GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ערן יעקב: לשאלתך מר גפני, אנחנו כל הזמן מבצעים חשיבה, אנחנו כל הזמן חושבים ומוכנים לחשוב.
ערן יעקב: אני מוכן שוב לבוא בשמחה ולחשוב עם עצמי.
ערן יעקב: לאחר שחשבתי, אני מוכן שוב לחשוב עם כל מי שנמצא סביבי ולהביא שוב את העובדות כפי שהובאו, כפי שנתבקשתי כאן, כדי להראות את העובדות, כדי להציג אותן כפי שהובאו לוועדה הזאת שעל בסיסן קיבלנו את ההחלטות.
ערן יעקב: יכול להיות שהשתנו חלק מהעובדות, יכול להיות שדברים השתנו, לדוגמה סף המס הפך להיות הרבה יותר גבוה, זה אומר שאישה עם שלושה ילדים לא מגיעה לסף מס והיא לא משלמת מס, אם הילדים שלה קטנים, על יותר מ-10,000 שקלים הכנסה.
ערן יעקב: אין לה מס.
ערן יעקב: צריך לראות את זה בראייה כוללת.
ערן יעקב: המשמעות של לבוא ולומר שאנחנו פוגעים במשפחות כאלה ואחרות, חרדים, ערבים וכולי ---
משה גפני: חרדים לא עלה כאן.
ערן יעקב: זה נאמר כאן ואני לא אוהב את זה.
משה גפני: לא, לא נאמר.
ערן יעקב: אני שמעתי.
משה גפני: החרדים לא בעסק.
ערן יעקב: אני רוצה לומר שאישה עובדת עם שלושה ילדים היום במדינת ישראל, סף המס שלה מאוד גבוה.
ערן יעקב: שיטת המיסוי במדינת ישראל היא כזאת שהיא בכלל לא מגיעה לסף המס.
ערן יעקב: רואים את הכל בראייה כוללת ולוקחים את הכל כמתווה.
יעקב אדרי: הרב גפני, לא קיבלתי תשובה לשאלתי.
משה גפני: על ראש הממשלה.
משה גפני: תסיים ותגיד משפט בנושא.
ערן יעקב: אני אענה לכל מה שנאמר כאן.
משה גפני: אין לך הרבה זמן.
ערן יעקב: אני רוצה לומר לעניין המתווה.
משה גפני: הנושא השני היה הרכבים הגדולים.
ערן יעקב: הרכבים בקבוצות, מעל קבוצה 2 ו-3, הפלא ופלא, במס הליניארי החדש כמו שהובא, משלמים הרבה פחות ממה ששילמו בשיטת  המס הקודמת שאלה היו מדרגות לאחר העלייה.
ערן יעקב: אתם יודעים שהיה מתווה של עלייה במדרגות.
ערן יעקב: כשעברנו לשווי השימוש הליניארי, במאות שקלים משלמים פחות.
ערן יעקב: מי שנמצא בעבר, שזאת קבוצה 4-5, במאות שקלים משלמים פחות.
ערן יעקב: אנחנו גם קבענו בהתאם לדרישת הוועדה גובה מקסימלי.
ערן יעקב: אני עכשיו נכנס לעניין ראש הממשלה, עליו נשאלתי.
ערן יעקב: קבענו גובה מקסימלי שהיום עומד על 477 אלף שקלים.
ערן יעקב: המשמעות היא שזה היה אמור להיות לאין סוף.
ערן יעקב: זה אומר שמי שנסע ברכב שעלותו מיליון וחצי, היה אמור לשלם שווי שימוש אסטרונומי.
ערן יעקב: בהתאם לבקשת הוועדה, קבענו רף של 460 – זה היה בזמנו והיום זה 477 כי גם זה צמוד – ובעצם הרף הזה שם, עד שם יכולים לקבוע את שווי השימוש ומעל זה אין ואי אפשר לקבוע יותר.
משה גפני: כמה ראש הממשלה משלם?
ערן יעקב: 11,850 בערך, זה גובה זקיפת ההטבה של שווי השימוש.
ערן יעקב: זה לא מס אלא זקיפת ההטבה.
ערן יעקב: זה רעיוני.
ערן יעקב: זה מוצדק ברכב שעלותו מעל מיליון וחצי שקלים.
פניה קירשנבאום: אתה מחזק את אלה שיש להם כסף להחזיק רכב שעולה מיליון וחצי שקלים, אבל מי שקונה רכב ב-80 אלף שקלים או ב-70 אלף שקלים ומנסה לחסוך ולנסוע ברכב קטן, הוא משלם את זה.
ערן יעקב: לא, הוא משלם הרבה פחות.
פניה קירשנבאום: הרבה פחות, אבל עדיין הוא משלם.
ערן יעקב: המיסוי הירוק שניתן חלק משווי השימוש הליניארי בעצם הביא לידי ביטוי את זה שמי שקונה רכב שהוא יותר קטן, שעולה פחות, חד משמעית שווי השימוש הליניארי הוא בדיוק זה, משלם וזקיפת ההטבה שלו פחותה משמעותית.
ערן יעקב: זה הרציונל שעמד לנגד העניין של שווי השימוש הליניארי שהוא בא להגשים אותו באמצעות המיסוי הירוק.
ערן יעקב: מי שבסופו של דבר קונה רכב – ויש היום רכבים שעולים 70 אלף שקלים, 76 אלף שקלים – משלם שווי שימוש נמוך.
ערן יעקב: זקיפת ההטבה שלו היא נמוכה מאוד.
יעקב אדרי: לא קיבלתי תשובה.
ערן יעקב: לגבי ראש הממשלה , אמרתי.
רוברט אילטוב: הוא מחויב על פי החוק, על פי הוראות השב"כ לקחת רכב כזה.
ערן יעקב: זה חלק מהסיבה שקבענו גג.
ערן יעקב: הוא משלם לפי המס השולי שלו.
יעקב אדרי: אתם צריכים להשוות את זה ליתר השרים.
משה גפני: ערן, אני מבקש לסכם את הדיון הזה.
משה גפני: אני מבקש ממך, מרשות המסים, לקבל נייר מפורט של כל  פילוח האנשים שמשתמשים ומקבלים את שווי השימוש לפי מצבם הכלכלי.
משה גפני: אני מניח שיש לכם נייר כזה.
ערן יעקב: לא מזמן פורסם במינהל הכנסות המדינה.
משה גפני: שואלים אותי שאלה ואני מתחיל נאום.
אורית זוארץ: אתה עכשיו כמו סגן שר הביטחון.
אורית זוארץ: שאלתי שאלה והוא אמר לי ללכת לעיתון.
ערן יעקב: אני אעביר לוועדה.
משה גפני: בוא ניכנס למסלול סביר.
משה גפני: יש החלטות ואנחנו לא בודקים אחורנית.
משה גפני: יש לי מה לומר לגבי אחורנית, אבל זה לא רלוונטי.
משה גפני: המצב הוא לא טוב וזאת עמדת הוועדה.
משה גפני: זה  שאתם כל הזמן בודקים את עצמכם וכאילו הוועדה לא קיימת, זה  גם בסדר אבל תיזהר עם הדברים האלה.
משה גפני: אני במקומך, אם אתה רוצה להיות גפני, תהיה מושלם.
משה גפני: אם היו שואלים אותי האם בדקתי בעקבות הדיון בוועדה, היה אסור לך לומר שאתם בודקים את עצמכם כל הזמן אלא היית צריך לומר: כן, בעקבות הדיון בוועדה בדקנו את עצמנו.
משה גפני: אתה אומר שאתם בודקים את עצמכם כל הזמן.
ערן יעקב: כן, בעקבות הוועדה בדקנו את עצמנו.
משה גפני: את זה לא הייתי עושה בחיים.
משה גפני: אנחנו רוצים לדעת את ההתפלגות של המשפחות מבחינת המצב הכלכלי.
משה גפני: אנחנו רוצים לזהות את מעמד הביניים.
משה גפני: לגבי ראש הממשלה, זה דיון שהוא דיון בפני עצמו אבל לא ראש הממשלה מעניין אותנו אלא מעניינת אותנו השיטה ובסופו של דבר אנחנו לא רוצים לפגוע במעמד הביניים, באלה שעובדים, משתכרים למחייתם, מתקדמים, מקבלים שווי שימוש ובעצם אנחנו מטילים עליהם מיסוי שהוא בלתי הגיוני.
משה גפני: לשם אנחנו רוצים להגיע.
חיים אורון: אני מבקש  עוד שני דברים.
חיים אורון: מה קורה  עם שכיר שאין לו רכב צמוד?
חיים אורון: מה הטור של שכיר שאין לו רכב שכור ומה העלויות של שכיר שנוסע ברכבו ומקבל רק הוצאות?
חיים אורון: אז תהיה השוואה  אמיתית.
אורית זוארץ: נמצא כאן נציג עובדי מקורות, וזה נושא שלא עלה, ואני מבקשת לאפשר לו לדבר.
משה גפני: אני מנהל גם ממינהל הכנסות המדינה את אותם נתונים.
משה גפני: אני רוצה לדעת אם עמדת מינהל הכנסות המדינה זהה לעניין הזה.
משה גפני: אני מבקש לקבל את הנתונים האלה בתוך כמה שבועות.
משה גפני: אני לא רוצה לומר יום, אבל אנחנו נקיים על זה דיון, על הנתונים, גם שלכם וגם של מינהל הכנסות המדינה ואני אפנה אליהם ואבקש לקבל מהם את הנתונים.
משה גפני: גם מה שג'ומס מעלה, הנושא הזה הוא נושא ואנחנו צריכים לדעת מה המדיניות.
משה גפני: אם אין צורך, צריך לתת כמו שאמרה חברת הכנסת יחימוביץ קודם, צריך לאפשר לאנשים לנסוע בתחבורה הציבורית, לשכירים, ואז נאפשר להם לנסוע בתחבורה הציבורית.
משה גפני: נראה באמת אם הגענו למצב שהם יכולים להגיע בזמן לעבודה עם התחבורה הציבורית.
משה גפני: זה מכלול שלם.
משה גפני: כל עוד זה קיים, התפקיד שלנו, כפי שאני רואה אותו, הוא לדאוג למעמד הביניים על כל הנתונים שעומדים על סדר היום הציבורי שלנו מבחינה כלכלית כאשר הנושא של היום הוא שווי שימוש.
דוד בוקר: בנוסף לתפקידי כיושב ראש איגוד קציני בטיחות בתעבורה, אני גם מנהל התחבורה של מקורות, חברת המים הלאומית של ישראל.
דוד בוקר: דובר כאן על הטבה אבל אני לא מבין איזו הטבה יש למקורות או ליתר החברות הציבוריות כאשר כל המכוניות שלנו בלי יוצא מן הכלל הן מכוניות של עבודה, אם אלה פרייבטים או אם אלה טנדרים.
דוד בוקר: אנחנו משלמים על זה זקיפת מס גדולה מאוד.
דוד בוקר: איפה ההטבה כאן?
דוד בוקר: לחברות האלה אין כל הטבה.
דוד בוקר: זה  רכב עבודה של כולם ובזה  לא דנו.
ערן יעקב: גם בחברת מקורות, אם זה רכב עבודה וזה רכב מאגר, והוא נמצא במקום העבודה ---
דוד בוקר: הוא לא מאגר.
דוד בוקר: הוא צמוד לבן אדם לעבודה שלו.
ערן יעקב: ענית.
ערן יעקב: אין להשיב לאשמה במובן הזה.
ערן יעקב: המשמעות היא שהוא נוסע בבוקר לעבודתו וזאת נסיעה פרטית.
ערן יעקב: בסוף שבוע כשהוא נוסע ברכבו או באמצע השבוע ולא משנה לאן, זאת הטבה.
ערן יעקב: אלה בדיוק הנסיעות הפרטיות.
ערן יעקב: אתה מטעה את הוועדה.
משה גפני: ערן, אני מבקש, אתה יכול לקרוא לו החוצה.
משה גפני: הוועדה לא מוטעית, תאמין לי שהנושאים ברורים והם על השולחן.
משה גפני: אנחנו יודעים את מה שנאמר.
משה גפני: אני מבקש לקבל את הנתונים האלה ואני מבקש חשיבה מחודשת על כל הנושא הזה.
משה גפני: נוצר מצב, גם ברכבים הגדולים, מה שענית לגבי הרכבים הגדולים, שאם היינו הולכים לפי התוכנית הקודמת, בכלל היה יותר גרוע.
משה גפני: זאת אומרת, זה כמו שמישהו אומר שהמצב רע, אבל דע לך שזה היה יכול להיות רע יותר.
משה גפני: המצב רע.
משה גפני: זה לא מצב נכון.
משה גפני: צריך לשנות אותו ואני מבקש שתשנו אותו.
משה גפני: אני מבקש לקבל את הנתונים ואנחנו נקיים דיון נוסף.
משה גפני: נעשה את זה בתיאום אלא אם כן תבואו ותאמרו לנו שעשיתם חשיבה מחודשת, ישב הצוות של רשות המסים שעוסק בעניין הזה והגיע למסקנה שאין צורך לשנות.
משה גפני: בסדר, גם זאת תשובה ואני אכבד אותה.
משה גפני: אנחנו נחליט מה אנחנו עושים עם זה.
משה גפני: אנחנו סבורים שצריך לשנות.
ערן יעקב: בתנאי שתיתן לי להציג בצורה מסודרת.
משה גפני: אני מבטיח לך שבישיבה הבאה אתה תתחיל את הישיבה.
משה גפני: אתה תעלה את הדברים ואני לא אתן להפריע לך.
יצחק וקנין: אני רוצה שמה שאמר ג'ומס יהיה ברור.
יצחק וקנין: העובד עם רכבו הפרטי, מה המדינה נותנת לו ברמת הניידות.
יצחק וקנין: אז אתה תראה את הפערים.
חיים אורון: איזה אחוז זה צמוד ואיזה אחוז זה לא צמוד.
משה גפני: ערן, כל מה שהיה בעבר, אנחנו צריכים לבחון את זה מחדש.
חיים אורון: כשעובד מקורות נוסע לעבודה ברכבת, הוא משלם על הנסיעה?
אורית זוארץ: הוא משלם על הכל.
משה גפני: על סדר היום הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 19) (בתי ספר שדה), התשע"א-2011.
ענת מימון: עכשיו אנחנו מכינים את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.
ענת מימון: בנוסח שפורסם לראשונה נקבע למעשה בתוך  סעיף 5 לפקודת מסי העירייה ומסי הממשלה, הוספנו לפסקה (יא) שפוטרת  אכסניית נוער, הוספנו בית ספר שדה וביקשנו שיתקיימו כמה תנאים כמו שהוא יהיה מוסד ללא כוונת רווח, שיהיו לו לפחות שבעה בתי ספר שדה, מספר מיטות 1,800 ומחציתם בנגב ובגליל, והוא עוסק בפעילות חינוכית והדרכה לקטינים.
ענת מימון: יש כמה נקודות שאנחנו צריכים להבהיר לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
ענת מימון: דבר ראשון, שוחחתי עם משרד הפנים לגבי האישור.
ענת מימון: לגבי אכסניית נוער נדרש אישור של שר הפנים ושר החינוך שהיא עומדת בתנאים כפי שמופיעים בסעיף.
ענת מימון: אנחנו רוצים להבהיר שהרישא של האישור חל גם לגבי בית ספר שדה.
ענת מימון: כלומר, שלב ראשון יהיה לקבל אישור של השרים, אישור פורמלי שהוא עומד בתנאים, ורק אז הוא יקבל את הפטור מארנונה.
ענת מימון: נבהיר את זה בנוסח.
ענת מימון: מהחברה להגנת הטבע דיברו אתנו על כך שזאת תהיה עמותה ללא כוונת רוח ולא מוסד ללא כוונת רווח, כי הוא אכסניית נוער.
ענת מימון: מישהו מתנגד לשינוי הזה?
הראל גולדברג: יש היום סוג של תאגידים שנקרא חל"ץ, חברה לתועלת הציבור.
הראל גולדברג: זה לא מוגדר כעמותה.
הראל גולדברג: מצד שני פועלים שלא למטרות רווח.
הראל גולדברג: אני לא יודע מה ההשלכות של זה על חל"צים למיניהם.
ענת מימון: כלומר, הם לא יוכלו להיכנס בגדר הפטור.
הראל גולדברג: נכון.
הראל גולדברג: אני חושב שלפני שמתקנים את זה, צריך לבחון את הנקודה.
הראל גולדברג: לי אין תשובה.
משה גפני: אבל אין לנו זמן.
משה גפני: זה הולך לקריאה שנייה ושלישית.
הראל גולדברג: זה משהו שעולה כאן בדיון, אבל לא דיברו אתנו על כך לפני כן.
ענת מימון: אם כן, לא נשנה.
משה גפני: כי אחרת יתעכב החוק.
ענת מימון: בסדר.
ענת מימון: מוסד ללא כוונת רווח כולל גם מוסד שהתאגד בדרך של עמותה.
הראל גולדברג: כן, אז הגיוני.
ענת מימון: זה רחב יותר.
ענת מימון: אנחנו רוצים להבהיר שהסיפא שדורשת שישים אחוזים מעלות המתאכסנים שגילם אינו עולה על 21 חל גם לגבי בית ספר שדה.
ענת מימון: כרגע כתוב באותה אכסניה וזה צריך להיות גם באותו בית ספר שדה.
ענת מימון: גם את זה נוסיף.
ענת מימון: לגבי התחילה, אפשר לקבוע את זה ל-1 בינואר 2011, כך שמתחילת השנה  הם ייהנו מהפטור.
משה פקמן: שאלה.
משה פקמן: לא הבנתי את עניין מוסד ללא כוונת רווח.
משה פקמן: האם הכוונה למוסד ללא כוונת רווח שלא דווקא כהגדרתו בחוק?
משה פקמן: זאת הייתה כוונתנו מלכתחילה.
משה פקמן: בסופו של דבר הדרך בה פועלת העמותה לצורך מע"מ בין כמלכ"ר ובין כעוסק מורשה, כרגע חברה עובדת כמלכ"ר, כי זה  השיקול הכלכלי כרגע, לא משנה ממהות הפעולה כמוסד ללא כוונת רווח והשאלה למה הייתה הכוונה.
ענת מימון: כרגע ההגדרה היא מוסד ללא כוונת רווח כהגדרתו בחוק מס ערך מוסף, כי זה החוק דרכו מצאנו את ההגדרה.
ענת מימון: אתם מתנגדים לזה שזה יהיה?
ענת מימון: זה מצמצם?
משה פקמן: ראשית, זה מצמצם.
משה פקמן: שנית, זה יוצר סוג של אפליה אל מול האכסניות שנמצאות ברישא של הסעיף שמהן נדרש להיות, אם אני זוכר נכון, עמותה ללא כוונת רווח, ללא התייחסות לחוק מע"מ.
משה פקמן: אם אנחנו מנסים להסתכל מי מהגופים נהנה מאותו פטור, אנה, אם אני לא טועה, היא עוסק מורשה ולא מלכ"ר לצורך מע"מ.
משה פקמן: לכן נוצר כאן סוג של אפליה, אם אנחנו מגדירים את זה כאן על פי חוק מע"מ.
משה פקמן: אם דווקא לשיטתך אולי מגדירים את זה כמוסד ללא כוונת רווח, מבלי להתייחס לחוק מע"מ, זה עונה גם להשגה שהועלתה כאן.
משה גפני: הראל, מה אתה אומר?
הראל גולדברג: אני מודה שזה תחום שאני פחות מתמצא בו.
הראל גולדברג: הנוסח הראשוני היה מקובל עלינו.
הראל גולדברג: לא עשיתי שיעורי בית ביחס לזה.
הראל גולדברג: זה נושא שאני פחות מתעסק בו, נושא התאגידים, מיסוי.
הראל גולדברג: אם אנחנו רוצים לשנות מהנוסח שמופיע בהצעת החוק, אני מציע שאני אעשה בדיקה אצלנו במשרד.
הראל גולדברג: זה לא משהו שיכול לארוך זמן רב, אבל אני צריך לעשות את הבדיקה.
הראל גולדברג: אולי אפשר להסמיך את היועצים המשפטיים.
ענת מימון: שנגיע להגדרה שמוסכמת על כולם.
ענת מימון: הכוונה היא באמת כן לפטור מוסדות ללא כוונת רווח ואנחנו רוצים שיהיה ברור לאיזה מוסדות הכוונה.
משה גפני: לי אין התנגדות לכל נוסח שיהיה מוסכם על כולם ושהוא יהיה לטובת העניין.
משה גפני: אני מסמיך את היועצת המשפטית של הוועדה ביחד עם משרד המשפטים, עם עורך דין הראל גולדברג ועם נציג החברה להגנת הטבע.
איתיאל מלאכי: גם משרד הפנים.
משה גפני: גם משרד הפנים.
משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להיות בעניין הזה?
שנית פנחסי הראל: משרד החינוך.
משה גפני: זה יצטרך להיות בהסכמה.
משה גפני: משה, אם לא תהיה הסכמה, אנחנו נשארים בנוסח הקיים.
משה פקמן: אם אתם מקבלים את זה שזה יוצר אפליה כבר בתוך הסעיף.
ענת מימון: זה  נוסח שהיה מוסכם גם בקריאה ראשונה והוא כולל כרגע את החברה להגנת הטבע.
משה גפני: אתה מעלה את הנושא הזה עכשיו.
משה פקמן: אני מבין את הבעיה.
משה גפני: החוק נעשה לטובתך.
משה גפני: אתה יכול לקבל עכשיו החלטה לא להצביע אבל ההצעה שלי היא יותר פרקטית.
משה גפני: אנחנו נצביע, נסמיך את היועצת המשפטית של הוועדה להגיע להסכמה על הנוסח.
משה גפני: יתכן שמה שאומר עורך דין הראל גולדברג, יתכן שהוא מסכים עם מה שאתה אומר, אבל הוא אומר שהוא צריך עוד זמן לבדיקה.
משה פקמן: בסדר גמור.
משה גפני: והוא לא צריך זמן ארוך.
משה גפני: לכן אני מציע שנצביע על הנוסח הקיים, אנחנו מסמיכים, לפני שמעלים את זה למליאה, את היועצת המשפטית של הוועדה.
משה גפני: אם אכן אין התנגדות.
משה גפני: אם יש התנגדות, אנחנו לא יכולים לשנות את זה.
משה גפני: יבדוק את זה עורך דין הראל גולדברג, יבדוק את זה נציג משרד הפנים והיועצת המשפטית של אכסניות הנוער.
משה גפני: אם תהיה הסכמה, למליאה יעלה הנוסח שאתה מבקש.
משה גפני: אם לא תהיה הסכמה, בידכם ההחלטה או לא להעלות את זה בכלל או להעלות את זה כפי שזה.
משה גפני: החוק הזה צריך להיות בהסכמה.
משה פקמן: הוגן ומקובל.
משה גפני: חבר הכנסת אורלב, נאום.
זבולון אורלב: תן לי תקציר.
משה גפני: התקציר הוא כזה.
משה גפני: תגידי לו.
ענת מימון: דיברנו על נוסח שעלה לראשונה והבהרנו שאישור שרים שנדרש לגבי אכסניית נוער, יידרש גם לגבי בית ספר שדה.
ענת מימון: כלומר, הם קודם יקבלו אישור שר החינוך ושר הפנים, ואז הם ייגשו לקבל את הפטור מהארנונה.
זבולון אורלב: כך מקובל באכסניות הנוער?
ענת מימון: אנחנו משווים את זה.
ענת מימון: לגבי בית ספר שדה, כתבנו מוסד ללא כוונת רווח כהגדרתו בחוק המע"מ.
ענת מימון: החברה להגנת הטבע ביקשה שזה יהיה או מוסד ללא כוונת רווח לא כהגדרתו בחוק מע"מ.
זבולון אורלב: מה כתוב לגבי אכסניות נוער?
ענת מימון: אכסניית נוער היא עמותה ללא  כוונת רווח.
ענת מימון: זה ייבדק על ידי משרד המשפטים.
קריאה: הם לא מוסד ללא כוונת רווח לפי חוק מע"מ.
קריאה: הם מוסד ללא כוונת רווח אולי לפי פקודת מס הכנסה.
ענת מימון: יכול להיות שנוכל פשוט להפנות למקום אחר להגדרה.
ענת מימון: הכוונה היא שזה יכלול אותם.
משה גפני: מה שאמרה היועצת המשפטית, שמעת.
משה גפני: אני הצעתי שאנחנו נאשר.
משה גפני: לא נדחה את ההצבעה על הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית מכיוון שאמר עורך דין הראל גולדברג שהוא לא מכיר את העניין הזה והוא צריך לבדוק את זה.
משה גפני: הוא צריך זמן קצר כדי  לבדוק ולראות אם אין כאן איזו בעיה, אם אין כאן איזה נושא.
משה גפני: אמרתי שאני מציע שנצביע אלא אם כן החברה להגנת הטבע אומרת שנדחה את ההצבעה.
משה גפני: אני מציע יותר טוב, בלי רביזיה.
משה גפני: אנחנו נאשר.
משה גפני: אני מסמיך את היועצת המשפטית של הוועדה לבוא בדברים עם הנוגעים בדבר בהסכמה.
משה גפני: אם תהיה הסכמה ואני מעריך שתהיה הסכמה עם משרד המשפטים.
משה גפני: אם אין הסכמה, אתה לא תלך נגד משרד המשפטים.
זבולון אורלב: נביא אותם לכאן ונדון.
משה גפני: אני לא רוצה לדון על זה מחדש.
זבולון אורלב: שמור את האופציה.
משה גפני: יש עוד משהו שאנחנו צריכים?
ענת מימון: התחילה תהיה מה-1 בינואר 2011.
הראל גולדברג: לגבי התחולה, אני לא רוצה לסגור את עצמי.
הראל גולדברג: אני אבדוק את זה.
ענת מימון: אנחנו נמצאים ממש בתחילת 2011 ואין טעם לקבוע תחילה שהיא אמצע חודש.
הראל גולדברג: לגבי התחולה של ה-1 בינואר, אני לא רוצה להעביר את זה בלי שאני יודע מה בדיוק העמדה.
הראל גולדברג: אני שומר לעצמי זכות להתייחס לזה אחרי כן אולי בהסתייגות.
משה גפני: אבל נתתי לך.
הראל גולדברג: אני פשוט לא רוצה לומר סתם כשאני לא יודע בוודאות.
הראל גולדברג: אני מניח שלא תהיה בעיה, אבל אני רוצה שהדברים יהיו ברורים.
איתיאל מלאכי: אתה מדבר על התחולה או על ההגדרה?
ענת מימון: על התחולה.
הראל גולדברג: על ההגדרה אמרנו שזה יהיה בהסכמה.
הראל גולדברג: נפתור את העניין של ההגדרה.
משה גפני: טוב, אז אתה תעשה רביזיה.
משה גפני: אני רואה שמתחילות בעיות.
הראל גולדברג: לא. אני לא מאמין.
משה גפני: גם אני חושב.
משה גפני: ראשית, אני מאמין בקדוש ברוך הוא אבל אני חושב שלא יהיו בעיות.
זבולון אורלב: אתה מגביל אותם בזמן לגבי ההסכמה?
זבולון אורלב: שבו היום ותגמרו.
משה גפני: הם יכולים לגמור את זה היום-מחר.
ענת מימון: אני אקריא ואעיר את השינויים שנכניס.
ענת מימון: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 19) (בתי ספר שדה), התשע"א-2011     תיקון סעיף 5     בפקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) 1938, בסעיף 5יא, אחרי "וחברה בפדרציה הבינלאומית של אכסניות הנוער" יבוא "או נכס המשמש כבית ספר שדה המוחזק על ידי מוסד ללא כוונת רווח כהגדרתו בחוק מע"מ" – ואת זה נבדוק – "שבאחזקתו לפחות שבעה בתי ספר שדה שמספר המיטות בהן הוא לפחות 1,800 ומחציתן לפחות בנגב ובגליל, ומתקיימת בהן פעילות חינוכית והדרכה לקטינים".
ענת מימון: בסוף אנחנו נבהיר שהתנאי של השישים אחוזים חל גם לגבי בתי ספר שדה וגם נוסיף את התחילה שהיא ה-1 בינואר 2011 ואת אישור השרים.
משה גפני: אנחנו מצביעים על אישור הצעת החוק כפי שהביאה אותה היועצת המשפטית.
משה גפני: ה צ ב ע ה     אושר פה אחד     	הצעת החוק אושרה לקריאה שנייה ושלישית.
זבולון אורלב: היושב ראש, אני מבקש רביזיה.
משה גפני: חבר הכנסת אורלב מבקש רביזיה.
משה גפני: במקביל אני מבקש אם אפשר בהקדם לשבת על הסוגיות שהועלו כאן.
משה גפני: אנחנו רוצים גם תשובה מנציג משרד הפנים לגבי התחולה  שהיא מה-1 בינואר 2011.
משה גפני: אם אכן יגיעו להסכמה, הנוסח שיעלה למליאה יהיה הנוסח שמוסכם, שאנחנו חושבים שאפשר ללכת עליו.
משה גפני: גם לגבי התחולה, אם התשובה תהיה חיובית.
משה גפני: במידה שלא תהיה הסכמה, אנחנו נכנס את הוועדה שוב על פי בקשת הרביזיה  של חבר הכנסת אורלב.
משה גפני: במידה שתהיה הסכמה, חבר הכנסת אורלב מסיר את הרביזיה שלו ואנחנו נעלה את זה למליאה כפי שיהיה מוסכם.
פניה קירשנבאום: אני מתנצלת על האיחור, אבל אנחנו בדיוק בסיום התקציב, חוק ההסדרים, והייתה לנו מסיבת עיתונאים בה דיווחנו על ההישגים שלנו ולכן התעכבתי.
פניה קירשנבאום: נעבור לנושא הדיון.
פניה קירשנבאום: הנושא שאני רוצה להעלות היום לדיון בוועדה הוא שיפוי של חברות הביטוח ואומר לכם מדוע.
פניה קירשנבאום: כמובן שהדבר הראשון הוא בגלל פניות הציבור שאנחנו מקבלים, אבל יש דבר יותר גדול מזה.
פניה קירשנבאום: כאשר אנחנו משלמים ביטוח, כל סוג של ביטוח, דרך התשלום הזה אנחנו רוצים לקנות לעצמנו שקט נפשי.
פניה קירשנבאום: כשאני מבטחת את הרכב, אני רוצה להיות בטוחה, אני או כל אזרח במדינת ישראל, שביום הדין, כאשר נצטרך את הביטוח, כמו שאנחנו יודעים לשלם חודש בחודשו, כך גם הביטוח יעמוד לצדו ויעזור לו ברגע הקשה בו הוא נתון להתמודד עם הבעיה שנוצרה לו.
פניה קירשנבאום: מדובר בביטוח דירה, ביטוח רכב, אפילו ביטוח נוסעים לחוץ לארץ ואני אישית נתקלתי בבעיה הזאת כי בסופו של דבר באיזשהו מקום זה נוגע גם לנו.
פניה קירשנבאום: כאן מתחילה הבעיה.
פניה קירשנבאום: כאשר אנחנו משלמים, הכל בסדר, אבל כאשר מגיע הרגע שצריך לעזור לנו להתמודד עם הרגע הקשה, מתחילות התלאות של האיש הקטן.
פניה קירשנבאום: בזמנו היו הרבה ויכוחים עם ידין ענתבי ולא תמיד הסכמתי לכמות החוזרים,  איך שהם יצאו ועם ההנחיות, אבל הוא בכל זאת התחיל איזשהו תהליך.
פניה קירשנבאום: אני לא יודעת אם זה היה מספיק, אני לא יודעת אם זה לא היה מאוחר מדי, אבל הוא התחיל באיזשהו תהליך, יצא עם איזשהו חוזר שבכל זאת ניסה לגונן על הזכויות של המבוטח.
פניה קירשנבאום: נציגי חברות הביטוח לא הגיעו לדיון וזאת אכן חוצפה ואני אתייחס לזה.
פניה קירשנבאום: אפילו חוזר כזה שהוא פשוט וקצת מנסה לשמור על זכויות הצרכן, הוגש לערעור לבג"ץ והדבר המפתיע יותר – וכאן אני באמת פונה לשוק ההון שלנו, למפקח על שוק ההון שלנו – שחוזרים מהחוזר הזה והתנאים להם הוא מסכים הם עוד יותר מרעים עם הצרכן.
פניה קירשנבאום: ביקשתי מאמון הציבור להציג לנו איזושהי מצגת שתעזור לנו לפתוח את הנושא ולאחר מכן נדון בינינו לבין עצמנו ונחליט.
פניה קירשנבאום: אני מבינה שזה לא מעניין את חברות הביטוח, כי הן לא כאן, כל השדה הוא שלנו ואנחנו יכולים לקבל כל החלטה בה נרצה.
גלית אבישי: אני רוצה לומר שאחת הבעיות שמאוד מטרידות אותנו בארגון, ואנחנו רואים ביטוי לזה בהרבה מאוד תלונות בתחום הביטוח, היא גרירת הרגליים של החברות בשעה שהמבוטח בא לממש את הביטוח שלו.
גלית אבישי: אנחנו עושים ביטוח בעיקר מתוך חשש שיגיע הרגע שנזדקק לו, ודווקא ברגע הזה  אנחנו מגלים כמות אדירה של תלונות – ותכף רונן ייתן לנו את ההיקף ואת הממדים של התופעה – שדווקא ברגע הקשה הזה חברות הביטוח מנסות לטרטר את הצרכנים, לגרור רגליים, ואיכשהו בשיטה שאנחנו קוראים לה שיטת המצליח, מנסים לגרום לצרכן לדרוש כמה שפחות.
גלית אבישי: התנהלות החברות היא שלרוב מציעים לצרכן להגיע, לפעמים אפילו בלי נימוק, לאיזשהו הסדר פשרה שמדבר על 20, לפעמים 25 אחוזים מגובה הסכום שמגיע לו.
פניה קירשנבאום: אכן, לזה אנחנו קוראים שיטת המצליח.
גלית אבישי: לרוב המבוטח באותו רגע, הוא מצוי בלחץ אדיר, לחץ כלכלי, בריאותי או אחר, וזה בדיוק הרגע שהוא הכי זקוק לאותו פיצוי של החברה על אותו החזר כספי מטעמה, ונראה שהחברות פשוט הצליחו להבין על איזה סכום הוא יהיה מוכן לוותר והן משחקות בדיוק על הסכום הזה ולרוב הן מצליחות.
גלית אבישי: מעט מאוד צרכנים מתעקשים והולכים למאבק מול חברת הביטוח.
גלית אבישי: פערי הידע והכוח של החברות תמיד משחק לרעת הצרכנים ולרוב הם חוששים להגיע למצב של עימות מול חברת הביטוח ואז הם נכנעים.
גלית אבישי: לכן לאורך השנים חיכינו לאיזושהי אמירה מאוד ברורה מטעם המפקח על הביטוח.
גלית אבישי: בשיחה שקיימתי עם ידין לפני כשנה וחצי, ואולי קצת יותר,  הראינו לו את ממדי התופעה.
גלית אבישי: הוא אמר שהממדים שמגיעים אלינו לא משקפים את הממדים של התופעה כמו שהם רואים אלא אצלם הממדים הרבה יותר משמעותיים.
גלית אבישי: בפיקוח על הביטוח, באופן טבעי, מקבלים הרבה יותר תלונות מאשר אצלנו והוא מכיר תופעה הרבה יותר דרמטית מכפי שהיא באה לידי ביטוי בתלונות שלנו, מה שמלמד על חומרה הרבה יותר גדולה של התופעה.
גלית אבישי: הוא אמר שהוא מתכוון לטפל בזה.
גלית אבישי: החוזר הזה היה אמור לתת מענה הרמטי לבעיה הזאת כי הבעיה היא כשל שוק שפוגע בצרכנים.
גלית אבישי: בפועל, גם החוזר שניסח אותו ידין, להבנתנו, לא נותן מענה הרמטי.
פניה קירשנבאום: הוא באמת עשה איזשהו פתיח אולי לתהליך חשוב מאוד אבל לפחות הוא עשה צעד קדימה.
פניה קירשנבאום: בהתפשרות הזאת היום לדעתי הלכנו שני צעדים אחורה.
גלית אבישי: אני בהחלט מסכימה אתך.
גלית אבישי: רונן יציג את הממדים של התופעה.
רונן רגב כביר: אני אתאר בצורה מאוד תמציתית כדי שנראה על מה אנחנו מדברים.
רונן רגב כביר: בענף הביטוח הכללי, אנחנו לא מזהים שום תופעה חמורה יותר מהתופעה שמדובר עליה כאן.
רונן רגב כביר: קושי בקבלת תגמולי ביטוח.
רונן רגב כביר: זאת תופעה מאוד נרחבת שעולה בעוד ועוד תלונות.
רונן רגב כביר: מהניתוח שאנחנו ערכנו, כארבעים אחוזים מהפניות עוסקות בתופעה כזאת.
רונן רגב כביר: זאת אומרת, עוסקות בתלונות של אנשים שמשהים או מסרבים או מתחילים לייצר אתם איזושהי שיטת מצליח כזאת של בואו תתפשרו, תוותרו על עשרים, שלושים וארבעים אחוזים ואנחנו ניתן לכם את כל השאר.
רונן רגב כביר: זה פשוט חוזר על עצמו וצריך לומר שבתביעות ובתלונות לאגף שוק ההון, קרוב לוודאי שהשיעור הוא עוד הרבה יותר גבוה.
רונן רגב כביר: באמת ידין בזמנו דיבר על שיעור של כמעט פי שתיים יותר גבוה של ממדי התופעה שהוא מכיר.
רונן רגב כביר: צריך להבין מה הנזק.
רונן רגב כביר: הנזק הוא גם בשיהוי, בעצם העובדה שאת התגמולים אני מקבל מאוחר יותר ממה שהייתי צריך, והוא גם בהפחתה של התגמולים מתחת למה שאני זכאי לקבל, ואומדנים מאוד מאוד שמרניים מגיעים לעשרות רבות מאוד של מיליוני שקלים בשנה בנושא הזה וזה באמת בהערכה הכי שמרנית שיכולה להיות, כי מדובר בסכומי עתק.
רונן רגב כביר: לסבר את האוזן, בשנת 2009 סך התביעות ששולמו עמד על 13 מיליארד שקלים.
רונן רגב כביר: זה הרבה כסף.
רונן רגב כביר: כל שבריר אחוז, זה הרב הכסף.
רונן רגב כביר: הרקע לבעיה, וצריך להבין את זה, הוא בשני ממדים.
רונן רגב כביר: קודם כל, באופן כללי, לקוחות הביטוח נמצאים בעמדת נחיתות מאוד מאוד קיצונית ביחס למבטחים בשונה מהפערים הקטנים יותר שקיימים בענפים אחרים.
רונן רגב כביר: זה כמובן מתחיל בידע על המוצרים הביטוחיים עצמם, אבל זה גם בשליטה מוחלטת של תעשיית הביטוח על הכל, משלב ניסוח הפוליסה, השיווק שלה, קביעת הנזק וסילוק התביעה.
רונן רגב כביר: הכל נמצא אצל אותו שחקן אחד, הכל נמצא אצלו והוא שולט בזה, וזה בהחלט ניכר בהתנהלות של החברות.
רונן רגב כביר: המצב הוא עוד הרבה יותר בעייתי כי כאשר מישהו מגיש תביעה, בהגדרה, החולשה  שלו היא עוד גדולה במיוחד.
רונן רגב כביר: הוא עכשיו זקוק לכסף שבהכרח אין לו כי אחרת הוא לא היה עושה ביטוח.
רונן רגב כביר: עכשיו הוא צריך להיכנס לניתוח, עכשיו הוא צריך להחליף רכב וכולי.
רונן רגב כביר: דווקא בסיטואציות הקשות הללו השיהוי, ההתמקחות והקשיים של החברות יוצרים פשוט נטל בלתי נסבל וגורמים לכך שהפשרות הן פשרות שהמבוטח בעצם חייב לקבל.
רונן רגב כביר: הרגולטור עשה מספר פעולות כדי להתמודד עם הנושא לאורך השנים, שעד עכשיו לא צלחו.
רונן רגב כביר: המאמץ הזה של ידין היה להפוך את החוזר הזה לפסגת הדגל של הרגולציה שלו.
רונן רגב כביר: לקחת את כל אופק הפרקטיקות הבעייתיות של חברות הביטוח ולתקוף אותן חזיתית.
רונן רגב כביר: אנחנו חושבים שמוטלת בספק היכולת של רגולציה כזאת לתת פתרון הרמטי, אבל ברור שנעשה כאן ניסיון רציני.
רונן רגב כביר: עד כמה הניסיון הזה הוא רציני נכון להיום, לאחר התיקונים שנעשו בפשרה עם חברות הביטוח, זאת שאלה גדולה מאוד.
רונן רגב כביר: יש כאן צעדים מאוד מאוד משמעותיים שבטח נתעכב עליהם ואני רוצה להציע את המסגרת שלנו לתחילת החוזר.
יצחק כהן: אתה יודע איזה תיקונים נעשו?
רונן רגב כביר: ודאי.
פניה קירשנבאום: אנחנו נציג אותם.