GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שי חרמש: אנחנו נמצאים היום בהחמרה שלא הייתה כדוגמתה, בשנה השישית או השביעית לרציפות של בצורת.
שי חרמש: קיצוצי המים בחקלאות מגיעים לסדרי גודל שהולכים לעקור מטעים.
שי חרמש: המחירים לאזרח ברורים וידועים כאן ודבר לא קרה.
שי חרמש: משק המים היה יכול להפיק תועל אם הדיון במקורות לבין משרד האוצר היה מסתיים לפני שנה בפער כזה או אחר.
שי חרמש: לאורך כל הדרך הזאת מקורות ניהלה משא ומתן, ולפי הנתונים שנמצאים כרגע היא התקרבה למרחק מזערי ממחיר היעד שקבע משרד האוצר.
שי חרמש: אם מקורות בדיון לפני שנה לבקשתך הרב גפני עמדה על 2.86 ומחיר היעד הוא 2.36, לבוקר זה מחיר היעד נותר 2.36 ומחיר מקורות הוא 2.40.
שי חרמש: כלומר, הפער של 4 אגורות הוא פער של 15 מיליון שקלים בשנה תוספת של אגורה לקוב מים.
שי חרמש: אני מוכרח להודיע כאן כרגע בשם חקלאי ישראל, לאוצר, כיושב ראש הלובי החקלאי, שאנחנו מוכנים בשם כל עם ישראל להוסיף את האגורה.
שי חרמש: מחסור המים גדול ביותר ומתנהלת כאן להבנתי הפקרות משולשת.
שי חרמש: הראשונה, הפקרות של משק המים.
שי חרמש: השנה הזאת שחלפה, עברה מבלי שנעשה דבר כדי שתהיה תוספת מים להתפלה והמצב הולך ומחריף.
שי חרמש: הנושא השני הוא הריכוזיות.
שי חרמש: דנים כאן אין סוף בנושא הריכוזיות.
שי חרמש: שבעים אחוזים ממשק ההתפלה נמצא בידי יזמים פרטיים ובמקרה אלה אותם יזמים.
שי חרמש: זאת חברת דלק של תשובה וכי"ל של עופר.
שי חרמש: הייתי אומר שאם יזם מחזיק בידיו את מקור האנרגיה ואת  מתקן ההתפלה, הוא בוודאי יכול להציג תמחור שונה לגמרי ממי עומד על חוף הים.
יעקב אדרי: הוא יכתיב את המחיר.
שי חרמש: ברגע שאתה מחזיק גם את מקור האנרגיה וגם את מתקן ההתפלה, כמובן שיש מה שנקרא בכלכלה טרייד אין בין שני המחירים.
שי חרמש: אפשר לשחק.
שי חרמש: אם מחר יידרש מאותם יזמים להוריד את המחיר מ-2.36 ל-2.35, הם ידעו לעשות את הדבר.
שי חרמש: מקורות נלחצה עד הסוף.
שי חרמש: אני חושב שלבוא היום ולומר למקורות שתיישר קו עם מי שהוא גם ספק אנרגיה, זה נחשב בלתי הגון בעליל אלא אם כן מדינת ישראל החליטה להשתחרר מהתחייבות למשאב הטבע הזה ולומר שמפריטים כל דבר.
שי חרמש: הדבר השלישי שבעיניי חמור יותר מכל דבר אחר ואולי נשמע כרגע מינורי.
שי חרמש: בשנת 2004 היה הסכם על רפורמה במקורות והיה הסכם עם עובדי מקורות.
שי חרמש: חברת מקורות היא חברה של אלפי עובדים ועשרות אלפי בני משפחות למיניהם, עובדי מקורות ומקבלי השירותים.
שי חרמש: משמעות העובדה שאם מקורות לא תקבל את מתקן ההתפלה, זה פיטורים בתוך מקורות.
שי חרמש: דיברנו על זה בינואר 2010 וכאילו דבר לא קרה.
שי חרמש: שלושת הדברים יחד – גם הפקעת משאב לאומי, גם עיכוב כרגע בהקמת המתקן, גם האמירה לגבי אי כיבוד הסכמים עם עובדי מקורות – הם דבר שבלתי מתקבלים על הדעת ועברנו את הנושא הזה.
שי חרמש: הצעתך גפני הייתה ברורה לגמרי ואני מצטט את הצעת ההחלטה.
משה גפני: אני אצטט את זה אחר כך.
שי חרמש: שנה ושבועיים עברו.
שי חרמש: אם ישראל יוצאת למכרז חדש, במקום שהמתקן הזה יעמוד תקין ב-2013, הוא זז ל-2015.
שי חרמש: זאת אומרת, עוד שנתיים של 300 מיליון קוב מים שלא יעמדו לרשותנו.
שי חרמש: המחיר הוא לאין שיעור גדול מה-15 מיליון שקלים לשנה.
שי חרמש: אני אומר שוב.
שי חרמש: נחתם כאן הסכם, תהיה כאן התחייבות שלטונית, ממשלות כאלה וממשלות אחרות, עובדים עומדים מאחורי העניין הזה, משאב טבע עומד מאחורי העניין הזה ובעיקר צריכת המים של מדינת ישראל.
שי חרמש: ראיתי לנכון להעלות את הדיון הזה כאן במלאת שנה לדיון שהיה בשנה שעברה.
משה גפני: אני מודה לך על שהעלית את הנושא.
משה גפני: יעקב, אתה ביקשת משהו לסדר?
יעקב אדרי: אחר כך אני אתייחס לזה.
משה גפני: אלכס ויז'ניצר, יושב ראש מקורות.
אלכס ויז'ניצר: אדוני היושב ראש, אני קודם כל מודה לך על ההתכנסות המיידית.
משה גפני: תודה לשי חרמש.
אלכס ויז'ניצר: אני מודה גם לשי חרמש.
אלכס ויז'ניצר: אני מודה לכולכם.
אלכס ויז'ניצר: די התלבטתי במה להתחיל מכיוון שזה דיון מהיר ומכיוון שבימים האחרונים אני התייחסתי לנקודה הזאת בכל דרך אפשרית.
אלכס ויז'ניצר: לפני שבוע היינו כאן בוועדת הכלכלה.
אלכס ויז'ניצר: הייתי מתחיל מדברים פשוטים.
אלכס ויז'ניצר: קודם כל, כמה עולה כל מה שקורה נכון להיום למדינה, ושנית, למה היינו רוצים להגיע.
אלכס ויז'ניצר: נעזוב לרגע את מקורות כגוף ממשלתי, כחברה לאומית למים וכל הדברים שדיברנו עליהם קודם.
אלכס ויז'ניצר: אובייקטיבית וסובייקטיבית המשק חייב לעשות צעדים לא קונבנציונאליים במצב משבר מסוג זה.
אלכס ויז'ניצר: המשבר הוא לא קונבנציונאלי, הוא לא שיגרתי.
אלכס ויז'ניצר: גם אם אנחנו מדברים על כל התקופות הקשות שעברנו בזמן האחרון, זו תקופה ממש לא קונבנציונאלית וצריך לפעול כאן בצורה לא שגרתית.
אלכס ויז'ניצר: ביקשתי מסמנכ"ל כספים של מקורות ייזום לעשות קודם כל חשבון כמה זה עלה לארגון פיזית, בכסף, במשך כל התקופה הזאת ואני רוצה לציין שחברת מקורות, כל התשלובת, מקורות ייזום בפרט, עשו את כל מה שהתבקשו לעשות על ידי החשב הכללי באוצר במסלול של התחייבות מ-2004.
אלכס ויז'ניצר: הם עשו מכרז, הכריזו על זוכה, עם כל הסיבוכים של מכרזים קשים, ואני השתתפתי לא במעט מכרזים והייתי יושב ראש ועדת המכרזים במשך שבע שנים בהיקפים של 24 מיליארד שקלים שעשו באותה תקופה.
אלכס ויז'ניצר: חברת ייזום עשתה את כל מה שהתבקשה לעשות.
אלכס ויז'ניצר: נכון להיום זה עלה לה 65 מיליון שקלים.
אלכס ויז'ניצר: יש לנו זוכה, תשלובת שהיא חברת מינרב ושותפים ספרדים, ובמידה שחס וחלילה יגיעו למסקנה או החלטה לא נכונה, זה יעלה למשק הרבה יותר כסף מכיוון שהקבלן באופן ישיר, הקבלן שזכה, מי שהוכרז כזוכה, יתבע את כל מה שהוא יכול לתבוע.
אלכס ויז'ניצר: נזקים ישירים נוספים של עיכובים כאשר המתקן לא קם, זה בערך מיליארד שקלים במינימום כל שנה.
אלכס ויז'ניצר: זאת אומרת, לא הקמנו מתקן היום, דחינו את זה לעוד שנתיים, זה עוד בערך שלושה מיליארד שקלים נכון להיום.
אלכס ויז'ניצר: נשאלת שאלה והיא למה.
אלכס ויז'ניצר: נשאלת השאלה והיא מאיפה.
אלכס ויז'ניצר: דיברנו כאן על פער של 2.40 מול 2.36.
אלכס ויז'ניצר: מה זה 2.36?
אלכס ויז'ניצר: החשב הכללי והאוצר טוען שזה בנצ' מארק, שזה מדד.
אלכס ויז'ניצר: כל אחד מאתנו לומד שבנצ' מארק זה או מדד שנקבע על ידי בעלי מקצוע בתחילת התהליך או שלוקחים את כל ההצעות של השוק עצמו ו משקללים אותם.
אלכס ויז'ניצר: עושים ממוצע.
אלכס ויז'ניצר: אם אתה תיקח את המתקנים שעובדים או שהולכים לקום ותיקח את הממוצע, אתה תגיע בקלות לסדר גודל של 2.30 מינימום.
אלכס ויז'ניצר: מתקנים שקיימים היום או שנמצאים בעבודה.
אלכס ויז'ניצר: מי שמתעמק קצת בחומר, יודע שהמחיר הוא לא הדבר הקובע, המחיר לקוב, אלא יש עוד הרבה מאוד תהליכים.
אלכס ויז'ניצר: לפני שבוע טענו כאן נציגי האוצר שהם לא קיבלו שום דבר בכתב ממקורות ייזום על התחייבות במחיר כזה או אחר.
אלכס ויז'ניצר: אז, ביום חמישי או ביום רביעי בשבוע שעבר, מנכ"ל חברת מקורות ייזום שלח ליושב ראש ועדת המכרזים מחיר של 2.40 וכך הלאה וכך הלאה.
אלכס ויז'ניצר: הרושם שלי אדוני היושב ראש הוא שלא חשוב מה יהיה המחיר, הרושם שלי הוא שאנחנו בסופו של דבר צריכים להתפכח ולדבר גדולות וכך הלאה.
אלכס ויז'ניצר: צריך להתחיל לעבוד.
אלכס ויז'ניצר: אני פונה אליכם ואני מבקש מכם כוועדה, אתם לא יכולים לקבל החלטות מכריעות אולי, אבל אתם יכולים לקבל החלטות מאוד מאוד חשובות מבחינת התהליכים עצמם.
אלכס ויז'ניצר: אתם יכולים לעקוב אחרי כל מה שמתרחש, להביא ללוחות זמנים קצרים.
אלכס ויז'ניצר: כל יום עכשיו הוא הפסד.
יעקב אדרי: מה האוצר אומר?
יעקב אדרי: מה התשובה שלו?
משה גפני: תכף האוצר יגיד.
משה גפני: הפער הוא 2.40 – 2.36?
אלכס ויז'ניצר: כן.
אלכס ויז'ניצר: אני לא יודע.
אלכס ויז'ניצר: בזמנו אמרתי לשר האוצר שהוא יקבע מחיר.
אלכס ויז'ניצר: אמרתי גם להם שהם יקבעו מחיר.
אלכס ויז'ניצר: מה שאני יכול לומר לו שהוא לא מכיר כנראה את המטריה, הוא לא מכיר את תוכן הדברים, הוא לא נכנס פנימה.
אלכס ויז'ניצר: מכיוון שהנציגים נמצאים כאן, גם מנקודת מבט זאת – וזה  המשפט האחרון שלי – הגיע הזמן שכולנו נתפכח, הגיע הזמן שהדבר החשוב ביותר מבחינתנו יהיה הדבר הכי חשוב וזה המים.
אלכס ויז'ניצר: לא 2.36 ולא 2.40.
אלכס ויז'ניצר: מקורות לא הולכת להרוויח ולא הולכת לעשות שום דבר אלא מקורות הולכת בהתחייבות ממש.
אלכס ויז'ניצר: אני לא יודע מה עוד צריך לעשות בפני ועדת מכרזים על מנת להסביר  שאנחנו הולכים לעשות  את זה ברצינות.
אלכס ויז'ניצר: הגיע הזמן שנעשה צעדים.
אלכס ויז'ניצר: שוב אני מודה לך.
משה גפני: גיל שבתאי, אני לא הולך לחזור על הדיון שהיה.
משה גפני: גם אין לנו את הזמן הזה ואין בו צורך.
משה גפני: אנחנו קיימנו את הדיון הזה.
משה גפני: אתם הייתם צריכים לדווח לנו מה עלה בעקבות הדיונים ביניכם לבין מקורות ואתם לא דיווחתם לנו.
משה גפני: כנראה שהייתם עסוקים בדברים אחרים.
יעקב אדרי: יש שנה גשומה מאוד ושום דבר לא דחוף.
משה גפני: אנחנו קיימנו ישיבה ולאחר מכן גם קיימנו דיון פנימי ביחד עם מקורות וביחד עם החשב הכללי.
שלי יחימוביץ': גפני, אתה שלחת אותם להגיע להסכמה.
משה גפני: ישבנו אחרי כן.
משה גפני: לאחר הישיבה ההיא ביקשתי דיווח והיה מדובר על כך שהם יגיעו לפתרון.
משה גפני: אני די קיבלתי בהפתעה את העניין הזה שהנושא לא נפתר.
משה גפני: כששי חרמש אמר לי שיש בעיה, אמר לי עוד מישהו, חוץ מהדיון המהיר עוד דיברו אתי על העניין הזה, עבורי זאת הייתה הפתעה.
משה גפני: גיל שבתאי, עזוב את כל הדין מסביב.
משה גפני: תגיד לנו מה הפערים ביניכם לבין מקורות.
משה גפני: 2.40 ו-2.36?
גיל שבתאי: לא. התהליך התחיל באמת כאן לפני שנה כאשר היינו בוועדת הכספים, אחרי שוועדת המכרזים עשתה עבודת מטה מאוד מפורטת, קבעה מחיר שהמחיר הריאלי לרכישת המים באשדוד הוא 2.36.
גיל שבתאי: זה לא סתם שעשינו עבודה והסתכלנו ואמרנו מה נראה לנו המחיר ועל בסיס זה קבענו.
גיל שבתאי: עשינו עבודה מקצועית מאוד מפורטת ובאמת הסתמכנו על המחיר שהיה באותו חודש במכרז סורק של 201, התעלמנו ונטרלנו את כל המרכיבים הרלוונטיים כולל מחירי האנרגיה שהעלו כאן, כולל היתרונות לגודל, כולל כל מיני אלמנטים כאלה ואחרים שקשורים לאתר, וקבענו שזה המחיר הריאלי.
גיל שבתאי: באה מקורות לכאן, לוועדת הכספים, ואמרה לא, המחיר שצריך להיות זה 2.86.
גיל שבתאי: אגב, במונחי 2.36 זה יותר גבוה, זה בערך 2.90, אבל הפער היה פער של למעלה מ-800 מיליון שקלים אז.
גיל שבתאי: הם באו ואמרו שהם לא יכולים לרדת וזה המחיר שצרכן המים צריך לשלם להם.
גיל שבתאי: מאז כל פעם, כל חודש, הם באמת הורידו את המחיר, פעם 2.72, אחר כך 2.49, עכשיו זה 2.40.
אלכס ויז'ניצר: צריך לדייק.
משה גפני: לא. יש חברי כנסת שאני לא משתלט עליהם ואין לי ברירה, אבל אורחים לא מתערבים באמצע.
אלכס ויז'ניצר: הוא צריך לדייק.
אלכס ויז'ניצר: הוא לא יכול לא לדייק.
משה גפני: אתה יכול לא לדייק.
יעקב אדרי: גפני, הוא הגיע לחלק הכי חשוב.
משה גפני: אלכס, אני מכיר את הטמפרמנט שלך, אתה לא מתערב.
משה גפני: אתה תקבל רשות דיבור ואז תתייחס.
משה גפני: בבניין הזה לא חייבים לומר אמת.
משה גפני: אין כלל כזה.
גיל שבתאי: אני אשמח לדעת איפה לא דייקתי.
אלכס ויז'ניצר: זה בדיוק מה שהם עושים.
אלכס ויז'ניצר: קיבלו הנחיה.
גיל שבתאי: לצערי הרב אנחנו כבר באמת שנה מתנהלים מול מקורות.
גיל שבתאי: כל פעם הם ממציאים מחיר כזה או אחר ותמיד המחיר הוא גבוה בהרבה ממחיר השוק ומדובר בפער של מאות מיליוני שקלים.
גיל שבתאי: גם הפעם הם באים ומציגים מחיר של 2.40 כאילו לעומת ה-2.46, אבל זה לא באמת נכון.
גיל שבתאי: 2.40 במונחי נובמבר 2010.
שי חרמש: כמה זה, עוד שלושה אחוזים?
גיל שבתאי: לא. אם אתה רוצה, אני אומר.
משה גפני: שי, אתה יודע שאני לא מבין מהר.
משה גפני: תן לי לשמוע את מה שהוא אומר מהתחלה ועד הסוף.
גיל שבתאי: אני אומר בדיוק מה הפער.
גיל שבתאי: הפער נכון להיום הוא בערך כ-250 מיליון שקלים בינינו לבינם, שזה כעשרים אחוזים מעלות ההקמה.
גיל שבתאי: זה לא פער זניח אלא זה פער שהוא פער מאוד מאוד גדול.
גיל שבתאי: הפער הזה הוא פער מאוד מאוד גדול, אבל אני אומר שתראו מאיפה התחלנו.
גיל שבתאי: התחלנו לפני שנה, כאשר הוועדה קבעה 2.36 ונכון, מאז היא לא זזה מהמחיר הזה, 2.36, כי זה המחיר שאנחנו מעריכים שאם היינו מפרסמים מכרז, לפחות היינו מקבלים את המחיר הזה , אם לא נמוך יותר.
גיל שבתאי: זאת הייתה הערכה שלנו.
גיל שבתאי: לכן לבוא ולומר שמתקני התפלה שפורסמו ב-2001 וב-2002, המחירים בהם רלוונטיים למה שקורה היום, זה  הרי לא נכון.
גיל שבתאי: מה שרלוונטי למחיר שקיים היום זה אותו מכרז אחרון שבסורק שהוא באמת היה הבנצ' מארק שעל בסיסו קבענו את המחיר, כאשר אנחנו נטרלנו את כל המאפיינים הרלוונטיים.
גיל שבתאי: לכן הפער היום, נכון להיום, הוא עדיין פער מאוד גדול.
גיל שבתאי: צריך לזכור שגם מקורות כרגע עדיין נמצאת בהליך משפטי על המכרז שהיא עשתה.
גיל שבתאי: יש כרגע צו ארעי שהוציא בית המשפט שאוסר כרגע לקדם את הפרויקט הזה.
גיל שבתאי: גם אם אני שם בצד את ההליך המשפטי שמקורות מנהלת אותו במהלך השנה האחרונה, הפערים בינינו לבינם הם מאוד מאוד גדולים לעומת מה שאנחנו חושבים שהיינו יכולים להשיג לו היינו יוצאים במכרז.
גיל שבתאי: הדרך היעילה, הדרך הנכונה, הדרך המהירה היא מכרז פומבי.
גיל שבתאי: מקורות למעלה מעשר שנים מנסה ולא מצליחה לקדם את הפרויקט הזה.
גיל שבתאי: בכל פעם היא או נתקעת בהליכים משפטיים, או דורשת מחירים מופקעים ביחס למחירים שהיו רלוונטיים באותו מצב, ולכן היא לא מצליחה להגיע למצב בו היא מקימה את המתקן.
גיל שבתאי: בשנת 2007 למשל היא התקשרה בפטור ממכרז עם GE והציעה למדינה מחיר של 3.40 על אותו מתקן כמו היום כאשר המתקן בחדרה באותה תקופה היה 2.60.
גיל שבתאי: פערים של למעלה ממיליארד שקלים שהם רצו שאנחנו נשלם וכמובן אנחנו לא הסכמנו ו אחר כך גם בית המשפט.
קריאה: למה אתה מדבר היסטוריה?
גיל שבתאי: ההיסטוריה היא חשובה.
גיל שבתאי: בשנת 2000 הוחלט להקים מתקן אחד במכרז, מתקן התפלה באשקלון ומתקן אחד לתת למקורות להקים באשדוד.
גיל שבתאי: מאז מתקן הוקמו כבר שלושה מתקני התפלה במכרזים שמספקים כבר 300 מיליון קוב בשנה למערכת הארצית.
גיל שבתאי: מתקן ההתפלה באשקלון שהוחלט עליו באותו מועד בו הוחלט שמקורות תתקין את המתקן באשקלון, כבר סיפק עד היום למעלה מ-500 מיליון קוב.
גיל שבתאי: תאר לעצמך שלפני עשר שנים היו מחליטים שגם את אשדוד מוציאים למכרז,  כי אז היום היו  עוד 500 מיליון קוב בתוך המלאי.
גיל שבתאי: היה משבר מים?
גיל שבתאי: כנראה שלא.
גיל שבתאי: כשהולכים בדרך עקומה, כשהולכים בדרך לא נכונה, כשהולכים בדרך כזאת, מתקנים לא קמים.
גיל שבתאי: אנחנו רצינו והסכמנו שמקורות תקים את המתקן.
שי חרמש: לא רק הסכמתם.
שי חרמש: התחייבתם להם.
שי חרמש: מה זה הסכמתם?
גיל שבתאי: המדינה נתנה פטור ממכרז במקורות שהתבסס על שני פרמטרים עיקריים: האחד, לוחות זמנים, שהיא תקים את המתקן עד דצמבר 2011, והשני, שהיא תעמוד במחיר השוק.
גיל שבתאי: נכון להיום המתקן אולי יקום בסוף 2013-תחילת 2014, לא ברור בדיוק מתי.
גיל שבתאי: אולי.
גיל שבתאי: מחיר שוק, הם לא עומדים בו.
אלכס ויז'ניצר: מי אתה שאתה קובע אולי?
גיל שבתאי: אני אומר אולי כי כל פעם שאתם מתחייבים לעמידה בלוחות זמנים, אתם לא עומדים.
משה גפני: גיל, אתה לא מנהל אתו דיאלוג.
אמנון כהן: אדוני היושב ראש, אני מבין מהיכן זה בא מבחינת האוצר והפרויקט הזה מתמהמה.
אמנון כהן: אני גם יודע שיש מחדלים של האוצר שבתקופה מסוימת עצר את כל התהליכים של התפלת המים כאשר פתאום בשנה מסוימת היו גשמים ולאחר מכן הם בעצמם האטו את הקצב.
אמנון כהן: יכול להיות שהייתה כאן כוונה שלא נתפיל מספיק בשנים האלה של 2000, 2001 ו-2002.
אמנון כהן: יחד עם זאת, אדוני, אנחנו צריכים לשאול שאלה.
אמנון כהן: האם מדינה כמדינה רוצה שתהיה לה שליטה בנושא של מים?
אמנון כהן: מקורות היא חברה ממשלתית ואנחנו כאן מוקפים אויבים.
אמנון כהן: אנחנו לא יכולים לדעת מה יהיה.
אמנון כהן: שנית, ברגע שאין כאן גוף ממשלתי, יכול להיות שמתחרים כרגע גופים עסקיים שייתנו מחיר רלוונטי וטוב, לאחר שבפעם הבאה הם יזכו במכרז עוד פעם הם, כי יצא מכרז, ואז הגופים העסקיים האלה יאמרו שעכשיו העלות שלהם היא 3.50 או 4. לך תתמודד כי אין לך גוף ממשלתי שיכול לדאוג שזה יהיה.
אמנון כהן: אני חושב שאנחנו כמדינה צריכים לדאוג שעשרים אחוזים בנושא של התפלת מים יהיה בידי גוף ממשלתי מפוקח כך או אחרת.
אמנון כהן: כמובן באמות מידה שגם הגופים הפרטיים עומדים בהם מבחינת מחיר  וכמו שאתה אומר, שלא ימשכו אותנו עוד שנה ועוד שנה ועוד שנה אלא צריך להיות דד ליין.
אמנון כהן: הבנתי שיש מצב משפטי שצריך להתמודד מולו וגם המדינה כאן צריכה לתת את הסיוע לגוף הממשלתי.
אמנון כהן: משכו את זה שנים רבות אבל עכשיו אנחנו אומרים לכם שתוך פרק זמן כזה וכזה, אם אנחנו רואים תוצאות, יוצאים הלאה, אבל אם לא, הכל פתוח.
אמנון כהן: אני חושב שכמדינה חייבים להחזיק כעשרים אחוזים בידי המדינה כי זה מצרך מאוד חיוני והדבר הזה חייב לקבל את הביטוי שלו.
אמנון כהן: לא שמעתי אם יש מדיניות כזאת או את הכל אפשר להפריט ולהוציא.
אמנון כהן: אנחנו כבר יודעים מי מתמחה בתחומים האלה ויודעים שיהיו אלה עוד כמה משפחות שישלטו גם בגז, גם בנפט וגם במים.
אמנון כהן: בסופו של תהליך זה מה שיקרה ולכן אנחנו צריכים לתת על זה את הדעת.
אמנון כהן: יכול להיות שכאן  טיפה יותר יקר והמדינה כאן תבוא ותאמר שלמרות שזה טיפה יותר יקר, כאן מעסיקים עובדים, מעסיקים אנשים, וזאת ממשלה ששולטת בזה.
אמנון כהן: לכן אדוני היושב ראש, אנחנו צריכים כאן לקבל איזושהי החלטה בסופו של תהליך לגבי מה אנחנו אומרים לממשלה.
יעקב אדרי: אני יושב ליד הבריון, כפי שהוא כונה, ואני מצטרף למה שאמר שי.
יעקב אדרי: זה פשוט לא ראוי וכך מדברים על אדם שבאמת עשה רבות בתפקידים השונים.
יעקב אדרי: מאוד מוזר לי.
יעקב אדרי: דובר למעשה על שני משרדי ממשלה, האוצר מול גוף ממשלתי, מקורות, ולא מוצאים פתרון אלא מושכים ומושכים.
יעקב אדרי: כאילו באמת יש לנו זמן וכאילו יש לנו חורף כל כך מוצלח עם גשמי ברכה.
יעקב אדרי: אני לא מבין אתכם.
שלי יחימוביץ': תגיד לפרוטוקול שזה באירוניה.
יעקב אדרי: אני אומר את זה ממש באירוניה.
יעקב אדרי: אי אפשר להבין אחרת.
משה גפני: מה זה אי אפשר להבין?
משה גפני: אתה מחר רואה כותרת בעיתון האומרת שחברי הכנסת לא מבינים מהחיים שלהם, הם לא נמצאים בתוך העם והם לא יודעים שלא יורד גשם.
שי חרמש: ההיסטוריון שיבוא בעוד שלושים שנים לא יזכור את זה.
משה גפני: מחר בעיתון זה יהיה.
יעקב אדרי: אני רוצה להתחבר ישירות למה שאמר חבר הכנסת אמנון כהן.
יעקב אדרי: גם אם יש פער מסוים במחיר, טוב לי שחלק מנושא המים נמצא בגוף ממשלתי.
יעקב אדרי: צריך לפעמים לשלם על זה מחיר.
יעקב אדרי: זה טוב יותר מאשר לתת את זה לכל מיני גופים.
יעקב אדרי: לא סתם שאלתי למי אתם רוצים לתת את זה.
יעקב אדרי: אולי תגידו לנו ואולי נעזור לכם.
יעקב אדרי: מכרז, אנחנו יודעים מי ייגש למכרזים ואולי אפילו מי יזכה.
יעקב אדרי: את הסאגה הזו צריכים לסיים.
יעקב אדרי: אנחנו בוכים על נושא המים.
יעקב אדרי: אני רואה שהתקרבתם במהלך השנה התקרבות ויכול להיות שצריך לעשות את הלחץ האחרון ולגמור עם העניין הזה.
אלכס ויז'ניצר: מי זה התקרבנו?
שי חרמש: הם כבר זחלו על שש.
יעקב אדרי: סיימתי.
משה גפני: חבר הכנסת טיבייב ואחריו חברת הכנסת פניה  קירשנבאום.
רוברט טיבייב: הרושם שאני מקבל מכל הסיפור הזה   וגם לאחר דיון בועדת הכלכלה  שהמחירים עולים, הצרכן סובל, הרשויות סובלות, ויש מלחמה בין מקורות למשרד האוצר.
רוברט טיבייב: שני גופים ממשלתיים רבים אחד עם השני, ומי משלם את המחיר?
רוברט טיבייב: הצרכן הקטן.
רוברט טיבייב: ברור שמשרד האוצר רוצה להרוויח כסף או לחסוך כסף אבל השאלה מה הוא מרוויח מזה, מה הוא חוסך מזה.
רוברט טיבייב: אם עוצרים את התהליך שכאילו הוא באמצע הדרך, ושאלתי את השאלה וקיבלתי תשובה, אם הולכים למכרז חדש, התהליך מתחיל עוד לפחות שנתיים בקיצור התהליכים, ומה אנחנו מרוויחים מזה?
רוברט טיבייב: המחיר של מים יעלה עוד הפעם.
רוברט טיבייב: זאת אומרת, גם במקרה הזה משרד האוצר לא מרוויח כלום ושוב הצרכן מפסיד.
רוברט טיבייב: כל המשחקים האלה הם על חשבון הצרכן הקטן.
רוברט טיבייב: אני מציע למשרד האוצר להגיע כמה שיותר מהר להבנה.
רוברט טיבייב: אני לא מכיר את אלכס והכרתי אותו לפני כשבועיים, אבל אני מאוד מקווה שמקורות תסגור את העניין מול משרד האוצר וכך נפתור את הבעיה.
פניה קירשנבאום: רוברט אמר חסכון, אבל אני בכלל לא רואה איפה יש כאן חסכון כי בסופו של דבר אנחנו נגיע למצב שקודם כל נפגע בכל אקוויפר המים של מדינת ישראל שכבר היום יש בו פגיעה, ולתקן את הנזק האקולוגי יעלה לנו הרבה יותר כסף.
פניה קירשנבאום: אם אנחנו מחכים לאסון הבא, לא צריך לחכות לאסון הבא.
פניה קירשנבאום: אנחנו רגילים כאן להגיב על אסונות, על שריפה, רעידות אדמה וכולי, אנחנו נמצאים במרכז האסון.
פניה קירשנבאום: אחרי כל השנים השחונות שאנחנו עברנו, במצב כמו שאנחנו נמצאים, אני יכולה להאשים רק את האוצר ואני אומר לכם למה אני יכולה להאשים את האוצר.
פניה קירשנבאום: כי בשנת 2002 יצא אז שר התשתיות אביגדור ליברמן עם תוכנית חמש שנתית להקמת מתקני התפלה וכשהגיע קצת גשם, החליטו לבטל את התוכנית הזאת.
פניה קירשנבאום: אם אז התוכנית לא הייתה מבוטלת, היום לא היינו עומדים במצב בו אנחנו עומדים.
פניה קירשנבאום: אתם, האוצר, הגעתם להסכמה עם מקורות שבתנאי שהם יעשו התייעלות, אתם תאפשרו להם הקמה של המפעל.
פניה קירשנבאום: מקורות עשו את תוכנית ההבראה, התייעלות, לא יודעת מה, ויש יושב ראש חדש שמטפל בכל הנושא הזה ועכשיו אנחנו מחזירים את הגלגל אחורה ומתחילים את הדיונים מהתחלה.
פניה קירשנבאום: אם אתם תצאו עכשיו למכרז ואתם מצפים לקבל מחירים יותר טובים, אז המכרז ייקח, כמו שאתה ציינת, שנה ואז נתחיל את כל התהליך כך שגם ב-2013 לא יהיה לנו מתקן.
פניה קירשנבאום: האם אנחנו מחכים לשנה גשומה?
פניה קירשנבאום: אני לא מבינה למה אנחנו מחכים.
פניה קירשנבאום: בנוסף לזה אני רוצה לומר לכם.
פניה קירשנבאום: אני פניתי בזמנו לרונית קן ושאלתי האם אנחנו מעבירים את כל מתקני ההתפלה לחברה, אני לא רוצה לנקוב בשמה, והאם זה לא יהיה מונופול.
פניה קירשנבאום: להפתעתי הגדולה ממנה קיבלתי תשובה שבמקרה הזה  לא.
פניה קירשנבאום: אם אנחנו נסתכל, כל מתקני ההתפלה היום נמצאים בחברה כזו או אחרת שרוב המניות הן של בן אדם אחד או של חברה אחת.
פניה קירשנבאום: האם אנחנו רוצים שכל אוצרות הטבע באמת יהיו בחברה  אחת?
פניה קירשנבאום: כמו שאמרו חבריי קודם לכן, באמת היום הם נותנים מחיר טוב, אבל כשכל הפקת המים תהיה בידיהם, לא אתם ולא אנחנו נוכל לפקח כמו שצריך על מחירי המים האלה ואני לא חושבת שזה נכון.
פניה קירשנבאום: אני חוזרת ואומרת שלדעתי יש סיכום עם חברת מקורות שאחרי תקופת התייעלות הם מקבלים את המכרז הזה ואני חושבת שזה לא נכון, לא מבחינת מדינה ולא מבחינת האוצר, לעכב את התהליך הזה.
פניה קירשנבאום: מבחינתי הם צריכים מחר לקבל אישור ולהתקדם עם התוכניות ולעשות זאת אתמול, לפני חודש, לפני שנה, וכל מה שאמרתם זה נכון.
פניה קירשנבאום: נגמר הזמן לדיבורים.
פניה קירשנבאום: איזה קו אנחנו צריכים לעבור?
פניה קירשנבאום: את האדום?
פניה קירשנבאום: את השחור?
פניה קירשנבאום: את הסגול?
פניה קירשנבאום: את הירוק?
פניה קירשנבאום: איזה עוד קווים אנחנו צריכים לעבור כדי שהמדינה תחליט שזהו, מעכשיו אנחנו הולכים להתפלה?
פניה קירשנבאום: מדובר בהתפלה מסיבית כדי לפתור את הבעיה.
פניה קירשנבאום: אם לא, אז מחר אנחנו נתחיל לייבא את המים מתורכיה, ממצרים וכולי.
פניה קירשנבאום: מאיפה עוד אתם רוצים לייבא את המים?
משה גפני: ג'ומס ואחריו שלי.
שי חרמש: אגב, מה הרווחנו בשנה הזאת שחיכינו?
חיים אורון: כל אחד מתחיל לספור את ההיסטוריה מהמקום שנוח לו.
חיים אורון: פניה מתחילה ב-2002.
פניה קירשנבאום: אתה בטח יכול להתחיל קודם.
חיים אורון: אתה התחלת ב-2000.
חיים אורון: אני רוצה להתחיל ב-1999.
חיים אורון: הייתי אז שר החקלאות.
חיים אורון: גיל, כשאתה אומר מ-2001, אני רוצה לומר לך  שרוב האנשים רצו מתקני התפלה, וכאשר אני נאבקתי עם בייגה על שני מתקני התפלה בהתחלה, הוא הרגיע אותי ואמר: ג'ומס, בוא נתחיל עם אחד ונראה אחר כך וכולי וכולי.
חיים אורון: אחר כך בא ועד העובדים של מקורות והכניס לכם ברז, סליחה על הביטויים האלה, ואז אמרתם: קחו גם אתם ותעשו חברת ייזום.
שי חרמש: רק תחתמו על הרפורמה.
חיים אורון: זאת לא הכרעה שלכם.
חיים אורון: אין הכרעה של הממשלה מה יקרה עם מקורות.
חיים אורון: יש מלחמת עולם שאני מכיר אותה 14-15 שנים בין האוצר לבין מקורות.
חיים אורון: זה על מתקני התפלה, זה על מתקני מים מושבים, זה על תאגידי מים בכל מיני מקומות אחרים, כאשר הגישה הייתה שצריך להקטין את מקורות, יש לה ועד עובדים חזק, היא חזקה מדיי, תפרידו את הפיתוח, יש סבסוד צולב בין המים.
חיים אורון: אני מכיר.
חיים אורון: יכולתי לדבר מעכשיו עד מחרתיים, ואתה מחייך ואתה יודע שאני אומר דבר נכון.
חיים אורון: אני חושב שהקרב הזה הוא נגד האינטרס הבסיסי של המדינה.
חיים אורון: מה אומר היום האינטרס הבסיסי של המדינה?
חיים אורון: שצריכה להיות חברה לאומית למים, היא כבר לא תהיה מונופול, היא כבר לא מונופול, על פי המסלול הקיים תשעים אחוזים מצריכת המים העירונית בעוד חמש שנים תהיה ממתקני התפלה.
חיים אורון: זה כתוב בכל הקירות.
חיים אורון: האם אתם רוצים את המשאב הזה לשים בידי שניים-שלושה אנשים הכי טובים שיהיו?
חיים אורון: אני אומר לא.
חיים אורון: אני מתחיל מכאן.
חיים אורון: אמרתי את זה בדיון הקודם.
חיים אורון: אני חושב שזאת תהיה טעות קרדינאלית ליצור מצב כאילו החלטה כהחלטה שעוד מתקן ועוד מתקן, אף אחד לא יתקרב לזה אחר כך חוץ ממקורות כי הוא לא יעמוד בשום תחרות.
חיים אורון: עכשיו ללכת אחורנית ומה שכבר מדברים בשוק.
חיים אורון: הם גם מספקים את הגז, הם יתחרו דרך הגז ויתחרו דרך הכל, אבל בכל זאת צריכה להיות איזו מחשבה טיפה יותר ארוכת טווח.
חיים אורון: אני מקווה שמותר להגיד את הנאום הסוציאליסטי הזה גיל בשבוע שהממשלה החליטה שהיא כן שמה מגבלות, ואני מתכוון עכשיו לחברות הגז.
חיים אורון: אני אומר שזה שיקול לאומי.
חיים אורון: קודם כל, המתקן הזה צריך להיות בידי המדינה.
חיים אורון: לא מחלקה של משרד ממשלתי אלא בידי המדינה ובמקרה זה זאת הזרוע של מקורות.
חיים אורון: מזה צריך להתחיל ועכשיו תריבו אתם כמה שאתם יכולים לריב אתם על המחיר אבל זה צריך להתחיל מזה ולא עם האיום.
חיים אורון: אנחנו יודעים את מבנה הבעלויות בכל מתקני ההתפלה.
חיים אורון: בסוף אלה שני גורמים שמחוברים ביניהם באינטרסים מאוד ברורים.
יעקב אדרי: שניים שהם אחד.
חיים אורון: באינטרסים מאוד ברורים.
שי חרמש: לאותו גורם יש שני אינטרסים.
חיים אורון: זה תשובה ועופר.
חיים אורון: השמות ידועים לכולם.
חיים אורון: אגב, זה גם מתפרסם.
חיים אורון: אגב, הם עשו את זה בסדר גמור.
חיים אורון: הם הלכו למכרזים אחד אחרי השני, הקימו כל פעם חברות כשבכל חברה הם גרעין השליטה, השותפים באים מכל מיני מקומות אחרים וכך הם שולטים במערכת.
חיים אורון: מבחינתם זה בסדר גמור, הם לא עשו כאן שום דבר שהוא לא בסדר, ואגב, מספקים מים יחסית בהשוואת בינלאומיות במחיר נמוך.
חיים אורון: נתתי להם את כל הקרדיט?
חיים אורון: עכשיו אני שואל איפה המדינה.
חיים אורון: המדינה צריכה לבוא ולומר שהיא לא רוצה שייווצר מונופול מים בידי גורם אחד על המצרך שכמעט איננו.
חיים אורון: זאת כבר לא דמגוגיה לומר שאין אלא היא רוצה גורם שני מאזן, גורם ממשלתי, ונריב אתו ונקצץ לו.
יעקב אדרי: גם אם נפסיד אתו, חשוב שהוא יהיה.
חיים אורון: היה עוד מסלול אחד, גיל, ואני מציע שנלמד גם ממנו .
חיים אורון: היה מסלול החשמל.
חיים אורון: ניסיתם ללכת בו אבל לא הצליחו עד היום לייצר חשמל בארץ כי זה לא היה כדאי לייצר.
חיים אורון: כל פעם קיבל מישהו זיכיון ברותם, ברמת חובב ובעוד מקומות, אבל לא יצא מזה שום דבר.
חיים אורון: עכשיו כולם יודעים שהפרטת החשמל תעלה את מחירו.
חיים אורון: אני אומר את זה מאה פעמים לפרוטוקול.
חיים אורון: הפרטת החשמל תעלה את מחירו וכנראה שאין לזה ברירה כרגע, אבל בואו נלמד.
משה גפני: למה הפרטת החשמל תעלה את מחירו?
חיים אורון: כי במחיר הנוכחי של החשמל, הסקטור הפרטי לא יוכל לספק אותו.
שלי יחימוביץ': אף אחד לא טוען, כולל מי שרוצה להפריט את חברת החשמל לחלוטין, שהמחירים ירדו.
שלי יחימוביץ': כולם מודים שהמחירים יעלו וזאת עובדה.
חיים אורון: גם כאן אני מציע, גיל, בוא ניפגש בעוד כמה שנים.
חיים אורון: בוא נלמד גם מה שקרה בעולם.
חיים אורון: המהלך שאתם עשיתם בשנות האלפיים היה הבון טון העולמי.
חיים אורון: בלונדון, בקליפורניה, בכל מיני מקומות, בוא נלמד מה קרה שם בעשר השנים.