GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
י' זבה: היו"ר א' גולדשמידט: מר זבה, האם הגעת לסיכום?
י' זבה: עדיין לא.
י' זבה: אם אינני יכול לבוא לכל הישיבות שהוועדים עושים איתכם, תנו לי לפחות להגיד פה כמה דברים.
י' זבה: יש פה איזו שהיא אי-הבנה.
י' זבה: כן יש הידברות.
י' זבה: יש הידברות גם איתי ישירות וגם עם המנהלים של כוח-אדם.
שלום שמחון: האם אתה מייצג את ועד העובדים?
י' זבה: לא.
שלום שמחון: אני לא מסיר את ההערה שלי.
שלום שמחון: האם אני מדבר על ההנהלה?
שלום שמחון: ! אני לא מדבר על ההנהלה.
י' זבה: כן, אבל הם דיברו על הידברות איתי, ולכן מותר גם לי להגיד את הצד שלי בעניין הזה.
י' זבה: יש הידברות, ואני מבקש מהוועדים גם לאשר את זה.
ויצמן שירי: בפתיח הם אישרו.
י' זבה: זה נכון, שאין עדיין סיכום.
א' לוי: יורם זבה, הגשנו לך דף ולא חזרת אלינו.
א' לוי: מה זה סיכום?
י' זבה: אבי לוי, לא הפרעתי לך.
י' זבה: שב בשקט.
י' זבה: אני יכול להגיד לכם, שהמשא ומתן כרגע מתנהל.
י' זבה: הוא מתנהל גם בצורה פורמלית של ישיבות וגם בצורה לא פורמלית.
אלי גולדשמידט: הוא לא הסתיים ולא מוצה.
אלי גולדשמידט: י' זבה: זה בהחלט לגיטימי שכל צד יאמר משהו, וזו טקטיקה של משא ומתן.
אלי גולדשמידט: גם אני, כאשר אני מנהל משא ומתן עם מספנה על מחיר אוניה, אני צועק עד לב השמים כי אני רוצה מחיר יותר טוב.
אלי גולדשמידט: זו דינמיקה ברורה.
אלי גולדשמידט: רבותי, ההקשבה והריכוז מתחילים לרדת, וזה לא טוב.
י' זבה: אני חושב, שיש דברים חשובים שצריכים לדעת אותם.
אלי גולדשמידט: מר זבה, לפני שאתה ממשיך, ברצוני לומר שאינני רוצה את פירוט המשא ומתן.
אלי גולדשמידט: התרשמנו מזה שאתה מקיים איתם משא ומתן, והעובדים אישרו זאת, וקיבלת קומפלימנטים מהעובדים.
אלי גולדשמידט: אני לא מציע להכנס לכל הפרטים.
י' זבה: בכל זאת, תן לי לומר כמה הערות.
י' זבה: יש פה איזה שהוא עירוב קטן של המדינה כבעלים ושל ריבון, ואנו כאן כמובן דנים כריבון.
י' זבה: אינטרס "צים" כחברה הוא לקנות אוניות ולהיות עם אוניות בבעלות.
י' זבה: לגבי כל הקונוטציות שיש פה של אוניות חכורות, כל זמן שמניית הזהב קובעת באופן קטגורי - ואת זה אני חושב שלא ישנו, גם אם יעברו על כל מלה - שהיא צריכה להיות חברה ישראלית, לפי החוקים של הריבון, ויאשרו זאת חבר-הכנסת לנגנטל ומר רונה, צריכים שהאוניה תהיה ישראלית.
ויצמן שירי: השאלה היא כמה אוניות.
י' זבה: כמה שיותר.
אלי גולדשמידט: מר זבה, אני חש שאינך מפנים את מה שאני אומר.
אלי גולדשמידט: יש פה עוד הרבה שאלות שאנו צריכים לשאול.
אלי גולדשמידט: אני מנהל את הישיבה הזו - לא בהצלחה מרובה, אבל אני משתדל.
אלי גולדשמידט: יש פה עוד המון שאלות.
אלי גולדשמידט: יש פה שאלות של איך עושים הפרטה וכל מיני דברים חשובים מאד, ואינני נכנס אליהם היום.
אלי גולדשמידט: שאלתי שאלה מיקדמית לגבי מיצוי משא ומתן עם העובדים.
אלי גולדשמידט: בעניין הזה הבעת או אמרת את העובדות שלך שאתה מקיים איתם הידברות, והם אישרו זאת.
אלי גולדשמידט: איזו הידברות וכו' - אינני נכנס לזה.
אלי גולדשמידט: ברצוני להזכיר פה את דברי חברת-הכנסת רבין-פילוסוף, שאני חושב שהם מאד משמעותיים.
אלי גולדשמידט: בשאלות של הפרטה הבעלים, קרי רשות החברות הממשלתיות, צריכה להיות שותפה בכירה למשא ומתן.
אלי גולדשמידט: אי אפשר להטיל את הכל על המנכ"ל, ויהיה הטוב ביותר בעולם, ואתה כנראה מנכ"ל מצויין.
אלי גולדשמידט: אני אומר זאת, כולם אומרים זאת וכולם גומרים עליך את ההלל.
אלי גולדשמידט: אני חושב, שהדרך צריכה להיות שונה.
אלי גולדשמידט: מכיון שמלכתחילה יש פה קונצנזוס בין החברים שעד שהמשא ומתן עם העובדים לא ימוצה אנו לא נצביע על העניין הזה, אני מציע לעצור בשלב הזה.
אלי גולדשמידט: נמצאים פה נציגי הגימלאים.
אלי גולדשמידט: נמצאים פה אברהם טמיר שנתן לנו מסמך וגדעון בן-ישראל.
אלי גולדשמידט: אני מבקש, שתסתפקו שניכם בזה שאני אומר שאני מבקש שבמשא ומתן, ויש פה רשימת דברים שאתם ציינתם, גם אתם תהיו שותפים בהקשר של זכויות הגימלאים, ושאני מבקש גם מהוועד בצורה כזו או אחרת, וישנו פה גם נציג ההסתדרות, שהם יהיו משולבים.
יריב לוין: אני מבקש להעיר הערה אחת.
אלי גולדשמידט: הערה קצרה מאד כנציג ההסתדרות.
יריב לוין: אני מבקש מחברי הכנסת: אל נא, אל תעבירו לחברת "צים" את תרבות 'דופקים על השולחן'.
יריב לוין: מה שיקרה הוא, שאם לא תקבלו את ההחלטה שמציע כבודו, יושב-ראש הוועדה--
אלי גולדשמידט: אנו נקבל.
יריב לוין: --אנו עוסקים לראשונה בתולדות "צים" בגוף מאוחד של 800 עובדי חוף ברחבי העולם יחד עם ימאים.
יריב לוין: כאשר הגוף הזה הולך בדרך אחת וכאשר הם ילכו ביחד, הנזקים למשק הישראלי יהיו רבים.
יריב לוין: לכן, אנו מבקשים לעצור את כל התהליך הזה וללכת למשא ומתן מסודר.
אלי גולדשמידט: מה לגבי שותפות הגימלאים במשא ומתן?
אלי גולדשמידט: גדעון בן-ישראל, בבקשה.
אלי גולדשמידט: זה במקום מר טמיר, ולא תדברו שניכם.
גדעון בן-ישראל: רבותי, יש לנו את הנסיון המר של ה"שקם", שהפריטו ולגמרי הפקירו את הגימלאים וכל זכויותיהם.
גדעון בן-ישראל: אני לא צריך להגיד מי בנה את החברות ומי עשה.
גדעון בן-ישראל: לאור חושך הנסיון הזה, אנו רואים בוועדה את המגן שלנו, לא לאשר שום הסכם שלא יגיעו גם להסכם מלא עם הגימלאים על כל הזכויות שהצטברו במשך הזמן.
אלי גולדשמידט: אבי לוי, אני מבקש שמר טמיר יהיה שותף לעניין הזה בהקשר של זכויות הגימלאים.
א' טמיר: ברצוני לומר רק משפט אחד שלא מופיע בתזכיר.
א' טמיר: נושא שכל הוועדה יכולה להתאחד סביבו פה אחד זה הגימלאים.
א' טמיר: כאן אנו נציגי של כולכם, ותקחו זאת בחשבון.
אלי גולדשמידט: אני מבקש לאפשר לירון יעקובס להשיב.
נחום לנגנטל: אני רוצה להתייחס לעניין.
אלי גולדשמידט: הוא מנכ"ל משרד התחבורה לשעבר.
אלי גולדשמידט: אתה יודע מה ההצעה שהוצעה פה בהתחלה.
אלי גולדשמידט: האם אתה עודכנת?
נחום לנגנטל: כן, עודכנתי.
אלי גולדשמידט: לא מוצה משא ומתן עם העובדים, ואני מציע לדחות זאת.
אלי גולדשמידט: אתה באת מאוחר.
נחום לנגנטל: לא באתי מאוחר.
נחום לנגנטל: לדיון הזה באתי מוקדם בשעה וחצי.
אלי גולדשמידט: אתה צודק.
נחום לנגנטל: הערה ראשונה היא מחאה מאד גדולה.
נחום לנגנטל: לא הודיעו לי.
נחום לנגנטל: אולי הודיעו לך.
אלי גולדשמידט: זה לא היה בכוונה.
נחום לנגנטל: אני אומר לפרוטוקול, שזה דבר חמור מאד וזה לא בסדר.
נחום לנגנטל: זו כבר פעם שניה שקורה לי דבר כזה בדיונים בוועדה הזו.
נחום לנגנטל: אמרתי לכם במוצאי שבת, שאני הולך לדבר על זה ביום שני.
נחום לנגנטל: לפי סדרי הזמנים שאמרו לי, אני מגיע.
אלי גולדשמידט: חבר-הכנסת לנגנטל, אינני מנסה לתרץ, אבל אתמול לקראת שעות הצהריים התקבל פה טלפון ממשרד התקשורת, שבגלל שמקיימים מסיבת עיתונאים בשעה 10:00 הם מבקשים להחליף זאת לשעה 12:00.
אלי גולדשמידט: אני מניח שמזכירות הוועדה היו צריכות להודיע לכל המוזמנים על שינוי לוח הזמנים, וזו היתה טעות שלא הודיעו לכם על כך.
אלי גולדשמידט: אני מצטער על כך.
אלי גולדשמידט: אבדוק את העניין הזה, וזה לא יחזור פעם נוספת.
דליה רבין-פילוסוף: לא הודיעו גם לנו.
אלי גולדשמידט: אף אחד לא עשה זאת בכוונה.
אלי גולדשמידט: מלבד זאת, תמיד טוב לבוא בשעה 10:00 לישיבות הוועדה.
אלי גולדשמידט: תמיד יש הפתעות.
אלי גולדשמידט: חבר-הכנסת לנגנטל, בפעם הבאה שאתה נוזף אל תנזוף בפרוטוקול אלא ביושב-ראש הוועדה.
אלי גולדשמידט: נ' לנגנטל: ברצוני לומר כמה הערות.
אלי גולדשמידט: יכול להיות שאני חוזר על דברים שנאמרים פה, אבל צריכים לדעת את המשמעות ואת האחריות של חברי הוועדה.
אלי גולדשמידט: לדעתי, אנו יכולים, מתוך דאגה למשהו אחד מאד לשכוח גם את הצדדים האחרים שיכולים להיות.
אלי גולדשמידט: אנו יכולים לשחק פה עם איזו שהיא מסגרת שיום אחד היא מאד גם תזיק לאינטרסים של מדינת ישראל.
אלי גולדשמידט: כל משק הספנות, ויכול להיות שאני חוזר על דברים ואני מתנצל מראש, בשנים האחרונות עבר זעזועים גדולים מאד, ונעשו בו רפורמות משמעותיות מאד ששילמו בהן כולן מחירים כבדים מאד--
א' לוי: את זה הנהיג נחום.
נחום לנגנטל: --ביחוד הקצינים והעובדים.
נחום לנגנטל: זה היה מה שנקרא: רפורמה מספר 1.
נחום לנגנטל: אחר כך הלכנו לרפורמה מספר 2, שכל הזמן הזהרנו את העובדים, ואני משבח את העובדים בעניין הזה על כך שהם הבינו שהם יכולים להגיע למצב בו יהיו להם הסכמים קיבוציים נהדרים ביד אבל לא- - -.
נחום לנגנטל: אם כך, מה זה יעזור להם שהם ילכו עם הסכמים?
נחום לנגנטל: אני חושב, שאנו הולכים להגיע לזה עוד פעם, ולכן אני מאריך פה בדברים.
משה גפני: הוא אמר זאת.
נחום לנגנטל: יכול להיות מצב, שאם לא תהיה הפרטה של "צים"- - -
אלי גולדשמידט: מי אמר שלא תהיה הפרטה?
נחום לנגנטל: אני אומר לך, שזה יכול להיות במה שאתה כרגע מציע.
נחום לנגנטל: זה מה שאני רוצה להסביר.
אלי גולדשמידט: האם אני מציע לא להפריט את "צים"?
אלי גולדשמידט: !
נחום לנגנטל: כל משק הספנות בנוי על עליות ומורדות.
נחום לנגנטל: כרגע, אנו בדיוק ב-TIMING הכי חשוב מבחינת התחדשות צי הספנות של חברת "צים"; כרגע, מבחינה בינלאומית, ולא נאריך בזה, אחרי התקופות הקשות מאד של הספנות, זה רגע שהוא יכול להתרומם.
נחום לנגנטל: כדי להתרומם, צריך הרבה מאד כסף.
נחום לנגנטל: צריך להבין, שכל אוניה זה משהו בסביבות ה-300 מליון שקל.
נחום לנגנטל: לזה למדינה אין יכולת, למרות שיש לה 50%, להשקיע שם גרוש.
נחום לנגנטל: בניית האוניות הגדולות היתה תהליך ההצטיידות שהיה לפני כ-3-4 שנים, כאשר ההחלטה היתה לפני 7 שנים.
נחום לנגנטל: צריך להבין, שעד שאתה בונה אוניה זה לוקח זמן.
אלי גולדשמידט: אתה מתפרץ לדלת פתוחה.
אלי גולדשמידט: אתה מעמיד זאת כאילו אחרים חושבים אחרת.
אלי גולדשמידט: א' לוי: חבר-הכנסת לנגנטל, עוד שבועיים יהיה הסכם חתום.
אלי גולדשמידט: לא, אין פה דו-שיח.
נחום לנגנטל: איפה שהיה צריך להגן בוועדה לעובדים זרים הגנתי ולוועדת הכלכלה באתי.
נחום לנגנטל: אתה יודע טוב מאד איפה אנו פרטנרים, ועובדים כבר ארבע שנים ביחד ואף יותר.
נחום לנגנטל: אני אומר, שזה קטע קריטי.
נחום לנגנטל: יכולות להיות פה שתי אפשרויות בלי איומים.
נחום לנגנטל: אם לא יהיה מצב של התחדשות הצי באופן מאסיבי, אנו נאבד את ה-TIMING.
נחום לנגנטל: המדינה עניה, והיא לא תשקיע פה כלום.
נחום לנגנטל: הבעיה השניה - בלי איום - היא שיכול בהחלט להיות שבעל השליטה הנוכחי, "החברה לישראל", יעשה משהו.
נחום לנגנטל: כולם יודעים, שנמצאים במשק הספנות גם בחברות אחרות פחות או יותר אותם אנשים.
נחום לנגנטל: הם לא צריכים את אישור ועדת הכספים כדי למכור את חלקם.
נחום לנגנטל: הם יכולים לצאת מ-20 ומשהו המניות שיש פה ולמכור את החלק שלהם לכל מי שהם רק רוצים.
נחום לנגנטל: צריך להבין, שזה עומד לנו ומתקתק לנו.
אבי לוי: האם אתה רוצה להקריב אותנו?
נחום לנגנטל: זו פעם שלישית, שאתה מפריע לי.
אלי גולדשמידט: האם מישהו עיצבן אותך הבוקר?
נחום לנגנטל: הקדמת את הדיון.
נחום לנגנטל: תבינו, שאם יהיה מצב בו אנו נשהה פה את העניין הזה של ההפרטה, את התהליך בכל אופן, והתהליך לוקח זמן, זה TIMING קשה מאד גם למשק הספנות וגם לאחים עופר.
נחום לנגנטל: ישבתי איתם פה כל השבועות האחרונים, ואמרתי אתמול לאבי לוי בטלפון, שאני חושב שירון עשה טעות גדולה מאד.
נחום לנגנטל: אני לא חושב, שהיה צריך להגיד שהקונה "יעשה כמיטב יכולתו".
י' יעקובס: זה תוקן לפני כחצי שעה, כאשר לא היית פה.
נחום לנגנטל: נכון לאתמול בערב, זה לא תוקן.
נחום לנגנטל: י' יעקובס: כדי שזה יהיה ברור, ברצוני לומר שזה לא נוסח שירון יעקובס קם בבוקר והחליט להתעמר בעובדי "צים".
נחום לנגנטל: זה נוסח, שסוכם על דעת ועדת הכספים, ויש לי דוקומנטציה על זה.
נחום לנגנטל: זה נוסח, שסוכם על דעת הוועדה.
נחום לנגנטל: אם אתה בא ואומר כרגע שאתה רוצה שיגיעו להבנה עם העובדים, צריך להבין שזה כמו שראינו פה בדיון עם "אגד".
נחום לנגנטל: יכול להיות שאנו נבוא ונגיד שפה צריך להגיע להבנה עם העובדים, ואז יש סיכוי.
נחום לנגנטל: עם "אגד" זה הצליח לנו; עשו משא ומתן והגיעו להסכם עם העובדים בדבר הזה.
נחום לנגנטל: פה, אם אנו אומרים קטגורית שלא יהיה שום תהליך של הפרטה כל עוד הדבר הזה לא יסתדר- - -
אלי גולדשמידט: סליחה שאני מפריע לך, אך לא אמרו את זה.
אלי גולדשמידט: אמרנו, שאנו מבקשים למצות את המשא ומתן עם העובדים.
אלי גולדשמידט: לא התנינו הפרטה בהסכמת העובדים.
נחום לנגנטל: אם כך, אני אומר שכן תקבע זמן.
אלי גולדשמידט: זמן סביר.
נחום לנגנטל: אין זמן סביר.
נחום לנגנטל: אחרת, מה יהיה פה?
נחום לנגנטל: יהיה פה מצב, בו כל מי שירגיש יותר חזק מאחר והוא יודע שהוא לא יכול כרגע לעבור את ועדת הכספים בלי הדבר הזה אז הוא יודע מה מצבו.
נחום לנגנטל: הוא יודע שהוא יכול לעשות את כל הדברים, ואז ממילא במשא ומתן, וזה כוחו של משא ומתן, הוא יודע "הכנסת לטובתי, ואני יכול לעשות לעשות כל מה שאני רק רוצה במהלך הזה.
נחום לנגנטל: לכן, המלים "זמן סביר" הן מלים לא נכונות, ועניין המיצוי ומה הגדרת "מיצוי" זה גם דבר שהוא לא נכון כי הוא יקשה על המשא ומתן.
נחום לנגנטל: לכן, אני אומר שאתה צריך לבוא ולהגיד כך: או שתגדיר מה הם הפרמטרים של המשא ומתן, אבל אינני חושב שאתה מסוגל לעשות את הדבר הזה, או לחילופין שאתה מגביל זאת בזמן.
אלי גולדשמידט: לגבי זמן, אני מוכן.
נחום לנגנטל: אז, אתה יכול לבוא ולומר: אם אין זמן, אקבע מי צודק ומי לא טועה.
א' לוי: מוכרחים לשבת.
א' לוי: אנו רוצים להפריט.
א' לוי: רוצה חודש - יהיה חודש.
א' לוי: מה הבעיה?
אלי גולדשמידט: סמדר אלחנני רוצה להעיר משהו, אך אני מבקש שזה לא יהיה לצורת ההפרטה.
אלי גולדשמידט: אנו לא דנו בצורת ההפרטה.
אלי גולדשמידט: ס' אלחנני: ברצוני להעיר כמה הערות עקרוניות, ואתחיל בזה שיש פה מילכוד 22.
אלי גולדשמידט: אחד הנימוקים שמביאים להפרטה הוא: "פקידים ועובדי מדינה לא יודעים לנהל עסקים", ומכאן משתמע שעל אחת וכמה לא יודעים לנהל מכירת עסקים בה הטעות היא אירוורסבילית כאשר בניהול עסקים אפשר לתקן טעויות.
אלי גולדשמידט: זה חומר למחשבה שמטריד אותי מאז התחיל תהליך ההפרטה.
אלי גולדשמידט: אם כך, מי ימכור אם לא הפקידים?
אלי גולדשמידט: אם נניח שאת צודקת, מה היא התשובה?
ס' אלחנני: האם לכל דבר יש לי תשובה?
ס' אלחנני: - לא.
ס' אלחנני: אני אומרת שצריך להתייחס לזה ולראות איפה עומדים פה לגבי הבעייתיות.
ס' אלחנני: כאשר אתה עושה טעות בניהול עסקים - אפשר איכשהו לפעמים לתקן אותה, ואם אתה מכרת - זה תהליך בלתי הפיך.
ס' אלחנני: דבר השני הוא עניין השימוש בהפרטה להשגת מטרות נוספות, ואחת מהן היא חלוקה מחדש וטיפול באי-השויון הכלכלי בארץ שאומר: "אם אנו נחלק את מניות החברות הממשלתיות פר-קפיטל, לכל אזרח תהיה מניה אחת, המכירה תוכל להיעשות אחר כך, וכמובן שגם יקנו גרעיני שליטה וכו' - הרכוש יחולק לאנשים".
ס' אלחנני: כך אתה לוקח מס גולגולת בצורה הכי רגרסיבית שיכולה להיות, בצורה שמוכרים היום את החברות.
ס' אלחנני: אני זוכרת את נסיון ההפרטה הראשון.
ס' אלחנני: אחרי כל מכירה מגלים טעויות, ואני קוראת לזה: סעיף טעויות והשמטות.
ס' אלחנני: חסר לי זה ספר הלקחים מתהליכי ההפרטה הקודמים.
ס' אלחנני: גם החשב הכללי בישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה אמר, שב"בזק" נעשו הרבה מאד שגיאות לדוגמא: לא היתה מניית זהב.
ס' אלחנני: הרי כולם מתחלפים, ורק מר קרשנר ואני זוכרים את מכירת החברה הכלכלית לירושלים עם הטעויות שנעשו במכירתה.
ס' אלחנני: האם מישהו מכם מכיר את מכירת החברה הכלכלית?
אלי גולדשמידט: לכן, אנו שומרים שאתם לא תתחלפו.
אלי גולדשמידט: אנו מתחלפים כל הזמן.
ס' אלחנני: ליועץ המשפטי לממשלה יש ספר החלטות שלו: כל דבר שהוא החליט וההנחיות שהוא נתן.
ס' אלחנני: מי שבא חדש לעסק לומד ספר הנחיות.
ס' אלחנני: מה שחסר לי לגבי הפרטות זה ספר הנחיות.
ס' אלחנני: לגבי עניין עובדים, כתוב לי פה: "כללי הרשות לתיגמול עובדי החברה".
דליה רבין-פילוסוף: עד עכשיו ההפרטות לא היו פאר היצירה.
ס' אלחנני: בדברים בארבע עיניים יש לי סיפורים הרבה יותר קשים ממה שאני אומרת עכשיו.
ישראל כץ: סמדר אלחנני, זה כאילו את מציעה לעשות מבחני כניסה לכנסת למועמדים.
ישראל כץ: זו הצעה מסוכנת מאד.
דליה רבין-פילוסוף: בכלל לא.
דליה רבין-פילוסוף: ההיפך.
דליה רבין-פילוסוף: מה זה שייך אליך בכלל?
דליה רבין-פילוסוף: היא מדברת ברמת הרשות.
ס' אלחנני: רשות החברות צריכה ספר לקחים.
ישראל כץ: הם מכירים.
ס' אלחנני: הם לא מכירים.
ישראל כץ: מי לא מכיר: עובדי רשות או חברי-הכנסת?
דליה רבין-פילוסוף: עובדי הרשות.
דליה רבין-פילוסוף: אתה לא עושה את ההפרטה.
ס' אלחנני: עובדי הרשות.
ס' אלחנני: חסר לי הספר.
ישראל כץ: האם אין שם מערכת קיימת?
ס' אלחנני: הייתי רוצה לראות זאת בכתב.
ס' אלחנני: זה לא שייך לחברי-הכנסת.
דליה רבין-פילוסוף: היא לא מדברת אליך בכלל.
ישראל כץ: האם את רוצה לטעון, שברשות החברות הממשלתיות אין--
ס' אלחנני: --אין ספר לקחים.
ישראל כץ: האם אין המידע ואת הידע?
ישראל כץ: האם הם לא יודעים מה היה עם החברה הכלכלית לירושלים?
ס' אלחנני: הייתי רוצה לראות זאת כתוב.
ס' אלחנני: י' יעקובס: סמדר אלחנני, מתי בפעם האחרונה היית ברשות החברות?
ס' אלחנני: אני לא צריכה להיות שם.
י' יעקובס: את שואלת שאלות בלי תשובות.
ס' אלחנני: אינני רואה בדבר הזה שמגיע לוועדה איזה שהוא ספר שיפנה אותנו שיאמר שלמדנו.
אלי גולדשמידט: אפשר לבדוק את זה איתם, לפני שאת אומרת.
אלי גולדשמידט: תרימי טלפון לירון יעקובס ותשאלי אותו.
ס' אלחנני: אני מכירה את זה.
י' יעקובס: את לא מכירה.
ס' אלחנני: הדבר השלישי הוא חשיבות ההפרטה לשוק ההון.
ס' אלחנני: כל הטענות שלנו היום למשקיעים המוסדיים שהם תלויים באיגרות חוב ממשלתיות.
ס' אלחנני: יש את השילוב של אמנת מאסטריכט שאומר: "המדינה תקטין את החוב הפנימי", היא צריכה להקטין את החוב הפנימי, וזה אומר שהיא צריכה לגייס פחות כסף מהציבור.
ס' אלחנני: למה היא מגייסת כסף?
ס' אלחנני: יותר ממה שהיא צריכה את הכסף, קופות הפנסיה צריכות את איגרות החוב הממשלתיות.
ס' אלחנני: צריך להביא זאת למצב בו קופות הפנסיה יוכלו להשקיע בניירות ערך משובחים.
ס' אלחנני: "בזק", "צים", חברת החשמל ועוד כמה חברות ממשלתיות הןTRIPLE A.
ס' אלחנני: ודאי שקופות הפנסיה יכולות להשקיע בהן.
ס' אלחנני: אתה צריך לבנות את המבנה שיאפשר זאת.
ס' אלחנני: בדנמרק המועצה להשכלה גבוה היא הבעלים של כמה חברות ממשלתיות.
ס' אלחנני: הכנסותיה לא באות מהממשלה, מתקציב המדינה, אלא מרנטה, מריבית ומדיבידנדים.
ס' אלחנני: היא מנהלת כמה חברות או שהיא הבעלים.
ישראל כץ: גם האוניברסיטה העברית בירושלים היתה שותפה בחברת-בת של החברה הכלכלית.
ס' אלחנני: את זה אינני זוכרת.
ס' אלחנני: באים לפה עם תכנית עבודה.
ס' אלחנני: אינני יודעת עד כמה שוק ההון יכול לספוג את זה.
ס' אלחנני: מה שחסר פה זו תכנית רב-שנתית שאומרת: "פעם בחצי שנה מוכרים" או "פעם בשנה מוכרים".
ס' אלחנני: זה קשור לגיוס ההון של הממשלה.
ס' אלחנני: הרי הממשלה היום לא צריכה כסף בכלל.
אלי גולדשמידט: אולי את צודקת שעלינו לקיים דיון עקרוני עם רשות החברות.
אלי גולדשמידט: ס' אלחנני: משפט אחרון לחברת-הכנסת נעמי חזן: הסיבה שהוועדה מתבקשת לאשר מראש היא, שהחוק המקורי היה, וזה תיקון חוק גדליה גל, שוועדת הכספים, על-פי חוק יסוד: משק המדינה, צריכה לאשר בסוף--
א' שניידר: זה קיים ונשאר.
אלי גולדשמידט: --כלומר ערב המכירה.
ס' אלחנני: היום, באים אלינו ואומרים: עשינו כבר הכל, הקונה כבר התחייב ועשה DUE DILIGENCE וכו'.
אלי גולדשמידט: חברת-הכנסת חזן לא באה בטענה על זה.
אלי גולדשמידט: היא באה בטענה, שבאים לכאן בלי שמיצו את העניין עם העובדים.
אלי גולדשמידט: היא לא חלקה על זה.
ס' אלחנני: אם כך, טעיתי.
נעמי חזן: בכלל, אין לי בעיה, כי אין פה מחלוקת עקרונית בדבר עקרון ההפרטה.
נעמי חזן: אבל, יש חוסר שביעות רצון מבחינת המהלכים שנעשו עד כה טרם אישור הוועדה, וזה נכון.
נעמי חזן: אסור לאשר עד שאנו לא באנו על סיפוקנו שמוצו תהליכים מסויימים.
אלי גולדשמידט: נמתין לירון יעקובס שמדבר כרגע, ואתה, מר פרלמוטר, שכל כך רוצה לדבר, תהנה מההפקר.
א' פרלמוטר: חבר-הכנסת נחום לנגנטל, היית איתנו ב-6 בדצמבר בכנסת בוועדת המשנה, והיה אז דורון כהן, ונאמר שלכשתתגבש תכנית יבואו לשמור על זכויות העובדים.
א' פרלמוטר: ב-2 בפברואר היינו אצל דורון כהן במשרד ראש הממשלה בחדר הישיבות, ושם סוכם שהמנכ"ל יישב עם העובדים כדי להגיע להסכם שייכנס כחלק מהמכרז כדי לשמור על הזכויות.
א' פרלמוטר: עד 21 ביולי כשפירסם זאת ב"גלובס" דוד חיון, לא ידענו.
א' פרלמוטר: ואז, יצא רק כעבור כמה ימים שחתמו הסכם מאחורי גב העובדים כגנבים בלילה.
א' פרלמוטר: לאור פעילות זו, המנכ"ל זימן את ההסתדרות והעובדים כדי להתחיל לדבר.
א' פרלמוטר: רק התחילו גישושים, וכבר קיבלנו הזמנה לבוא לפה.
א' פרלמוטר: אני שואל אותך כרגע: האם כך זה צריך להיות שמגיע גוף אחד באותה מדינה שעושים לו הפרטה עם הסכם העובדים, ומאיתנו דורשים בלי הסכם?
א' פרלמוטר: אני מסכים איתך למה שאתה אומר, אבל הסחבת היא לא מאיתנו מה-6 בדצמבר.
א' פרלמוטר: האם רוצים לבדוק את כוח העובדים?
אלי גולדשמידט: אני חושב, שהדברים הובהרו.
אלי גולדשמידט: ברצוני לאפשר את זכות התשובה לעורך-הדין ירון יעקובס.
י' יעקובס: אקצר מאד בדבריי.
י' יעקובס: אסביר אחר כך לחבר-הכנסת ליצמן את ההבדל בין "בזק" ל"צים", ואינני חושב שכרגע זה המקום.
י' יעקובס: צריך שיהיה ברור שאינני רוצה לתת למישהו את האפשרות לחשוב שאני נמצא באיזו שהיא עמדת התנצלות או מיגננה, כי אמרו כאן דברים מאד קשים ואני מבליג עליהם שמשתמע מהם לכאורה שאנו באנו לפה לגנוב את החברה מהעובדים, לזרוק את העובדים ללא שום התייחסות וכל מיני טענות שבאמת אין להן שום מקום.
אלי גולדשמידט: אף אחד לא העלה את זה.
י' יעקובס: אמרתי: משתמע.
א' לוי: לא נכון.
א' פרלמוטר: לא.
י' יעקובס: האם אתה רוצה להסביר גם איך להרגיש?
י' יעקובס: כך אני מרגיש.
א' פרלמוטר: אתה יודע מה אנו מרגישים.
י' יעקובס: בנוסף לזה, אמרתי הרבה מאד פעמים, גם בדיונים פנימיים ובכל מקום שרק היו מוכנים לשמוע ON RECORD דברים סופר-חיוביים בסוגיית עובדים בהפרטות נגד שר האוצר ונגד פקידי האוצר באשר לצורך, למשל, לתת אופציות.
י' יעקובס: האם מישהו פעם דיבר על זה?
י' יעקובס: אני אומר עכשיו, שאני בונה תכנית לאופציות לעובדים, וזה נגד דעת שר האוצר.
י' יעקובס: להגיד לי שאני לא חושב או לא מסתכל על העובדים, באופן אישי זה קצת לא מדוייק.
י' יעקובס: אבל, אני מניח שיש כאן סיטואציה בה צריכים להיאמר כל מיני דברים, וזה חלק מהמשחק.
י' יעקובס: לגופו של עניין, יש פה שתי נקודות שצריך לסגור, ואינני מתווכח.
י' יעקובס: אני מראש אומר שאני מקבל את רוח הדברים שהציע פה יושב-ראש הוועדה באשר לצורך לעשות סיבוב משותף של ההנהלה, רשות החברות והעובדים כדי לסכם כל מה שצריך לסכם.
בן-ישראל: העובדים והגימלאים.
י' יעקובס: והגימלאים.
י' יעקובס: אבל, יש לזכור מה שחבר-הכנסת נחום לנגנטל הדגיש כאן, ואני רוצה לומר על כך משפט אחד כדי שתבינו איפה הדברים עומדים.
י' יעקובס: הצעת ההפרטה, שבאה היום לפני ועדת הכספים, איננה ההפרטה שדובר עליה בדצמבר וזו הפרטה אחרת.
י' יעקובס: לא הייתי בדצמבר, ואני אפילו לא מעודכן מה היה בדצמבר.
י' יעקובס: הפרטה זו נובעת מסיטואציה מאד ספציפית, מעיתוי מיוחד מאד, שמביא להפרטה הזו, ואני רוצה לומר על זה ברשותך משפט אחד כדי שיבינו על מה מדובר כאן.
י' יעקובס: אני אומר כאן דברים לא פשוטים, אך אני צריך שאתם תדעו אותם.
י' יעקובס: "החברה לישראל" היא בעלים שותפים עם מדינת ישראל.
י' יעקובס: ל"חברה לישראל", כפי שהם אמרו לי, יש עניין לא קטן להמשיך ולשבת בשותפות עם המדינה.
י' יעקובס: יש ל"חברה לישראל" יתרונות לא מעטים, בלשון המעטה, מיכולתה להנות בהקשרים שונים ומשונים מהשותפות עם המדינה.
י' יעקובס: איך התגלגלנו להפרטה הזו?
י' יעקובס: באו אלי ראשי "החברה הישראל" - יושב-ראש הדירקטוריון והמנכ"ל - ב-5 באפריל, שלושה ימים לאחר שנכנסתי לתפקיד, ואמרו לי: "בוא ותאשר עכשיו עיסקת רכישה של שש אוניות ל'צים' בסך 300 מליון דולר, כי החברה חייבת שתהיינה לה אוניות".
י' יעקובס: הבעיה היא, שהמדינה, ששותפה בחצי מהחברה, לא יכולה לשלם שקל אחד, ולכן הציעו הצעה מאד מאד נדיבה: החברה צריכה את האוניות, ואין על זה ויכוח.
י' יעקובס: ירכשו האחים עופר את האוניות ויחכירו אותן ל"צים".
י' יעקובס: זה יפה מאד, אך זה אומר - ולזה העובדים צריכים לשים לב - שבעוד שנה, כאשר מדינת ישראל תבוא למכור את חברת "צים", היא תמכור חנות קטנה בחיפה בתוכה יושב אדם מבוגר שישתה כוס תה ומעליו יש שלט של "צים".
י' יעקובס: כל אמצעי הייצור של החברה כבר יהיו בידי האחים עופר, וצריך להבין זאת.
י' יעקובס: לכן, אנו התנינו את אישור העיסקה בהליכה משותפת לתהליך הפרטה שאם לא יתקיים מצב החברה והעובדים יהיה כזה שאי אפשר לתארו כאן.
י' יעקובס: לכן, צודק מאד חבר-הכנסת לנגנטל, וצריך לזכור את כל הדברים האלה ברקע העניין, שאם לא נתקדם תוך כדי שמירה על זכויות העובדים, כל יום שחולף מרע מאד את מצב החברה ואת מצב העובדים.
י' יעקובס: לגופו של עניין, ההצעה של היושב-ראש, ולא אנהל פה שום מלחמת חורמה ממנה ישתמע כאילו אנו נגד העובדים - מה שהוא לא נכון לחלוטין - מקובלת עלי במובן זה שאנו נקיים משא ומתן משותף בין הנהלת החברה, בין רשות החברות לבין העובדים.
י' יעקובס: אבל, חייבים לתחום זאת בזמן.
גדעון בן-ישראל: מדוע אתה שוכח את הגימלאים כל הזמן?
אלי גולדשמידט: והגימלאים.
א' לוי: אנו נבוא לכל פגישה, לכל מקום ובכל זמן.
ויצמן שירי: ירון יעקובס, בוא נקבע DEAD LINE.
ויצמן שירי: בעוד חודש תבוא לכאן.
י' יעקובס: לפני החגים.
אלי גולדשמידט: אני עומד להציע משהו ומבקש לומר כמה מלות הבהרה.
אלי גולדשמידט: אני רוצה לסכם: ראשית, לדעתי, לא השתמע שלך, כיושב-ראש הרשות, יש איזו שהיא אפטיה לצרכי העובדים.
אלי גולדשמידט: נהפוך הוא.
אלי גולדשמידט: גם הדברים שאמרת בהתחלה לגבי סעיף ה-BEST EFFORT בהחלט היו מנגינה ערבה לאוזן.
אלי גולדשמידט: אינני חושב, שמישהו התכוון לעניין הזה.
אלי גולדשמידט: אני מציע לחבריי: אתה הודעת לי, ואני מקבל זאת, שאתה מושך את הבקשה.
אלי גולדשמידט: הבקשה תובא לכאן לפנינו פעם נוספת בתוך שבועיים או שלושה שבועות, כאשר אני מייעד את השבוע האחרון של ספטמבר לפני ראש השנה - ואינני קובע כרגע את התאריך המדוייק, וזה יכול להיות אחד מהימים - בו אנו נקיים כאן דיון.
אלי גולדשמידט: אני מקווה, שעד אז הדברים יבואו לידי ביטוי.
אלי גולדשמידט: אנו מודים לכל מי שקשור להפרטת "צים".
אלי גולדשמידט: (הישיבה הופסקה בשעה 11:19.
אלי גולדשמידט: ) (הישיבה חודשה בשעה 11:29.
אלי גולדשמידט: ) מכירת מניות המדינה בחברת שור ואן הקרנות בע"מ
אלי גולדשמידט: הנושא הבא הוא: מכירת מניות המדינה בחברת "שור ואן" הקרנות בע"מ.
י' יעקובס: זהו סיפור אחר לגמרי.
י' יעקובס: זו חברה קטנה, שהמדינה נמצאת בה במיעוט של 30% באחזקות.
אלי גולדשמידט: האם נמצא פה נציג של חברת "שור ואן"?
י' יעקובס: נמצא פה המנכ"ל.
אלי גולדשמידט: האם העובדים מסכימים?
אלי גולדשמידט: האם העניין סגור עם העובדים?
ש' ויינשטיין: העובדים יודעים.
ש' ויינשטיין: אנו מתנהלים כמו חברה פרטית, כי המדינה היא ב-30%.
ויצמן שירי: האם יש נציגות של עובדים?
ויצמן שירי: האם יש את ועד העובדים?
ויצמן שירי: כמה עובדים יש בחברה?
דובר: יש אחד-עשר עובדים.
אלי גולדשמידט: חבר-הכנסת פורז, נושא "בזק" יהיה כנראה רק בשעה 13:00.
אלי גולדשמידט: בנושא "צים" נגמר הדיון, ולא נגמר הסיפור.
אלי גולדשמידט: יהיה דיון נוסף בסוף ספטמבר.
י' יעקובס: ברצוני להציג את הנושא הבא בקצרה.
י' יעקובס: זה סוג אחר ואופרה אחרת לגמרי של סוגיית הפרטה, ואנסה מראש לענות על השאלות שיכולות אולי לצוץ.
י' יעקובס: מדובר על חברת "שור-ואן" הקרנות בע"מ, שהיא חברה העוסקת בעיקור מוצרים רפואיים ומזון בקרינה מיננת.
י' יעקובס: החברה הזו נמצאת במבנה אחזקות בו למדינה יש בו 30% ושותפים אחרים כל היתר.
י' יעקובס: ישנם אחד-עשר איש העובדים בחברה וכולם בחוזים אישיים.
י' יעקובס: חשוב להדגיש, שהמדינה יוצאת מכאן מחלקה כמיעוט.
י' יעקובס: בעל השליטה, ולכן העובדים לא מוטרדים, נשאר בעל השליטה.
י' יעקובס: לא אפרט וזה כתוב פה ומי שרוצה לשאול אני אענה לו, אבל לאור העובדה שישנו מהלך מכירת מניות בין בעלי השליטה האחרים חשבה המדינה שלא נכון שהיא תישאר במצב של מיעוט שמקשה עליה את הפעילות בתוך החברה ויכול לגרום לה אך ורק להפסדים, מכיון שאין לה יכולת אמיתית להשפיע על הניהול וגם על הזרמות הכספים ימינה ושמאלה.
י' יעקובס: חשבה המדינה, שהיא צריכה לנצל את האופציה שקיימת ולבחון את יכולתה לממש את האופציה ולמכור גם את 30% שלה לרוכש המניות בסיבוב הזה.
נסים זאב: האם המכירה היא 100%?
י' יעקובס: 30% זה כל מה שיש למדינה.
י' יעקובס: אנו מצטרפים למכירה שנערכת בין שני בעלי מניות אחד לשני.