בעצם שווה הרבה כסף בסופו של דבר.
ישראל כץ: אני באמת רוצה לברך על המוגמר, ברגע שנשלים כאן את ההחלטה.
ישראל כץ: אני מניח שעוד נדון בפרטים כאלה ואחרים.
ישראל כץ: אני רוצה לברך ולאחל לכם שהחברה תרוויח והעובדים ייהנו.
ישראל כץ: מעבר לצמצומים היום אני מברך שתהיה גם התרחבות מחר ולא יצטרכו לשלם כל-כך הרבה פיצויים לעובדים שעוזבים אלא יגוייסו עוד הרבה עובדים כי זה מה שיביא את השוויון המקווה בחברה.
ישראל כץ: שיהיה בהצלחה.
נחום לנגנטל: אני אדבר כעת ואוותר על רשות הדיבור שלי במהלך הדיון לגבי ההפרטה.
נחום לנגנטל: אני חושב באופן עקרוני שהאישור שיינתן היום הוא חשוב מאוד וטוב מאוד.
נחום לנגנטל: הוא מאוחר קצת והיה צריך להתקבל יותר מוקדם.
נחום לנגנטל: זה שאנחנו רואים היום - כפי שחבר הכנסת ישראל כץ אמר - את האיחוד בין הנהלת החברה לבין עובדי החברה, צריך להבין שזה המשק הבריא.
נחום לנגנטל: המשק הבריא הוא כאשר העובדים מחוברים עם ההנהלה כי הם מבינים שיש להם יריב יותר חשוב, שזה המתחרה.
נחום לנגנטל: כל עוד אין מתחרה אז העובד יכול להרשות לעצמו לעשות כמעט כל מה שהוא רוצה מול ההנהלה, וההנהלה יכולה לעשות כמעט כל מה שהיא רוצה מול העובדים.
נחום לנגנטל: ראינו את זה בכמה תאגידים.
נחום לנגנטל: כשאתה נמצא כמונופול - וזה ההגדרה של מונופול - אתה יכול להרשות לעצמך באותה סביבה כלכלית ליצור את כל המאבקים האפשריים, כי אתה נמצא לבד בשטח.
נחום לנגנטל: ביום שבו אתה מסתכל ימינה ושמאלה ורואה שיש לך מתחרים, ההנהלה מתחילה להבין שהיא לא יכולה לנהל את העניין ללא עובדים והעובדים מתחילים להבין שחשוב מאוד לתת את כל המיומנות ואת הגמישות הניהולית להנהלה על מנת שבאמת הם יהיו ברי-תחרות והם יוכלו לתת fight למתחרים.
נחום לנגנטל: לכן התהליך שקיים פה מעיד על תופעה בריאה.
נחום לנגנטל: אני חושב שככל שנעשה יותר הפרטות, חבר הכנסת עמיר פרץ, בדברים - - -
עמיר פרץ: אתה מבלבל בין שני מושגים: מונופול זה מונופול והפרטה זה הפרטה.
עמיר פרץ: תחרות זה תחרות, וחברה ממשלתית יכולה לפעול גם בשוק תחרותי.
עמיר פרץ: זה שני דברים שונים.
נחום לנגנטל: תן לי להגיד ואחרי זה תגיב.
נחום לנגנטל: אני הקשבתי בקשב רב לדבריך וגם נהניתי מהם.
נחום לנגנטל: שני דברים צריכים להיעשות במדינה הזאת.
נחום לנגנטל: הראשון הוא כן לשבור מונופולים.
נחום לנגנטל: זה טוב לכולם.
נחום לנגנטל: אני אומר לכם למשל שצריך לשבור את המונופול שנקרא "בטחון מדינת ישראל".
נחום לנגנטל: בתוך הבטחון עצמו יש שירותים מסויימים שלא צריכים להיות תחת כותרת הבטחון.
ויצמן שירי: זה מסובך.
נחום לנגנטל: הדבר השני הוא הנושא של ההפרטה.
נחום לנגנטל: אני חושב שברגע שכבר אין את המונופול, ברגע שיש סביבה כלכלית תחרותית, צודק חבר הכנסת ישראל כץ, זאת ההזדמנות שבה לממשלה אין שום עניין.
נחום לנגנטל: היא צריכה לעסוק בעניינים כריבון, כרגולטור.
נחום לנגנטל: היא לא צריכה לקחת חלק וליטול פוזיציות בתוך המשק הכלכלי.
נחום לנגנטל: זאת דעתי בקווים כלליים.
נחום לנגנטל: מאחר ואנחנו דיברנו פה כבר על אידיאולוגיות אז אני אומר את מה שאני חושב.
נחום לנגנטל: יש פה רק סכנה בדבר אחד, שלפעמים הבעלים מרגיש שהוא יכול לדלג על העובדים ולהתנהג קצת בנוקשות.
נחום לנגנטל: אני מזכיר את חטאי, אני מכיר את זה מתפקידי הממשלתיים.
נחום לנגנטל: אני יודע שמנהלים אומרים: הכוח אצלי, התקנות הן אצלי, אני הבעלים, אני אעשה מה שאני רוצה.
נחום לנגנטל: בסופו של דבר כל הדרכים הקצרות הן הרבה יותר ארוכות.
נחום לנגנטל: בסופו של דבר מי שמשלם מחיר זה גם הבעלים, גם העובדים וגם החברה, כי ההשמצות מתגלגלות לרחוב ואחר-כך קשה קצת להתרומם מזה וליצור אווירה טובה.
נחום לנגנטל: כשמר ירון יעקובס אמר פה שלשום את ה"אני מאמין" שלו לגבי נושא של העובדים, שמחתי על הדברים כי ראינו פה רוח אחרת שנושבת מרשות החברות הממשלתיות.
נחום לנגנטל: הוא אמר שהם לא הולכים נגד עובדים אלא הם רוצים להצליח.
נחום לנגנטל: זה מחייב הסכמה עם העובדים ואם צריך לשלם, הם ישלמו.
נחום לנגנטל: אם הוא מציע את הצעת האופציות לעובדים, אני מברך אותו.
נחום לנגנטל: זה שיפור נוסף שיכול לתת איזה אינסנטיב לעובדים להרגיש שהם שותפים גם באותם רווחים שיכולים להיות לריבון.
נחום לנגנטל: ונקודה אחרונה, חבר הכנסת עמיר פרץ, אני מבקש ממך דבר אחד, ועשינו את זה בחיים, שנינו.
נחום לנגנטל: צריך להיזהר ולא לתת סתם גיבוי למהלכים של עובדים.
נחום לנגנטל: אני לא אומר שזה המקרה שהיה פה ב"בזק".
נחום לנגנטל: אני לא מכיר אותו לפרטיו.
נחום לנגנטל: לא לתת סתם גיבוי לעובדים כי במצב שההרכב האנושי של ההנהלה מאוד קשוב להם, כשההסתדרות מאחוריהם וכשאין היום ממשלה מספיק חזקה שיכולה להעביר את מה שהיא רוצה במוסדות המדינה, זה פתח למצב שהעובדים יכולים לנצל את זה גם במשאים ומתנים ואחר-כך קשה מאוד לרדת.
נחום לנגנטל: לכן אני אומר, הכל צריך להיות בשום שכל, כדי שלא נימצא במצב שבו אנחנו יוצאים מנוצחים.
נחום לנגנטל: זה דבר שהוא לא טוב לאף אחד.
שלמה כפיר: קודם כל אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.
שלמה כפיר: אני מודה לחבר הכנסת עמיר פרץ באופן מיוחד, שליווה את כל התהליכים, כחלק מהנושא של פתיחת שוק התקשורת הסלולרית לתחרות, התחרות בשוק השיחות הבינלאומיות והיום תהליך פתיחת שוק התקשורת לתחרות והפרטה.
שלמה כפיר: לאורך כל הדרך לא התנגדנו לכל התהליך.
שלמה כפיר: אמרנו רק: שבו איתנו וסכמו שני דברים: הבטחת זכויות ואיתנות פיננסית.
שלמה כפיר: כפי שנאמר פה על-ידי חברי כנסת, כשניסו לעשות קיצורי דרך רק האריכו אותה.
שלמה כפיר: לפני שנה וחצי נחתם הסכם עם ראש הממשלה דאז, מר בנימין נתניהו.
שלמה כפיר: יש פה חברי כנסת שיודעים שיכולנו למנוע את ביטול סעיף 50 לחוק הבזק אך אמרנו שלא נמנע את זה ובתנאי שיבטיחו את הזכויות, ההפרטה והתחרות.
שלמה כפיר: שייתנו לחברה לצאת לתחרות בתנאים שוויוניים כמו יתר החברות.
שלמה כפיר: ניסו לעשות קיצור דרך, שנה וחצי הפסדנו, היו מאבקים ונזקים והגענו לאותה נקודה.
שלמה כפיר: כעת ביום אחד גם התחרות וגם ההסכם בנושא ההפרטה נסגרו.
שלמה כפיר: יכולנו לעשות את זה לפני שנה וחצי.
שלמה כפיר: אני יודע שהעיכוב לא נבע בשל שר התקשורת.
שלמה כפיר: אני רוצה לברך את שר התקשורת, שלא נמצא פה.
שלמה כפיר: הוא עשה מאמצים גדולים להגיע להסכמות אבל אלה שסובבים אותו השפיעו עליו.
שלמה כפיר: ההסתה הפרועה ביותר כנגד עובדי "בזק" יצאה ממשרד התקשורת ונאמר שיש להם את ההסכם הטוב ביותר מאז קום המדינה.
שלמה כפיר: אני מצהיר לפרוטוקול, וזה ניתן לבדיקה, מה שביקשנו זה מה שקיבלנו - להמשיך את ההסכמים הקיימים.
שלמה כפיר: הסכם הפרישה הוא אותו הסכם פרישה מ-1994, הוא לא שונה כהוא זה.
שלמה כפיר: כמו שיש לכל איש קבע ולכל שוטר במדינה, אותו הסכם שהיה לעובדים וכפי שהוא בתוקף עד 1.4.2001, אותו הסכם נמצא בתוקף היום.
חיים כץ: כמו לכל פקיד אוצר.
חיים כץ: כל פקיד אוצר מקבל את ההסכם שלו.
ויצמן שירי: למה היית צריך להגיד את זה?
ויצמן שירי: יש אווירה טובה.
ויצמן שירי: למה לך?
שלמה כפיר: כל עובד מדינה מקבל, כל שוטר.
שלמה כפיר: אם כל פקיד מדינה מקבל, גם אנחנו.
שלמה כפיר: יש הסכם מינימום.
שלמה כפיר: לכן כל ההסתה הפרועה, ש"עוד לא היה הסכם כזה מאז קום המדינה", שקר ביסודה.
שלמה כפיר: אני לא אומר שזה יצא משר התקשורת.
שלמה כפיר: זה היועצים שלו, זה המנכ"ל שלו.
שלמה כפיר: כמו שהמנכ"ל שלו הזמין את המכתב מהממונה על ההגבלים העסקיים בנושא IDSL, להגביל את "בזק" ולקשור את ידיה ואת רגליה.
שלמה כפיר: הנה, אני אומר את זה פה.
שלמה כפיר: לאורך כל הדרך מטעים את השר.
שלמה כפיר: אני לא רוצה לדבר מעבר לזה.
ויצמן שירי: נראה את העתיד.
נחום לנגנטל: הרבה אנשים עשו הרבה מאמצים להגיע לתרומה למשק המדינה.
אלי גולדשמידט: בדרך כלל הנוהל של ישיבות הוועדה הוא שנותנים לנציגי הממשלה להציג את הנושא ואחרי זה מדברים האורחים וחברי הכנסת בסוף.
אלי גולדשמידט: היום הפכתי את הסדר.
אלי גולדשמידט: בכוונה עשיתי את זה.
אלי גולדשמידט: אבל אני מבקש לא לנצל את זה לרעה.
אלי גולדשמידט: ביקש ממני חבר הכנסת עמיר פרץ לתת למר שלמה כפיר לדבר כעת כדי להציג את הפן האידיאולוגי.
אלי גולדשמידט: אני מבקש שתעשה את זה.
אלי גולדשמידט: היו בעיות.
אלי גולדשמידט: אני בכלל חושב שתהליך של משא ומתן הוא תהליך קשה.
אלי גולדשמידט: יש השמצות ויש דיס-אינפורמציות ויש אלף ואחד דברים.
אלי גולדשמידט: אבל באיזה יום זה נגמר.
אלי גולדשמידט: ביום שזה נגמר לדעתי לא צריך לעשות את ההתחשבנות עם אנשים כאלה או אחרים.
אלי גולדשמידט: בואו נדבר על העניין, על הצד העקרוני.
אלי גולדשמידט: אני לא יודע למה אתם מדברים על נושא של הסתה.
אלי גולדשמידט: אני כקורא עיתונים לא רואה את ההסתה הזאת בכלל.
אלי גולדשמידט: אני לא מקבל את מה שחבר הכנסת עמיר פרץ אמר, שיש תחושה קשה בציבור כלפי עובדי "בזק".
אלי גולדשמידט: אני חושב שבציבור יש הערכה מאוד גדולה ל"בזק" ולעובדים שלה, אולי יותר מאשר לעובדים בסקטורים אחרים.
אלי גולדשמידט: אני אומר את זה בצורה גלויה.
אלי גולדשמידט: דבר שני, אני חושב שלא נכון שלמישהו מפריעה העובדה שהזכויות של עובדי "בזק" נשמרות.
אלי גולדשמידט: אני חושב שזה נותן בטחון לכלל העובדים במשק.
אלי גולדשמידט: זה מהווה אמת מידה למקומות אחרים.
אלי גולדשמידט: כך שאני חושב שהעניין הרבה יותר רגוע ואני מציע להישאר במסלול הזה.
שלמה כפיר: אני רק רוצה להשלים את המשפט ולתקן.
שלמה כפיר: נאמר כביכול הכסף להבטחת זכויות העובדים בא מהציבור.
שלמה כפיר: זה לא בא בשום אופן מהציבור.
שלמה כפיר: זה בא ממקורות של בעלי המניות, שזה לא רק המדינה אלא גם בעלים פרטיים.
שלמה כפיר: אם הם נותנים יד לעניין הזה הם יודעים שזה לטובת החברה.
שלמה כפיר: אם הם מסכימים לכל התהליך הזה, כולל ועדים פרטיים כמו מר גד זאבי, אם הוא נותן לזה יד הוא בטוח ומשוכנע שזה לטובת החברה.
שלמה כפיר: זה לא בא מהציבור.
אלי גולדשמידט: עכשיו אנחנו חוזרים לסדר הרגיל של דיוני ההפרטה.
ירון יעקובס: אנחנו נמצאים כאן בנקודה שלכאורה היא נקודת סיכום.
ירון יעקובס: במובן הפורמלי היא אכן נקודת סיכום.
ירון יעקובס: במובן האמיתי זאת רק נקודת ההתחלה.
ירון יעקובס: בכפוף לכך שהתהליך יקבל היום את אישור ועדת הכספים, אנחנו צריכים לצאת מכאן ולהתחיל לבצע את תהליך המכירה הגדול ביותר בתולדות המדינה, של נכס מורכב מאוד, מסובך מאוד, שמרכז לאורך התהליך התייחסויות מסידרה ארוכה מאוד של משרדי ממשלה.
ירון יעקובס: האירוע כרגע הוא אכן חשוב מאוד וחגיגי מאוד אבל צריך לזכור שבאופן מעשי זאת רק היציאה לדרך היישום.
ירון יעקובס: הניירות מהסוג שאנחנו מביאים לאישור הם לא חדשים, במובן הזה שיש עוד כמה ניירות כאלה שעברו את כל האישורים ולא קרה איתם שום דבר.
ירון יעקובס: הנייר כנייר הוא יפה אבל עד שזה לא יבוצע, אני מציע את החגיגה לדחות ליום העברת גרעין השליטה.
ישראל כץ: מה לוח הזמנים הצפוי?
ירון יעקובס: מכיוון שיש בפניכם את הצעת ההחלטה של הממשלה, מכיוון שיש לכם את דברי ההסבר, אני רוצה להציג מאוד בקצרה רק את הנקודות המרכזיות שחשובות אולי לצורך התייחסויות חברי הכנסת.
אלי גולדשמידט: ברשותך, האם תוכל להתייחס, היה דיון מאוד מעניין בוועדה לענייני ביקורת המדינה לגבי דרכי ההפרטה והעדיפויות שאתם יוצרים לדרכי הפרטה שונות.
ירון יעקובס: נושא ראשון שאני רוצה לומר עליו כמה מלים, למרות שהפרטים ידועים ופורסמו, הוא נושא העובדים.
ירון יעקובס: אמרנו, גם בתהליך הספציפי של המשא ומתן לקראת הפרטת "בזק" וגם באופן כללי כאשר נדרשנו להתייחס לסוגיית העובדים, אמרנו - כלומר גם אני כאדם פרטי וגם אני כאדם שרוצה להביא את ההשקפה הפרטית שלו לתחומי הפעילות הממשלתיים - שלעובדים יש חלק חשוב מאוד ומרכזי מאוד בתהליך של הפרטה.
ירון יעקובס: המצב שמתרחש בפועל הוא שלוקחים עובד שנמצא בתוך סביבה של בטחון וודאות, גם מבחינה תעסוקתית, גם מבחינת שכר וגם מבחינת הרגשה פסיכולוגית - וחלק גדול מעובדים בוחר לשלם את המחיר הכלכלי של עבודה בתוך שירות ציבורי ממשלתי כנגד קבלת הבטחון והוודאויות שהצגתי כרגע - לוקחים את העובד הזה, על כל הוודאויות שלו, ומטילים אותו לתוך עולם חדש של חוסר ודאות בכל הפרמטרים, גם התעסוקתי, גם בשכר ובוודאי גם בתחושה הפסיכולוגית, שהוא לא יודע מה הבעלים החדש ירצה וכיצד הוא יתנהג אל העובדים.
ירון יעקובס: מתוך ההסתכלות הזאת אנחנו חושבים שלעובדים שעוברים תהליך כזה צריך לתת תחליף, או גשר, או תחושת בטחון כדי שנוכל לעבור את התהליך ביחד, גם הממשלה, גם החברה וגם העובדים.
ירון יעקובס: בין היתר גם מדברים על כסף.
ירון יעקובס: מדברים על כסף במובן של תנאים הוגנים וראויים שצריכים להתקבל על-ידי עובדים, שאני מזכיר, בהקשר של "בזק" באופן ספציפי הולכים הביתה.
ירון יעקובס: אני רוצה לחזק את מה שמר שלמה כפיר הזכיר כדי שפעם אחת ולתמיד יהיה ברור על מה מדובר כאן.
ירון יעקובס: בציבור ישנה תחושה, ואלי פונים בשאלות על כך, איך יתכן שעובדי "בזק" מקבלים כל אחד 800,000 שקל.
ירון יעקובס: יפה מאוד לשאול את זה ברמה הפופוליסטית אבל זה שגוי לחלוטין מבחינה עובדתית.
ירון יעקובס: אני רוצה לבלבל אתכם עם העובדות ולומר במה מדובר.
ירון יעקובס: מדובר על הסכם שנערך בין הנהלת החברה לבין 1,770 עובדים שיילכו הביתה עד סוף שנת 2006 ולא יעבדו יותר בחברת "בזק".
ירון יעקובס: העלות הממוצעת של הסכם פרישה כזה היא כ-800,000 שקל.
ירון יעקובס: העלות הזאת נפרסת על פרק זמן של בין 10 שנים ל-15 שנים במקרים הקיצוניים, בתשלומי פנסיה חודשיים, והכל בנתוני ברוטו.
ירון יעקובס: עכשיו ייקח מישהו מחשבון ויעשה חשבון כמה בסופו של חשבון יקבל עובד כזה.
ויצמן שירי: 4,000 שקל לחודש.
ויצמן שירי: 800,000 שקל בחלוקה ל-12 שנה בממוצע זה 65,000 שקל לשנה ברוטו, שזה 5,500 שקל.
ויצמן שירי: תוריד 30% - זה 4,000 שקל.
אלי גולדשמידט: קצת יותר משכר מינימום.
ירון יעקובס: זה כל מה שמדובר מבחינת התגמול הדל לעובדי "בזק".
ירון יעקובס: כאשר לוקחים בחשבון את הנתונים הכספיים וכאשר לוקחים בחשבון את העובדה שכל התנאים האחרים, הלא כספיים, הם למעשה התנאים הקיימים זה שנים בחברת "בזק" והם לא השתנו, לא עלה ולא ירד מאומה מהסכם הפרישה שלפיו כבר פרשו כ-2,000 עובדי "בזק", כאשר זוכרים שמדובר בהארכת הסכם, כאשר מחשבים את הסכומים הכספיים שעליהם מדובר, נדמה לי שאין שום מקום אמיתי לטענות מהסוג שנשמעו בימים האחרונים לגבי איזה חריגה יוצאת דופן או התפשרות של המדינה מול עובדי "בזק".
ירון יעקובס: בנוסף לכך, אני רוצה לומר שגם אם היה מדובר בהסכם שהוא הסכם נדיב, שמעניק לעובדים תנאים כאלה ואחרים - אני אומר שזה לא המקרה, אבל גם אם כן - עדיין הייתי תומך בו.
ירון יעקובס: להשקפתי, ואני חושב שגם הממשלה צריכה לחשוב כך, העובדים עבדו בחברה ובנו אותה.
ירון יעקובס: ולא צריך להגיד לי עכשיו שהם היו מונופול וכדומה.
ירון יעקובס: העובדים עבדו ובנו ויש להם משמעות גדולה מאוד למצב שהחברה נמצאת בו היום.
ירון יעקובס: לכן אי אפשר לדחות בקש טענות שלהם כאשר הם הולכים להיפרד מהחברה הזאת (במובן של הבעלים שיהיו בה).
ירון יעקובס: דבר שני, העובדים הם בעלי משמעות גדולה לביצוע תהליך ההפרטה בפועל.