GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים שני: הנקודה המרכזית היא, שאותו 2.7 תורגם לסדרה של פעילויות, שאת התוצאות שלהן – אם התוכניות האלה יצאו לפועל, וכולנו מקווים שהן יצאו לפועל בשנתיים הקרובות ויישומן – ייקח זמן עד שנראה.
חיים שני: זה המסר המרכזי.
חיים שני: עד שנראה את התוצאה של הכבישים, עד שנראה את ההשקעה של ה-240 מיליון שקל ל-2011 ופריסה של מחשבים בפריפריה – הדברים האלה ייקחו זמן.
חיים שני: ואלה דברים שהמטרה שלהם היא בין היתר לצמצם פערים, להגביר תחרות - - -
קריאה: איזה מחשבים, יש בתי ספר בלי שום מחשב.
משה גפני: לא להתערב.
חיים שני: רק אמרתי שאלה דברים שאושרו, ועכשיו אמורים להיות מיושמים - - -
משה גפני: אדוני המנכ"ל, תיתן גם קרדיט לוועדת הכספים.
משה גפני: הגדלת הפטור ממס רכישה לדירה יחידה, זה באמת דבר חשוב מאוד.
משה גפני: את זה עשינו בוועדה.
חיים שני: אמרתי, הכול - - -
משה גפני: לא הכול.
יעקב אדרי: הרב גפני, זה לא עד כדי כך חשוב.
יעקב אדרי: 10,000 שקל, זה לא יפתור את בעיות הדיור.
משה גפני: תראה את השורה של הדברים.
משה גפני: תראה את כל הדברים, אנחנו שותפים לעניין הזה.
יעקב אדרי: אני מדבר על הדיור.
יעקב אדרי: זה כלום.
יעקב אדרי: זה אקמול.
חיים שני: אני חוזר, כל הצעדים - -
משה גפני: אנחנו משבחים אתכם על זה.
חיים שני: - - באו באישור שלכם, עם דיונים אתכם.
חיים שני: כל מה שאני מנסה להגיד, שהעובדה שהתקציב עלה מ-2.77 אפשר לנו סדרה של צעדים, שאת התוצאות שלהם אני מקווה שנראה בשנים הקרובות.
שלי יחימוביץ': מה יהיו ההשלכות של הקיצוץ הרוחבי על אותו תקציב שאתם מתפארים בו?
משה גפני: שלי יחימוביץ, תיכף.
חיים שני: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לאודי ניסן.
אודי ניסן: משפט אחד לפני שאני עובר לצעדים.
אודי ניסן: בסופו של דבר, אלה השינויים מתקציב 2010 לתקציב 2011 בצד ההוצאה, ואני עוקב אחרי העיתונות בחודש, חודש וחצי האחרונים, בשל כל מה שקורה עם המחירים.
אודי ניסן: השאלה באמת, מה ההיקף.
אודי ניסן: אני שואל את עצמי את השאלה, האם כל אחד ואחד מכם, כשעכשיו הוא צריך את אותו תקציב אחראי, שצריך להיות סגור במספר, מה המינון האחר שהוא היה עושה, מאין הוא היה לוקח את אותם סכומים?
אודי ניסן: יש הצד הפוליטי: רבים על הכספים של הישיבות, ממשלה גדולה, לא גדולה - - -
יעקב אדרי: מס חברות.
יעקב אדרי: לא דיברנו על הישיבות.
אודי ניסן: אני מדבר על המיסוי.
אודי ניסן: בואו ננהל דיון רציני.
אודי ניסן: אני שואל את עצמי אם מישהו יכול היום לבוא ולהגיד: חבר'ה, בחינוך יש יותר מדי, בביטוח הלאומי יש יותר מדי קצבאות, בבריאות יש יותר מדי.
משה גפני: יש כסף לישיבות שאני לא יודע עליו?
אודי ניסן: בסוף כל הוויכוח הציבורי נוגע בשתי נישות, שאנחנו מכירים את הסביבה הפוליטית שלהן - - -
מגלי והבה: - - - ההסכמים הקואליציוניים.
מגלי והבה: אתה פקיד ממשלתי, אתה מכיר.
אודי ניסן: אני לא רוצה להיכנס - - -
מגלי והבה: נוריד את הממשלה, נוריד כמה מיליונים, ויש לך כסף.
אודי ניסן: אני מנסה לפתוח דיון - - -
מגלי והבה: אדוני, גם 900 מיליון שקל אפשר להוריד.
משה גפני: מג'לי והבה, הכסף הקואליציוני זה לא אודי ניסן.
יעקב אדרי: זה לא מה שיפתור את הבעיה.
אודי ניסן: תחת ההנחה שאנחנו נמצאים במשטר דמוקרטי, ותחת ההנחה שיש אילוצים מסוימים, נשאלת השאלה, האם באמת הרכב התקציב הוא דבר שיש רוב או אחדות דעים שיש הוצאה מסוימת שהיא גבוהה משמעותית.
אודי ניסן: זו שאלה אחת.
אודי ניסן: אותו דבר בצד המיסוי.
אודי ניסן: ואין ספק שבצד המיסוי יש ויכוח יותר ער בין מסים ישירים ועקיפים, ותיכף נגיע לזה.
אודי ניסן: צד ההוצאה זה ממש לא בוויכוח בין א' ל-ב'.
אודי ניסן: תמיד נשאלת השאלה כמה להשקיע בביטחון, כאשר לאף אחד לא ברור מה בדיוק, בוודאי עכשיו, בשינויים הקיימים, מול ההוצאות החברתיות שגדלו משמעותית.
אודי ניסן: צריך לזכור את זה.
אודי ניסן: כשאומרים: בואו נוסיף פה, נסבסד פה ונסבסד שם, אני שואל כל אחד ואחד מכם בכנות, מאין אתם הייתם לוקחים.
אודי ניסן: בואו ותגידו.
שלי יחימוביץ': יש לנו תשובות, זה בסדר.
שלי יחימוביץ': כששואלים את השאלה הזאת כשאלה רטורית זה כאילו אין לנו תשובה.
שלי יחימוביץ': יש לנו תשובה.
משה גפני: אי-אפשר יהיה לקיים דיון.
משה גפני: לכל אחד יש מה להעיר על זה.
אודי ניסן: יש עלייה גלובלית של מחירי סחורות מאוד משמעותית, מאוד משפיעה על הכיס של הצרכן.
אודי ניסן: יש שיגידו כך, יש אחרת, בסופו של דבר, האינפלציה שמשקפת את הסל הממוצע, אפשר לעשות גם אינפלציה וסל ממוצע לעשירונים שונים, היא בסדר גודל של 3%-2.5%, צריך לזכור את זה.
אודי ניסן: זאת העלייה המשמעותית.
אודי ניסן: ממשלה לא מסוגלת להשפיע במחירי מוצרים.
שלי יחימוביץ': העלייה המשמעותית במחירי הדלק לא באה בגלל עליית חומרי הדלק, היא באה בגלל הבלו.
יצחק כהן: גם.
שלי יחימוביץ': גם וגם, נכון.
משה גפני: שלי יחימוביץ, אי-אפשר לקיים כך דיון.
משה גפני: כולם יודעים את מה שאת אומרת, תני לו להשלים.
יצחק וקנין: היה מצב שהיה 140 דולר לחבית - - -
משה גפני: רבותי.
אודי ניסן: בשנת 1985 הממשלה סבסדה את כל המוצרים וראינו מה קורה בתקופה של היפר אינפלציה.
אודי ניסן: היום אנחנו לא משפיעים על רוב מחירי המוצרים.
אודי ניסן: אין ספק שבחלק מהמוצרים בשוליים יש השפעה של מיסוי, נגיע לזה.
אודי ניסן: החשיבות של מדיניות שמשדרת עקביות היא מרכזית כאן.
אודי ניסן: מצד שני, מובן שכאשר יש עלייה פתאומית ויש התעוררות משמעותית בציבור, אני חושב שממשלה לא יכולה להתעלם, ובסופו של דבר צריך לאזן בין שני הצרכים האלה.
אודי ניסן: אנחנו נציג פה את הצעדים שעליהם החליטו שר האוצר וראש הממשלה.
אודי ניסן: צעד ראשון בתחום התחבורה הציבורית זה 10% הגדלת סובסידיה, אני אפרט תיכף.
אודי ניסן: נושא של חשבון המים, אני אתייחס לשכר המינימום והביטול של ההעלאה האחרונה של הבלו על הבנזין.
אודי ניסן: לגבי תחבורה ציבורית.
אודי ניסן: הסובסידיה לתחבורה ציבורית היא כ-3 מיליארד שקל בשנה.
אודי ניסן: זה היקף הסובסידיה בתקציב המדינה, כאשר המחיר הוא גורם חשוב אחד.
אודי ניסן: גורם לא פחות חשוב הוא איכות השירות: רמת התחליף לרכב פרטי, תדירות הקווים, איכות הקווים, דיוק, ושורה של פרמטרים נוספים, הקישוריות בין מפעילים שונים של תחבורה ציבורית.
אודי ניסן: לטווח ארוך, כנראה שמחירי הדלק ימשיכו לעלות.
אודי ניסן: יצירת אלטרנטיבה אמיתית של תחבורה ציבורית לטווח ארוך היא דבר מרכזי, זה גם נושא של שירות, גם תעריפים וגם קווים חדשים.
אודי ניסן: במכלול הצעדים, בסופו של דבר, הרצון הוא לעשות תמהיל שיעודד את השימוש בתחבורה ציבורית ויעודד את המעבר מרכב פרטי, בשילוב עם שיקולים אחרים חברתיים.
אודי ניסן: התמהיל שמוצע הוא הוזלת תעריפי תחבורה ציבורית בפריפריה ב-10%, חופשי-חודשי, שזה התחליף לשימוש היומיומי, או לאלו שמשתמשים ללא רכב, או לאלו שמשתמשים ביום-יום להגיע לעבודה, או לפעילות אחרת בלי רכב, כאשר שני צעדים נוספים הם שווה ערך ל-10% בסובסידיה, שאתה לוקח את זה לנושאים של הגדלת סובסידיה לקישוריות בין מפעילים, הרחבת אזורים של הפעלה, מה שמקובל בעולם.
אודי ניסן: לדוגמה, כשאתה לוקח אוטובוס ואוטובוס המשך, תוכל במחיר של אוטובוס אחד לעשות את הקונקשיין  – אתה מקבל כרטיס לשעה שתוכל להמשיך – שורה של צעדים שישפרו את השירות ואת השימוש בתחבורה ציבורית.
אודי ניסן: סך כול הגידול הוא כ-10% מתקציב התחבורה הציבורית, וזה גידול שמסתכל לא רק לטווח המיידי של סיוע, אלא גם ליצירת יתרון להמשך.
אודי ניסן: לגבי חשבון המים, כמה עובדות לפני שנדבר על המים.
אודי ניסן: ההתייקרות האחרונה על המים היתה לפני שמונה חודשים, בסוף יוני, תחילת יולי בשנה שעברה.
אודי ניסן: לא היתה מאז התייקרות.
אודי ניסן: ההתייקרות העיקרית במים נובעת משתי סיבות עיקריות: כאשר מתפילים מים – והיום אנחנו מתפילים קרוב ל-400 מיליון קוב, ואנחנו מקווים שתוך שנתיים נתפיל פחות או יותר את היקף הצריכה לשימושים ביתיים – העלות הרבה יותר גבוהה, וצריך לכלול את זה במחיר.
אודי ניסן: הסיבה השנייה, בשנים האחרונות, עקב הבצורת, יש הפחתה של השימוש במים.
אודי ניסן: כשיש מרכיב עלויות קבועות גבוה מאוד, ומפחיתים את הכמות, העלויות הגבוהות נחלקות על פחות קובים והמרכיב הקבוע נהיה יותר גבוה.
אודי ניסן: בשיח הציבורי נמצא נושא התאגידים.
אודי ניסן: ההשפעה של התאגידים או המע"מ היא השפעה זניחה של 2.5% על המחיר.
אודי ניסן: זו ההשפעה.
אודי ניסן: ההשפעה האמיתית היא מחירי ההתפלה והיקף הצריכה שירד.
אודי ניסן: צריך לדעת את העובדות לפני שדנים בנקודה.
אודי ניסן: ההצעה במים היא הצעה לא סופית, לא סגורה.
אודי ניסן: מועצת המים דנה בנתונים - - -
רונית תירוש: אפרופו התפלה, עניין ההתפלה באשדוד כבר טופל?
משה גפני: הנושא הוא מחיר המים.
רונית תירוש: הוא דיבר על ההתפלה שמייקרת.
משה גפני: דנו על זה, אבל זה לא הנושא.
משה גפני: את צודקת, אבל זה לא קשור לנושא הזה.
יעקב אדרי: אודי ניסן, כמה עולה קוב להתפלת מים?
משה גפני: השאלה שנשאלת, שואל גם יעקב אדרי, כמה עולים מים להתפלה יותר מאשר מים רגילים?
קריאה: 1.66 לפני מע"מ.
אודי ניסן: קוב להתפלה, ביציאה ממתקן ההתפלה, זה סדר גודל של 2.5 שקלים.
אודי ניסן: יש מתקנים ישנים שעלו יותר, מתקנים חדשים שעלו קצת יותר.
משה גפני: כמה זה עולה יותר מאשר מים רגילים בממוצע?
אודי ניסן: מהשאיבה באקוויפר החוף זה יכול להיות גם פי שלושה וארבעה, מאקוויפר ההר זה יכול להיות פי שניים, שלושה, מהכינרת זה תלוי במיקום, כי יש ההולכה.
אודי ניסן: זה מאוד מורכב, זה תלוי במיקום.
רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אם לא יופעל מתקן ההתפלה באשדוד, אנחנו נהיה צפויים להתייקרות נוספת, לכן זה קשור.
משה גפני: קיימנו על זה דיון בנפרד, ואני מחכה לתשובות על זה.
אודי ניסן: מבנה תעריף המים בנוי על כך שהצריכה הבסיסית בהיקף מסוים, פר משפחה ופר נפש, היא במחיר נמוך, ומעבר לצריכה מסוימת יש מחיר גבוה יותר.
אודי ניסן: ההיקף במחיר הנמוך ובמחיר הגבוה הם אלה שקובעים כמה ישלם משק בית עם צריכה נמוכה, עם צריכה ממוצעת, וכמה ישלם משק בית עם צריכה גבוהה.
אודי ניסן: מה שמוצע כיום, בעקבות הרבה הערות שנתקבלו ובחינה של השנתיים האחרונות, לשנות את התמהיל, ולהגדיל את התמהיל של הצריכה הבסיסית ושל הצריכה הנוספת פר נפש, ולאזן את זה בצריכה הגבוהה יותר, באופן שיעביר נטל מסוים מאלה שצורכים פחות מהממוצע וממוצע לאלה שצורכים צריכה גבוהה.
שלי יחימוביץ': מה זה אומר במספרים?
אודי ניסן: רשות המים דנה היום במודל.
אודי ניסן: משק בית עם צריכה ממוצעת, ההוצאה שלו תפחת.
אודי ניסן: האם זה יפחת ב-4%, 5%, 7%, תלוי במודל המפורט שבסוף יאומץ על-ידי רשות המים.
אודי ניסן: הם עושים עכשיו את כל הסימולציות.
מרינה סולודקין: תאגידי מים - - -
אודי ניסן: ההשפעה של תאגידי מים היא שולית.
אודי ניסן: להיפך, אני יודע שיש שיח מאוד ער, בעיקר סביב הרשויות המקומיות על תאגידי מים, העובדות הן ברורות.
אודי ניסן: הכסף שישולם על-ידי הצרכנים על מים וביוב, חלקו, נעשה בו שימוש לצרכים אחרים של הרשות המקומית.
אודי ניסן: על זה אין ויכוח בעובדות.
יוסי נשרי: כי אתה לא מעביר לנו כסף, אז אנחנו - - -
אודי ניסן: יש עובדות ברורות לאורך השנים: הרבה יותר פחת מים, הרבה יותר דליפות ביוב, הרבה יותר פגיעה באיכות הסביבה, והנושא הזה בתאגיד מסתיים.
אודי ניסן: נכון, מבחינת רשויות מקומיות, אותם אלה שלקחו כספים מהמים והביוב והשקיעו אותו בדברים אחרים, אכן נפגעו.
יעקב אדרי: גם הצרכן משלם עכשיו את המע"מ.
אודי ניסן: הצרכן שילם תמיד את מרכיב המע"מ, גם כשזה היה ברשות המקומית.
אודי ניסן: הרשות המקומיות שילמה למקורות, כולל מע"מ.
אודי ניסן: הרשות המקומית, כשהיא קנתה מחשב לצורך משק המים, או אמצעי טכנולוגי אחר, או צינור מים, שילמה מע"מ.
אודי ניסן: רשות מקומית, על שכר העובדים שלה היא שילמה מס מעסיקים ומס שכר.
אודי ניסן: כל ההבדל והשינוי בתעריפים שחל בעקבות התאגוד, בברוטו הוא קצת יותר מ-2%, וכל הצד השני של ההתייעלות והירידה בפחת מים, והמספרים מדהימים, חסך לא מעט.
אודי ניסן: אפשר להראות את הנתונים על משק המים בצורה מסודרת.
רונית תירוש: מה אכפת לכם להחזיר את המע"מ אם זה אחוז כל כך נמוך?
אודי ניסן: נמשיך הלאה.
רונית תירוש: אני רוצה שתענה לי.
אודי ניסן: לגבי שכר מינימום.
רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אם זה אחוז כל כך נמוך, המע"מ, למה הוא לא מחזיר אותו?
משה גפני: יושבים פה הרבה חברי כנסת, כל אחד מאתנו נושך שפתיים - - -
רונית תירוש: גם אני נושכת.
משה גפני: צריך לכבד האחד את השני, הרי כולם ידברו.
משה גפני: מה שהתברר זה דבר אחד, שהממשלה הנוכחית, גם ראש הממשלה, ערים וקשובים למה שאנחנו אומרים פה, עובדה ששינו.
יעקב אדרי: אל תדאג, עוד מעט נחזיר הכול.
אחמד טיבי: א', הם לא קשובים לנו, אלא לסקרים שהיו ב"ערוץ 2".
משה גפני: אני מדבר בעדינות, אז אתה הורס לי את זה?
גאלב מג'אדלה: חשבנו שזה תחת השפעה שלך...
אודי ניסן: שכר מינימום.
משה גפני: אתה בכוונה לא נכנס לפרטים במים, כי עדיין מתקיימים הדיונים?
אודי ניסן: כן, יש הסמכות סטטוטורית, אני לא אדליף.
אודי ניסן: הצגתי את הכיוונים.
אודי ניסן: יש מדיניות שהוצגה ונקבעה על-ידי ראש ממשלה.
משה גפני: אבל כשמתקיימים הדיונים על המים, אל תיתלו בראש הממשלה.
משה גפני: אתמול היתה איזו ישיבה, ואנשיכם אמרו כל הזמן "ראש הממשלה", "ראש הממשלה".
משה גפני: אני דיברתי עם ראש הממשלה לפני מסיבת העיתונאים, נדמה לי שגם אחריה, הוא לא מצוי בפרטים.
משה גפני: הוא גם לא נכס לפרטים, הפרטים אצלכם.
יעקב אדרי: זה לא מקרי - -
משה גפני: זה לא מקרי, הוא קבע את העקרונות.
יעקב אדרי: - - הכול מעורפל.
אודי ניסן: אני מאוד אשמח אם בוועדת הכספים יהיה דיון, ונוכל להציג מה קרה בעקבות התאגידים, ונציג את הנתונים.
אודי ניסן: אני חושב שהחשיבות של התאגידים בכך שיש להם אחריות.
אודי ניסן: יש להם אחריות לטיפול בביוב, יש להם אחריות לטיפול - - -
משה גפני: אני לא נכנס לדיון הזה, אני אומר לך שגם בנושא של התאגידים נהגתם לא נכון, ואפשר לשנות את זה.
משה גפני: זה שהוצאתם את ראשי הרשויות לגמרי מהתאגידים - - -
יוסי נשרי: אחר-כך גם תובעים אותנו.
משה גפני: הוצאתם אותם לחלוטין, ואני חושב שצריך לתקן את זה, אבל זה לא הדיון עכשיו.
אודי ניסן: לגבי שכר מינימום, אני אסביר את הנתונים.
אודי ניסן: יש סדר גודל של יותר מ-50,000 עובדי מדינה, עליהם יש לנו נתונים מדויקים מאוד.
אודי ניסן: יש במגזר הציבורי סקטורים שונים, שיש התנהלות דומה או קצת אחרת, אפשר להציג את זה.
אודי ניסן: מתוך יותר מ-50,000 עובדי מדינה סדר גודל של כ-20,000 מקבלים השלמה לשכר מינימום.
אודי ניסן: אתם שואלים, איך זה יכול להיות?
אודי ניסן: האם באמת 20,000 עובדי מדינה מרוויחים 4,000 שקל או 3,850 שקל?
אודי ניסן: לא. הנתונים הם אחרים, ואלה הנתונים.
שלי יחימוביץ': תשלימו להם, שהם לא יצטרכו לקבל השלמת הכנסה.
אודי ניסן: 46% מאלה שמקבלים השלמת הכנסה בשירות המדינה - - -
שלי יחימוביץ': עושים שעות נוספות, רחמנא לצלן.
אודי ניסן: לא שעות נוספות.
אודי ניסן: הסיבה היא לא שעות נוספות, ואני אסביר.
אודי ניסן: הם מרוויחים יותר מהשכר הממוצע במשק.
אודי ניסן: שואלים, למה?
אודי ניסן: כי ותק ושעות נוספות וכל הסכמי השכר ב-15 השנים האחרונות, כל הסכמי השכר הוחרגו.
אודי ניסן: אפשר לציין הרבה סיבות מדוע זה קרה – שכר עידוד, החזרי הוצעות.
אודי ניסן: בשורה התחתונה, ממוצע השכר של משרות המתקבלות - - -
שלי יחימוביץ': זה אשמתכם, אתם חתמתם אתם על הסכמים כאלה.
אודי ניסן: אני לא אומר שלא, זו אשמתנו.
שלי יחימוביץ': תתקנו את מבנה השכר המעוות.
שלי יחימוביץ': אגב, הרכיבים האלה לא נכנסים לחישוב הפנסיוני.
משה גפני: שלי יחימוביץ, את רשומה ראשונה לדיון.
אודי ניסן: רוב הרכיבים נכנסים להפרשות הפנסיוניות.
אודי ניסן: השכר ברוטו של אלה שמקבלים השלמת הכנסה, לא של אחרים, הוא מעל השכר הממוצע במשק – 8,500.
אודי ניסן: כשמדברים על השלמה נוספת, הגדלת השכר הממוצע במגזר הציבורי, אם הוא חל בכללים המעוותים של היום, זה אומר שאדם שמרוויח 10,000 שקל מתקציב המדינה, נגדיל לו את השכר, כאשר אותו אדם שמרוויח 6,000 שקל ומשלם מס הכנסה הוא זה שמשלים לו את השכר.
אודי ניסן: זו מדיניות שאנחנו מדברים עליה.
אודי ניסן: ולכן בנושא שכר המינימום, במקומות - - -
אודי ניסן: אנחנו גם - - -
משה גפני: אני מבקש לא לענות.
אודי ניסן: במקומות שיש שכר מינימום אמיתי, אנחנו מברכים מאוד על ההסכם בין המעסיקים לבין ההסתדרות.
אודי ניסן: במקומות שיש פיקציות, אנחנו מציעים בתבונה, בצורה מאוד מוגדרת וברורה, לעשות הבחנה בין הפיקציות למה שלא פיקציות ולהגיע למצב שמי שבאמת מרוויח שכר מינימום, באזור של ההגדלה, יקבל השלמה, אבל לא שיהיה מצב שמי שמרוויח מעל השכר הממוצע מתקציב משלם המסים – זה לא תקציב אוצר – מתקציב משלם המסים של אותו אדם עם 6,000 או של משלם מע"מ, הוא ישלם לאותו אדם - - -
שלי יחימוביץ': זה כבר בגבול הדמגוגיה, "מתקציב משלם המסים".
שלי יחימוביץ': אנחנו יודעים שכספי משלם המסים מממנים את פעולות המדינה, וזו הסתה.
משה גפני: שלי יחימוביץ, את פוגעת בחברים שלך.
שלי יחימוביץ': אבל זו הסתה.
משה גפני: אז הסתה.
שלי יחימוביץ': זו הסתה.
משה גפני: אז תגידי את זה.
שלי יחימוביץ': אני אומרת "הסתה".
משה גפני: לא, תגידי ברשותך.
משה גפני: את רשומה לדיון.
שלי יחימוביץ': אין לי כוח לרטוריקה הזאת - -
משה גפני: אין לך כוח, ולי יש כוח.
שלי יחימוביץ': - - רטוריקה מסיתה נגד עובדים, נגד מורים, נגד עובדים סוציאליים.
משה גפני: אני רוצה לשמוע אותו עד הסוף, אני רוצה לקיים אתו את הדיונים.
מגלי והבה: היושב-ראש, יש לי שאלה בנושא הזה.
משה גפני: אני לא מאפשר שאלות.
שמחה בניטה: מה עם אלה שמרוויחים 2,300?
משה גפני: לא לדבר, תעשי לי טובה.
מגלי והבה: זו לא הערה, זו שאלה.
שמחה בניטה: מר גפני, מה עם אלה שמקבלים 2,300?
משה גפני: אני לא מרשה לדבר.
שמחה בניטה: הוא מדבר על 6,000.
אודי ניסן: אני מתנצל, אמרתי למשה כבר אתמול, יש לי פגישה אצל הנשיא.
אודי ניסן: אני חייב לצאת.
מגלי והבה: אפשר לזמן אותו לדיון על שכר המינימום?
אודי ניסן: חיים שני ימשיך.
משה גפני: אני חוזר ואומר, היות והממשלה הולכת עכשיו על מתווה של הקלות - - -
חיים אורון: רק תרד מסיפור המתווה של הקלות.
חיים אורון: זרקו כמה חרוזים לאינדיאנים, אין שום מתווה של הקלות.
משה גפני: ג'ומס, תן לי להגיד את מה שאני אומר.
משה גפני: תיכף תאמר את הדברים.
משה גפני: היות ומדובר על מתווה של הקלות, נצטרך לקיים דיון גם על הנושא של שכר המינימום, גם על הנושא של המים.
משה גפני: אתה יודע, קיבלו את העמדה שלנו עם הנושא של הפחתה ברפורמה במס.
משה גפני: אודי ניסן, אני מודה לך, הסכמתי מראש על העניין הזה.
מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, רק תקבע את הדיון.
משה גפני: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ואחריה – חבר הכנסת חיים אורון.
חיים אורון: מה המקורות?
חיים אורון: לדבר העיקרי לא הגענו.
אמנון כהן: חיים שני פה.
אמנון כהן: מה אתה רוצה?
מרינה סולודקין: ועדת השרים מתנגדת לחוק שלנו, חוק שכר המינימום.
שלי יחימוביץ': מעניין למה.
חיים שני: רק לסיים את נושא שכר המינימום.
מרינה סולודקין: החוק שלנו עולה ביום רביעי.
משה גפני: מאיפה המימון?
חיים שני: לפני זה אנחנו צריכים לסיים את הצגת הצעדים.
חיים שני: כדי להיות ספציפיים לגבי הנושא של שכר מינימום, מה שאמרנו, שקודם כול אנחנו תומכים בהסכם.
חיים שני: אם המגזר הפרטי הגיע להסכם עם ההסתדרות, והוא מוכן לשלם, בוודאי אין לנו בעיה עם זה.
חיים שני: לגבי הנושא של המגזר הציבורי, אנחנו מוכנים לדבר על הנושא הזה, אבל מי שלא מקבל שכר מינימום אמיתי, הוא לא צריך להיות חלק מההסכם.
חיים שני: אמרנו עוד דבר, אף-על-פי שמדובר על העלאה ל-4,300, אנחנו מוכנים לדבר במגזר הציבורי גם על מי שנמצא בשכר של 5,000 שקלים, אף-על-פי שהוא מעבר לשכר המינימום, אנחנו מוכנים לדבר על יישום החוק הזה גם על מרוויחים קצת מעבר לשכר המינימום.
משה גפני: חיים שני, יש פה הרבה חברים שנרשמו, אני רוצה שתשמע אותם.
משה גפני: אין לנו זמן, אבל רק תאמר מאין אתה לוקח את הכסף.
משה גפני: ביטול העלאת המס על הבנזין, אנחנו יודעים.
משה גפני: מאין אתם לוקחים את הכסף?
חיים שני: רק דקה.
יעקב אדרי: הם לא יגידו את זה.
איל אפשטיין: בוודאי נגיד.
משה גפני: אני רוצה שתדעו את מתווה הדיון.
משה גפני: נרשמו חברים רבים מאוד לדיון.
חיים שני: חמש דקות, ואנחנו מסיימים.
משה גפני: חיים שני, הדיון הזה הוא דיון מעניין.
משה גפני: אם אתם מוכנים לשבת פה עד 13:00, זה בסדר.
משה גפני: מכיוון שאי-אפשר, ואתה אחרי זה צריך ללכת גם לוועדת החוקה, יש אילוצים, והישיבה הזאת היא לא ישיבה שמסיימת את העניין, מאוד חשוב לי שתשמעו את כל החברים כאן, לכן אני מבקש לקצר.
חיים שני: את הצעדים סיימנו, עכשיו סעיף המקורות.
חיים שני: יש שלושה מקורות: הנושא הראשון זה דחיית הפחתת מס הכנסה לשני העשירונים העליונים.
חיים שני: מקור שני - - -
קריאה: 800 מיליון.
חיים שני: נושא שני, דחייה של - - -
שלי יחימוביץ': למה לא מהשנה?
חיים שני: נושא שני הוא דחייה אפשרית של מס החברות, והנושא השלישי זה הפחתה בתקציבי המשרדים, על מנת לייצר את המקור לתחבורה של כ-300 מיליון שקל.
חיים שני: אלה שלושת המקורות.
חיים שני: רצית קצר – קצר.
משה גפני: איל אפשטיין, אתה רוצה להוסיף משהו?
איל אפשטיין: כלום.
שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני כן רוצה לחזור לאותו יום של ה-27 בדצמבר 2010.
משה גפני: בבקשה, רשות הדיבור היא שלך, רק תשתדלי למצות את זה.
שלי יחימוביץ': אני אשתדל לקצר.
שלי יחימוביץ': הדברים שנאמרו כאן לא נאמרו כדי ללגלג או לגמד או להתריס בפני חברי הכנסת שלפתע הפכו לראש החץ במלחמה נגד העלאת המחירים.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שהם מלמדים על תפקידי ועדת הכספים, על תפקידה של הכנסת בעת קבלת החלטות כל כך משמעותיות כפי שהיתה אותה ההחלטה של העלאת הבלו על הרבה מאוד סוגי דלקים, כפי שהובאה לוועדת הכספים ב-27 בדצמבר 2010.
שלי יחימוביץ': נאמרו כאן דברים קשים מאוד בגנות אותה העלאה, הם לא נשמעו ולו מאדם אחד שהוא חבר בקואליציה, למעט מאיציק וקנין ואנוכי.
שלי יחימוביץ': וזה התפקיד שלנו.
שלי יחימוביץ': יש משהו מהופך ומעוות באופן שבו התקיים הדיון על העלאת המיסוי על הדלק.
שלי יחימוביץ': סדר הדברים הנכון הוא, שהדבר יגיע אלינו, אנחנו נבין אותו בגלל הניסיון שלנו בוועדת הכספים, ובגלל התפקיד שלנו, ובגלל העול שמונח על צווארנו, חובה עלינו להבין את המשמעות של הסעיף הזה כשהוא מובא לוועדת הכספים, ואז לעצור אותו ולמנוע אותו, ואז לוודא שיש קשב אמיתי של הממשלה למהלכים של ועדת הכספים.
שלי יחימוביץ': בפועל קרה דבר הפוך – הוועדה אישרה כלאחר יד את הסעיף הזה, אף-על-פי שאנשים דיברו כאן נגדו והסבירו את המשמעויות נגדו.
שלי יחימוביץ': הייתי חברה בקואליציה והצבעתי נגדו, ואני לא חושבת שיש כאן מתיחה של הגבולות של המשמעת הקואליציונית, אני חושבת שזה התפקיד של חברי כנסת מהקואליציה, להיות מפקחים על הממשלה ולעצור אותה כשהיא עושה שגיאות קשות, והסעיף הזה היה שגיאה מאוד קשה.
שלי יחימוביץ': וכמה מאתנו הסבירו את המשמעויות שלו, לרבות עליית המחירים שתיווצר כשרשור אחרי העלאה במיסוי על הדלק.
שלי יחימוביץ': על המשמעת הקואליציונית יש לי שני דברים לומר.
שלי יחימוביץ': נזכרה כאן אחריות קואליציונית.
שלי יחימוביץ': ראיתי פתאום התעוררות מאוד גדולה בוועדה, בקרב כל החברים, גם מהקואליציה, כשזה הגיע להעלאת מחירי ה"פטקוק".
שלי יחימוביץ': מתוך 30 סוגי דלקים שעלו כאן על השולחן, והמחיר שלהם עמד לעלות, פתאום היתה התעוררות ציבורית וערכית מאוד חשובה סביב שולחן הוועדה, כשזה הגיע לפטקוק...
משה גפני: אף-על-פי שאת מסכימה עם זה.
שלי יחימוביץ': הייתי נגד העלאת שיעורי המס על הדלק גם לתעשייה.
שלי יחימוביץ': אני חייבת לומר כאן ביושר.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שלהעלאת המיסוי על התעשייה יש השלכות מרחיקות לכת על תעשיית אמת, תעשייה שמייצרת דברים, לא תעשייה ספקולטיבית של תרגילים פיננסיים.
שלי יחימוביץ': העלאת המיסוי על הדלק, משמעותה העלאת מחירי החשמל, הדלק, העלויות לתעשייה, והייתי נגד זה.
שלי יחימוביץ': אבל פתאום מתוך 30 דלקים, מתברר שהקואליציה כן יודעת להגיד לא, והיא אמרה לו כשזה היגע ל"פטקוק", לאותם 30 מיליון, למפעל שממש במקרה הוא בבעלותם של לבנת ודנקנר.
שלי יחימוביץ': הנה, מסתבר שכן אפשר להפגין אכפתיות וכן אפשר להשפיע על החלטות של הוועדה, והלב בוכה כשרואים איפה היתה ההתעוררות של חברי הכנסת ואיפה לא.
שלי יחימוביץ': ואני כן אגיד את זה, אני יודעת שזה מכעיס חלק מחברי הכנסת, אבל שם, בדיוק ברגע הזה, היה התפקיד שלנו ולא אחרי שאנשים - - -
מרינה סולודקין: שלי יחימוביץ, זו בושה.
מגלי והבה: אפשר להגיד, בושה.
שלי יחימוביץ': נכון, זאת בושה.
שלי יחימוביץ': שם היה התפקיד שלנו.
שלי יחימוביץ': משהו השתבש כאן בסדר הדברים.
שלי יחימוביץ': זה לא שהציבור הרחב צריך להגיד לנו ששגינו, ואז נשנה; אנחנו צריכים להיות שם, כמה צעדים לפני הציבור הרחב ולמנוע ממנו את השגיאות האלה ולמנוע גם מהממשלה לעשות שגיאות, כי מדובר בשגיאה.
שלי יחימוביץ': אני יושבת כאן עם הפרוטוקול של אותה ועדה.
שלי יחימוביץ': ישב שם הנציג של האוצר, ערן יעקב, ובהתחלה הוא אמר שההעלאה במיסוי על הדלקים היא כדי לשפר את איכות הסביבה.
שלי יחימוביץ': כמובן לגלגנו על כך, ושאלנו אותו מה הסיבה האמיתית, ואז הוא אמר: הסיבה היא שהיה צריך כסף לתקציב.
שלי יחימוביץ': כך הוא אמר, באלה המלים: צריך 1.7 מיליארד ב-2011 ו-1.7 מיליארד ב-2012.
שלי יחימוביץ': הוא הודה בסוף.
שלי יחימוביץ': הוא ירד מטיעוני איכות הסביבה.
שלי יחימוביץ': למה צריך את הכסף?
שלי יחימוביץ': למה הכסף חסר?
שלי יחימוביץ': בגלל הדבקות האובססיבית במתווה הרפורמה במס, וגם הדברים האלה נאמרו אז.
שלי יחימוביץ': אני יודעת שרבים מהפקידות הבכירה באוצר חושבים שצריך להקפיא עכשיו את הרפורמה במס, אני יודעת שה-OECD חושב שצריך להקפיא עכשיו את הרפורמה במס, אני יודעת שבנק ישראל חושב שצריך להקפיא עכשיו את הרפורמה במס.
שלי יחימוביץ': כשהרפורמה במס שועטת קדימה, אף-על-פי שהיא לא מתאימה לצרכים של המשק הישראלי והיא גורעת מהכנסות המדינה בצורה כל כך משמעותית עשרות מיליארדים, ברור שצריך להטיל מסים עקיפים.
שלי יחימוביץ': כשמורידים את המסים הישירים, מטילים מסים עקיפים.
שלי יחימוביץ': מסים ישירים הם מסים חכמים, הם מסים פרוגרסיביים, הם מסים שלוקחים יותר ממי שיש לו, בכלל לא לוקחים כלום ממי שאין לו, ומעט מאוד ממי שמרוויח שכר ממוצע, ואילו המסים העקיפים, שבאים כתחליף למסים הישירים, הם מסים שמשפיעים ישירות על מעמד הביניים ועל העניים.
שלי יחימוביץ': זאת מדיניות מיסוי מעוותת, והיא לא קשורה גם לשיטת האוצר של שמירה על מתווה של גירעון נמוך כפי שאושר.
שלי יחימוביץ': גם אם נדבק בזה במאת האחוזים ונלך עם הגישה הזאת, שאני לא מסכימה אתה במאה אחוזים, אני בעד משמעת פיסקלית.
שלי יחימוביץ': כמובן, אני חושבת שלוקחים אותה רחוק מדי – גם אז, עצירה של הרפורמה במס שבאה מאונס, והיא לא מתרחשת השנה, וזה לא בסדר שהקפאת הרפורמה לא מתרחשת השנה, אלא בשנה הבאה – אני לא מבינה למה אי-אפשר לעשות את זה השנה – גם אז החלוקה של המיסוי בין המיסוי הישיר למיסוי העקיף מעוותת, היא לא נכונה, והיא מגדילה פערים בחברה הישראלית.
שלי יחימוביץ': אני לא מוכנה לשמוע את הקשקוש הזה על שכר מינימום אמיתי.
שלי יחימוביץ': יש שכר מינימום אמיתי ושכר מינימום מזויף?
שלי יחימוביץ': תשנו את מבנה השכר המעוות, תנו לאנשים בשירות המדינה להשתכר בכבוד – תנו לעובדים סוציאליים, תנו למורים, תנו לאחיות להרוויח שכר נורמלי - -
שמחה בניטה: תנו לנכים.
משה גפני: אסור לך.
מרינה סולודקין: מנקות, קודם כול.
שלי יחימוביץ': מנקים זה בכלל, אלה אנשים שמועסקים דרך קבלנים, אני מדברת על אנשים - - -
קריאה: תנו לנכים לחיות בכבוד.
שלי יחימוביץ': - - ואל תבנו תלי תלים על כל מיני הסכמים שאתם חתמתם עליהם.
שלי יחימוביץ': אתם חתמתם על ההסכמים האלה, ואל תדברו אתי עכשיו על שכר אמיתי ולא אמיתי.
שלי יחימוביץ': אודי ניסן אמר "מתקציב משלם המסים".
שלי יחימוביץ': אנחנו לא יודעים שזה מתקציב משלם המסים?
שלי יחימוביץ': משלם המסים משלם מסים כדי להחזיק שירות מדינה, כדי להחזיק מערכת בריאות ציבורית, כדי להחזיק את החינוך הציבורי, כך קורה במדינות מתוקנות.
שלי יחימוביץ': והשימוש ברטוריקה הזאת "מכספי משלם המסים" – כן, משלם המסים משלם את השכר למורים, כדי שיהיו לנו מורים טובים, כך צריך להיות במדינה מתוקנת.
שלי יחימוביץ': להשתמש ברטוריקה הזאת כהסתה – יש כאן משהו מעוות.
שלי יחימוביץ': ודבר אחרון.
שלי יחימוביץ': שיעור אבטלה נמוך הוא לא חזות הכול.
שלי יחימוביץ': יש לנו שיעור אבטלה נמוך, זה נכון.
שלי יחימוביץ': הבעיה שלנו היא לא שיעור האבטלה, שם באמת מצבנו טוב.
שלי יחימוביץ': הבעיה שלנו היא שמספר השכירים העניים הולך וגדל בטור עולה כל הזמן.
שלי יחימוביץ': וכשאתה מכניס אדם למעגל העבודה, אתה לא מחלץ אותו ממעגל העוני.