GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים אורון: נלמד מה קרה בקליפורניה, מה קרה בלונדון, מה קרה בעוד כמה ארצות.
חיים אורון: יש על זה מחקרים לא של גורמים סוציאליסטיים.
חיים אורון: קראתי פעם מחקר של מקנזי.
גיל שבתאי: אתה מדבר על חשמל.
חיים אורון: אנחנו מדברים על חשמל, על תחבורה ועל מים.
חיים אורון: על שלושת הדברים הללו.
שלי יחימוביץ': תראה מה קרה עם מסילות הרכבת בבריטניה.
חיים אורון: קראתי אתמול כותרת ענקית באחד העיתונים: שלושה וחצי מיליארד שקלים הפסדנו על הרכבת הקלה בתל אביב.
חיים אורון: זה ביסודו של דבר מבחינתי אותו סיפור.
חיים אורון: אני לא רוצה להחליף כאן כובע כל דקה בכל דיון.
חיים אורון: אני אומר לך שמבחינתי מה שקרה עם הרכבת הקלה בתל אביב, בגדול זה  אותו סיפור שיש כאן עכשיו.
חיים אורון: את זה לא מודדים, את זה לא סופרים, זה קל נורא למדוד את המחיר של הקוב השולי.
חיים אורון: אגב, מה זה הוויכוח על הרחבה?
חיים אורון: אין מחלוקת על כך.
חיים אורון: אתם אומרים עכשיו, מה שאני קורא ומה שאני שומע, שניתן להם להרחיב את המתקנים הקיימים.
חיים אורון: להרחיב את המתקנים הקיימים אומר להגדיל את המונופול בטח בקוב השולי ולייקר בשוליים.
חיים אורון: הקוב השולי יהיה יותר זול.
חיים אורון: גם את הפטנט הזה אנחנו יודעים.
גיל שבתאי: לא בטוח בכלל.
חיים אורון: הוועדה כמה פעמים חזרה לעמדה הזאת אבל מהעמדה הזאת אתם בורחים.
חיים אורון: בואו תקיימו את ההתמודדות המהותית.
חיים אורון: יבוא לכאן שר האוצר, יבוא לכאן החשב הכללי, תבוא לכאן אתה, יבוא לכאן שר בשם הממשלה  ותגידו מה אתם רוצים, איך אתם רוצים שמשק המים ייראה.
חיים אורון: אני לא רוצה להעלות כאן את נושא המים המושבים ומה שקורה בהם בכל מיני מקומות.
חיים אורון: אני אומר לכם שגם כאן אנחנו בכמה מקומות נעמוד בפני ברוכים לא קטנים.
משה גפני: שלי יחימוביץ ואחריה חמאד עמר.
שלי יחימוביץ': עכשיו אתגרת אותי כי אתה מסתכל בפרוטוקול.
שלי יחימוביץ': אני לא רוצה לחזור על מה שאמרתי בפעם הקודמת.
שלי יחימוביץ': כל הדברים שאמרתי אז נכונים גם להיום, אבל הולכת ומסתמן סוג של עיקשות וסוג של מלחמה שהאוצר מנהל נגד מקורות.
שלי יחימוביץ': אם יש משהו שעולה כאן, זה שהאוצר לא רוצה את מקורות, נקודה.
שלי יחימוביץ': הוא לא רוצה.
שלי יחימוביץ': הוא יעשה הכל כדי לעכב את זה והוא יעשה הכל כדי לייצר קרקע מזמינה יותר לאותם משקיעים פרטיים.
שלי יחימוביץ': אם אני צריכה להכריע בין מונופול ממשלתי לבין מונופול פרטי, וצודק ג'ומס, אנחנו צועדים לקראת מונופול פרטי, אני רוצה אחיזה של חברה ממשלתית.
שלי יחימוביץ': אנחנו לא מדברים כאן על מוצר צריכה.
שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים כאן על תשתית אסטרטגית ממעלה ראשונה שמדינה לא יכולה להתקיים בלעדיה.
שלי יחימוביץ': אנחנו רוצים שכל התשתית הזאת תהיה בידיים של תשובה ועופר?
שלי יחימוביץ': הרי לשם אתם מובילים.
שלי יחימוביץ': גם יש כאן את אותה חבירה לא קדושה שבזמן האחרון אתם מצליחים להיחלץ ממנה בסוגים אחרים של החלטות כמו למשל העניין של הגז או כמו למשל העניין של אי החרגת כימיקלים לישראל מעידוד השקעות הון.
יעקב אדרי: אולי הם רוצים לפצות אותם.
שלי יחימוביץ': שם באמת הייתה עמדה אמיצה של האוצר אבל כאן יש תחושה, ואני מזדהה עם מה שאמר ג'ומס על תחילת שנות ה-80.
שלי יחימוביץ': כאן אתם תקועים באותן תזות כלכליות של ראשית שנות ה-80, תזות תאצ'ריסטיות שקרסו ובעצם אתם חוברים כאן לאינטרסים של עופר ושל תשובה ואתם שמים רגליים למקורות שוב ושוב ושוב.
שלי יחימוביץ': אנחנו יכולים כן להסתכל על המקרה הפרטי.
שלי יחימוביץ': במקרה הפרטי אתם הולכים להפר הסכם.
שלי יחימוביץ': היה כאן הסכם.
שלי יחימוביץ': בין היתר סוכם שבתמורה למה שהעובדים ויתרו עליו הם יהיו אלה שיפעילו את מתקן ההתפלה באשדוד.
שלי יחימוביץ': מעבר לזה שאתם נסוגים מההסכם, מעבר לזה שעכשיו אתם מעכבים משאב שהוא חיוני ומעכבים אותו שוב ושוב, מעבר לזה כאן זה עוד אחד מאותם שרידים של ממוטה ישנה שכבר קרסה בכל העולם.
שלי יחימוביץ': אתם פשוט מתעקשים.
שלי יחימוביץ': פשוט מתעקשים בסופו של דבר גם לקעקע את העוצמה של מקורות.
שלי יחימוביץ': אתם תגידו לי שזה יהיה זול בשני שקלים.
שלי יחימוביץ': זה לא משנה.
שלי יחימוביץ': אי אפשר לראות את הכל דרך החור שבגרוש.
שלי יחימוביץ': יש לנו גם תפקיד כמחוקקים ולא רק להסתכל כרגע מה יהיה המחיר היותר זול אלא גם לדאוג לתשתיות של המדינה, לתשתיות האסטרטגיות בטווח רחוק ובמסגרת הוועדה הזאת מקורות כפי שהוסכם מלכתחילה צריכה להקים את מתקן ההתפלה הזה וגם  להפעיל אותו אחר כך.
שלי יחימוביץ': למה אתם חוזרים אלינו שוב ושוב עם הדבר הזה?
שלי יחימוביץ': פשוט תשלימו עם זה.
שלי יחימוביץ': תפסיקו לשים לזה רגליים ותפסיקו עם החבירה הזאת לתשובה ולעופר שהיא לא בריאה, היא לא נכונה ואבד עליה הכלח.
שלי יחימוביץ': רדו מהעץ ותתעדכנו קצת במה שקורה בעולם.
משה גפני: חמאד עמר.
חמד עמאר: אני אחזיר אתכם קצת להיסטוריה.
חמד עמאר: אני יודע שפניה דיברה על  זה.
חמד עמאר: אני שימשתי כעוזר שר התשתיות בשנת 2001-2002 והייתה החלטה להקים חמישה מתקני התפלה.
חמד עמאר: מה שהבנתי ומה שראינו זה שמי שתקע את הכל היה האוצר.
חמד עמאר: אני יושב בהרבה ועדות ומה שאני שומע זה שיש רק גוף אחד שהוא צודק וזה האוצר.
חמד עמאר: כולם טועים, כולם לא יודעים כלום, אבל רק האוצר צודק ורק האוצר יודע מה טובת המדינה.
חמד עמאר: אנחנו כולנו לא צודקים וכולנו לא יודעים כלום.
חמד עמאר: אני רוצה לשאול את האוצר האם יש גוף אחר של המדינה שהוא מומחה בנושא מים יותר ממקורות?
חמד עמאר: יש לנו גוף כזה?
חמד עמאר: אין לנו גוף כזה.
חמד עמאר: יש לנו רק את מקורות.
חמד עמאר: לא יכול להיות מצב כזה שמקורות בחוץ וכולם משקיעים פרטיים שמתפילים את המים.
חמד עמאר: אין דבר כזה בעולם.
חמד עמאר: אנחנו מדינה שנמצאת במזרח התיכון ואת זה אנחנו שוכחים.
חמד עמאר: אני חוזר על דברי חבריי ואומר שלפחות אחוז מסוים של 20-25 אחוזים צריך להיות בידי המדינה.
חמד עמאר: החברה שמייצגת את המדינה, זאת מקורות וצריך לתת לה.
חמד עמאר: השתתפתי בדיון בוועדת הכלכלה ושם האוצר אמר שבית המשפט עוצר את הנושא ולא הנושא הכספי הוא העיקר.
חמד עמאר: אני ישבתי שם ושמעתי אתכם אומרים כאילו רק בית המשפט עוצר ולגבי הנושא הכספי, אתם יכולים להגיע להסדר לגביו.
חמד עמאר: בית המשפט עוצר.
חמד עמאר: מה שאני שומע עכשיו מהאוצר זה שמה שעוצר זה הנושא הכספי.
חמד עמאר: בואו נשים את בית המשפט בצד.
חמד עמאר: אתם מחליטים לבר בכל ועדה איך שאתם רוצים ואתם הצודקים וכולנו לא צודקים.
חמד עמאר: אדוני היושב ראש, צריכה להתקבל החלטה אמיצה, החלטה ברורה האומרת לתת למקורות את הכוח להריץ את המתקן באשדוד ולהתחיל להתפיל מים כך שיהיה לפחות 20-25 אחוזים בידי המדינה בנושא ההתפלה.
שלי יחימוביץ': ולהפסיק לעשות צחוק מוועדת הכספים.
שלי יחימוביץ': אני אומרת את זה בשוליים.
משה גפני: אנחנו אז לא קיבלנו החלטה חד משמעית אבל הם היו צריכים לדווח לנו ולא דיווחו.
משה גפני: לא הייתה לנו אז החלטה.
משה גפני: ההחלטה הייתה שתהיה הידברות.
משה גפני: אלכס, בעצם הדעה של כל חברי הוועדה היא לתת למקורות.
שי חרמש: לא השתנתה בשנה האחרונה.
משה גפני: מהסיבות שהחברים אמרו, אבל אני רוצה שתדע משהו.
משה גפני: אל תלך עם ראש זקוף בעניין הזה כי יש כאן טענה נגדכם.
משה גפני: אנחנו דיברנו בשנה שעברה אתם אמרתם שאתם לא יכולים להפחית מהסכום.
משה גפני: במשך החודשים האלה אתם הפחתתם מהסכום.
משה גפני: תכף אני אומר את דעתי לגבי העניין הזה, אבל קח בחשבון שהעמדה הלאומית היא שמקורות צריכה לקחת את מתקן ההתפלה.
משה גפני: קח בחשבון שהאוצר יבוא אחרי כן ויאמר, או שהוא יאמר את זה כאן, שהפחתתם.
משה גפני: תנו לנו לנהל את המשא ומתן, אל תתערבו במשא ומתן.
משה גפני: תתייחס לעניין בבקשה.
אלכס ויז'ניצר: קודם כל, תודה.
אלכס ויז'ניצר: חוץ מזה, ממש שני משפטים כלליים לחברת הכנסת שלי יחימוביץ וג'ומס.
אלכס ויז'ניצר: אני חמישה חודשים בארגון.
אלכס ויז'ניצר: הכרתי קודם עת הייתי ראש מינהל ביוב ארצי לפני תשע שנים.
אלכס ויז'ניצר: מה שמצאתי בו, ולכן אני נקרא בעיתון כמו שאני נקרא, כי אני פשוט מתעקש.
אלכס ויז'ניצר: אני אלך עם הדבר הזה עד הסוף מכיוון שזה צודק, מכיוון שזה חשוב, מכיוון שזה עקרוני ורק הגוף הזה מסוגל.
אלכס ויז'ניצר: ברורות לי כל הנקודות וברורים לי כל הדברים ואני אתייחס לנקודה הזאת.
אלכס ויז'ניצר: תיארת את השנה הזאת.
אלכס ויז'ניצר: אני מודיע לך שבמהלך חמישה חודשים עשינו – אני עשיתי – ניהלנו משא ומתן עם קבלני משנה, עשינו מיליון ואחד דברים, ומי שהתקרב למחיר זה אנחנו.
אלכס ויז'ניצר: הם לא ירדו מהנקודה.
אלכס ויז'ניצר: הוא דיבר על 250 מיליון שקלים, אבל אני לא יודע מאיפה הוא לקח את הסכום הזה אבל אני מדבר על כל שנה מיליארד שקלים הפסד ישיר.
אלכס ויז'ניצר: זה לא 250 מיליון שקלים.
משה גפני: מה זה  ה-250 מיליון שקלים?
אלכס ויז'ניצר: הוא אמר שעדיין יש פער ביני לבינו בסכום של 250 מיליון שקלים.
משה גפני: ומה אתה אומר?
אלכס ויז'ניצר: אני אומר שכל שנה אנחנו מפסידים.
משה גפני: לא, לא מפסידים.
אלכס ויז'ניצר: מה זה לא מפסידים?
משה גפני: ה-250 מיליון, זה נכון?
אלכס ויז'ניצר: לא יודע מאיפה הוא לקח את זה.
אלכס ויז'ניצר: אלה סתם שטויות.
אלכס ויז'ניצר: בעוד שנה, שנתיים, שלוש, אתה תצא לשוק הפרטי כמו שכל הקולגות שלך עושים.
אלכס ויז'ניצר: אתה תמצא את עצמך היכן שיובל ברונשטיין נמצא עכשיו.
גיל שבתאי: אחר כך שואלים על בריונות.
אלכס ויז'ניצר: זאת בריונות?
אלכס ויז'ניצר: מה זה בריונות?
אלכס ויז'ניצר: תסביר לי.
גיל שבתאי: תאיים גם בתביעה וזהו.
אלכס ויז'ניצר: לגופו של עניין.
משה גפני: לא, אין לגופו.
משה גפני: אין דיון בועדת הכספים.
משה גפני: הוא לא רלוונטי לעניין.
אלכס ויז'ניצר: אני מסכים אתך.
משה גפני: אתה מסכים ואתה אומר דברים שהם לא בסדר.
משה גפני: הוא ממלא את תפקידו.
משה גפני: הוא זה לא הוא, הוא זה שר האוצר, הוא זה החשב הכללי, הוא זה ממשלת ישראל וזה  בכלל לא רלוונטי מבחינתי לאן הוא הולך בשוק הפרטי או לא בשוק הפרטי.
משה גפני: זה  לא רלוונטי לדיון הזה.
משה גפני: אתה תדבר לשר האוצר, תדבר לממשלת ישראל.
משה גפני: הוא הנציג שלהם שיושב כאן.
אלכס ויז'ניצר: אני גם ממלא את תפקידי.
משה גפני: תמלא את תפקידך.
משה גפני: הוא באופן אישי לא רלוונטי.
אלכס ויז'ניצר: חברת מקורות עשתה את כל מה שהיא הייתה צריכה לעשות.
אלכס ויז'ניצר: היא הורידה את המחירים, עשתה מיליון ואחד דברים ותבצע את העבודה הזאת בגאווה ובאיכות הכי גבוהה.
אלכס ויז'ניצר: אם לא שמת לב, אני הושטתי לכם יד.
אלכס ויז'ניצר: אני אמרתי לכם שנשב.
אלכס ויז'ניצר: אתם לא דיברתם אתנו.
אלכס ויז'ניצר: אתם תיארתם כל הזמן ואמרתם שמהלך השנה עשיתם 1, 2, 3. לא עשינו.
אלכס ויז'ניצר: אנחנו אתכם לא ישבנו.
אלכס ויז'ניצר: אתה יושב ראש ועדת מכרזים.
אלכס ויז'ניצר: אתם לא ישבתם אתי.
אלכס ויז'ניצר: אני שלחתי לכם מכתב לפי בקשת כל הגורמים על מחיר של 2.49 לפני חודשיים.
אלכס ויז'ניצר: מישהו הזמין אותנו לשיחה?
אלכס ויז'ניצר: מישהו הזמין אותנו לאיזשהו דיון?
אלכס ויז'ניצר: מישהו הזמין אותנו לנתח אתנו דברים?
אלכס ויז'ניצר: מישהו רוצה לתמוך בנו על מנת לבצע את המתקן הזה?
אלכס ויז'ניצר: מישהו באמת רוצה ומאמין?
אלכס ויז'ניצר: גם היום יש ספקות כאלה ואחרות.
אלכס ויז'ניצר: אנחנו צריכים בסך הכל גיבוי.
אלכס ויז'ניצר: אנחנו לא מתווכחים על כסף, אנחנו לא מתווכחים על שום דבר, אבל אנחנו צריכים גיבוי טבעי כפי שזה מתנהל בתורת המשחקים של המכרזים.
אלכס ויז'ניצר: תבינו את זה.
אלכס ויז'ניצר: אני לא רוצה לתקוף אתכם.
אלכס ויז'ניצר: זה לא עניין כזה או אחר, אני מוריד את כל הגאווה ואת כל האגו, את כל הדברים שלא קשורים לעניין.
אלכס ויז'ניצר: אני בא ואומר: בואו נגמור את הדבר הזה בימים, לא בשבועות, לא בחודשים אלא בימים.
אלכס ויז'ניצר: הנושא המשפטי  פתיר, הוא על דעת משפטנים שהם הרבה יותר חזקים מאתנו  והוא על דעת שלושה משרדים הכי גדולים.
אלכס ויז'ניצר: צריך להבין מה הדבר הכי חשוב וזה מה שאני מבקש.
משה גפני: יוסי נשרי.
יוסי נשרי: אדוני היושב ראש, אני נוכח כאן די הרבה בדיונים על נושא של בעיות המים במדינת ישראל.
יוסי נשרי: אנחנו, השלטון המקומי, כשאני שומע את התגובה של האוצר ששאלו מה השלטון המקומי עושה  כאן, כבר הנורות נדלקות לי למה אנחנו דואגים לאזרחי ישראל.
יוסי נשרי: כל אחד מאתנו מקבל פעם בחודש את אותו תשלום שפוגע לנו בכיס האישי וגם בכיס הציבורי בנושא של המים.
יוסי נשרי: להזכיר לחברי הכנסת, ב-1959 חוקק חוק המים שאמר שהמים הם רכוש של הציבור.
יוסי נשרי: אני חושב שאתם חברי הכנסת צריכים לקחת את הנושא הזה, לשים אותו על סדר היום שלכם, לחוקק חוק כאן, לתת מסלול ירוק למקורות על מנת שאזרחי ישראל יוכלו לקבל מים לביתם במחיר לכל נפש.
משה גפני: ולגופו של הדיון?
משה גפני: אתה עם האוצר או עם מקורות?
יוסי נשרי: אני בעד שיהיה מים למדינת  ישראל.
יוסי נשרי: אני לא חושב שהגופים הפרטיים צריכים לקחת את הנכסים הלאומיים.
משה גפני: אתה בעד מקורות.
משה גפני: אפילו אם זה יעלה יותר יקר.
יוסי נשרי: זה לא יעלה יותר יקר.
יוסי נשרי: לא יעלה יותר יקר.
יוסי נשרי: הם ישבו ויגיעו לפשרה אבל אתם צריכים להכריח אותם, את שר האוצר, לא את הפקידות.
יוסי נשרי: את צריכים להכריח את שר האוצר שישב כאן ויגיע אתכם להבנות על מחיר המים במדינת ישראל, שיהיה שווה לכל נפש.
יוסי נשרי: רק היום אפרופו דיונים, אנחנו עברנו מה-2 בחודש, אז ראש הממשלה ביקש שיקימו את ועדת ה-45, היום פעם ראשונה האוצר יושב אתנו, עם השלטון המקומי.
יוסי נשרי: פעם ראשונה שהוא יושב אתנו.
יוסי נשרי: תספרו את הימים ותראו כמה זמן עבר מאז קיבלו את ההחלטה.
יוסי נשרי: כך מקבלים החלטות במדינה.
רונית תירוש: אני רוצה לדבר על העיקרון של מחויבות המדינה כלפי ספקים כאלה ואחרים.
רונית תירוש: פעם זאת הייתה חברת תמר שדיברנו על גז, וגם שם הבטיחו כך, אמרו כך, חזרו בהם וכולי.
רונית תירוש: כל התיזוזים הללו והחרטות למיניהן של האוצר וההתעקשויות.
רונית תירוש: אני כן רוצה לומר שאני לא מכירה את הבחור בכלל ואני מכבדת אותו, אבל אני אומרת לך שמי שמנהל שם זאת הפקידות.
רונית תירוש: עם כל הכבוד לשרים המתחלפים, הפקידות היא זאת שקובעת בפרטים לכאורה הקטנים והם אלה שתוקעים – סליחה על הביטוי – הרבה מאוד פרויקטים למדינת ישראל.
רונית תירוש: אגב, זה  גם בנושא התפלה לדורותיו.
רונית תירוש: זאת הפקידות לדורותיה.
רונית תירוש: זה לא שר כזה ואחר.
רונית תירוש: לכן אני באמת שוקלת לנסח הצעת חוק שתהיה אחריות על פקידים, אחריות שבצדה גם סנקציה, ענישה, מה שלא יהיה.
רונית תירוש: אני צריכה לבחון איך עושים את זה.
יוסי נשרי: חיוב אישי.
יוסי נשרי: כמו ראשי רשויות.
רונית תירוש: לא יכול להיות שראשי רשויות יש אחריות אישית, שרים נדרשים לקבל אחריות אישית.
משה גפני: לא. שרים לא.
יוסי נשרי: שרים לא.
יוסי נשרי: רק ראשי רשויות.
רונית תירוש: אז יש עליהם את המדיה שתכריח אותם להתפטר.
משה גפני: את בעד חיוב אישי לפקידים.
רונית תירוש: אני חושבת שהיד קלה מדיי בהתכתשות המיותרת הזאת.
רונית תירוש: אני גם בעד זה שלצרכן יעלה כמה שפחות, והייתי שמחה מאוד אם מקורות היו עוד מצמצמים ומצליחים להזיז את עצמם לכיוון הממוצע של העלות במשק, אם אפשר לקרוא לזה כך, אבל בסופו של דבר אני כועסת על אותו דבר פעמיים: פעם אחת בתמר ועכשיו כאן.
רונית תירוש: גם שם דובר על כך שהפסדנו, המדינה הפסידה 4 מיליארד שקלים כתוצאה מכך שהחברה לישראל לא חתמה עם תמר על החוזה, כנ"ל נייר חדרה, והפסדנו 4 מיליארד שקלים למדינת ישראל.
רונית תירוש: גם כאן בהתמהמהות הזאת, אנחנו מפסידים ביום יום ועוד נפסיד גם בעתיד ואני לא יודעת אם זה נכון 4 מיליארד כפי שרשום אבל זה לא משנה.
רונית תירוש: מפסידים הרבה כסף.
רונית תירוש: זאת אומרת, בסופו של יום, עם כל ההתכתשות הזאת, אנחנו מפסידים הרבה יותר מאשר אילו היינו מאשרים וקצת בולעים את הלשון ואת הרוק ואומרים שגנבו לנו עוד 13 אגורות או  4 אגורות או כמה שזה ואני לא נכנסת לפרטים בהם אני לא מצויה אבל קראתי צד אחד של מקורות שהביעה את העובדות.
רונית תירוש: אני אומרת שוב  תתעשתו אתם הפקידות, אל תעשו נזקים למדינה, נזקים ארוכי טווח שבסופו של דבר עולים הרבה יותר מההתעקשות שלכם.
משה גפני: אני מבקש לסכם את הישיבה.
סער פאוקר: אדוני, אם אפשר שני משפטים.
סער פאוקר: אני בהתאחדות כמה שנים ומאז שאני עובד בהתאחדות בכל שנה באה אלינו רשות המים, משרד החקלאות, ואומרים לנו שנחכה עוד שנתיים-שלוש, יסיימו את מתקני ההתפלה ולא נצטרך יותר לעקור מטעים.
סער פאוקר: כל שנה אנחנו עוקרים.
סער פאוקר: זאת כבר שנה שלישית רצופה שאנחנו עוקרים מטעים.
סער פאוקר: עכשיו אומרים לנו שיוצאים למכרז חדש וזה ייקח, בנוסף לשלוש שנים, עוד שנתיים.
סער פאוקר: זאת אומרת, חמש שנים.
סער פאוקר: זה בעינינו מצב בלתי סביר שאנחנו צריכים לעקור מטעים.
רונית תירוש: יש לכם עוד מה לעקור?
סער פאוקר: האמת היא שבסוף לא יישאר מה לעקור.
סער פאוקר: לא יכול להיות שבגלל שמשרד האוצר ומקורות לא מצליחים להגיע להסכמה, אנחנו צריכים לעקור מטעים.
משה גפני: עמדתה של ועדת הכספים היא ברורה.
משה גפני: הייתה החלטת ממשלה שמקורות תקבל את מתקן ההתפלה באשדוד.
משה גפני: לא הייתה החלטת ממשלה שזה יצא למכרז רגיל.
משה גפני: מה הייתה הסיבה?
משה גפני: מה היה הרציונאל בעניין הזה?
משה גפני: הרציונאל היה שמקורות כחברה ממשלתית, כפי שנאמר כאן.
גיל שבתאי: רציתי להתייחס לנקודה הזאת של חברה ממשלתית.
גיל שבתאי: אני חושב שכן כדאי להעמיד את הדברים על דיוקם.
גיל שבתאי: העובדה היא שעשר שנים מקורות לא הצליחה להקים את המתקן, היא עובדה.
גיל שבתאי: העובדה היא שבכל המכרזים הוקמו כבר שלושה מתקנים, גם היא עובדה.
גיל שבתאי: לגבי המתקנים אני רוצה להבהיר.
גיל שבתאי: מתקני ה-BOT הם מתקנים בבעלות המדינה.
גיל שבתאי: הם באמת מוקמים ומופעלים על ידי הסקטור הפרטי אבל המתקן הזה הוא בבעלות המדינה מהיום הראשון.
גיל שבתאי: לכן הטענה שאומרת שיש כאן איזושהי שליטה פרטית על תשתית לאומית, היא טענה לא נכונה.
גיל שבתאי: ההחלטה לתת למקורות את מתקן ההתפלה לא נבעה מהשיקולים של לבוא  ולתת לחברה ממשלתית אלא מקורות הבטיחה כל הזמן ולאורך כל העשור שהיא יודעת לעשות את זה הכי מהר והכי בזול, ולכן ניתנה לה הזכות להקים את המתקן.
שי חרמש: גם התחייבתם להם.
גיל שבתאי: זה לא נכון.
גיל שבתאי: אפשרו למקורות להקים מתקן התפלה, אבל בתנאי שהם יעמדו בלוחות זמנים ושנית, יעמדו במחיר.
גיל שבתאי: בשני הדברים האלה הם נכשלו.
גיל שבתאי: לכן זה לא נכון שהובטח למקורות לתת את זה בכל מחיר.
חיים אורון: אנחנו אישרנו לכם הרשאה להתחייב עד עשרים שנים על כל קוב מים שאתם קונים מהם.
חיים אורון: גם אני יודע לעשות עסק כזה פרטי.
חיים אורון: אתם קניתם את המים.
גיל שבתאי: אותו הסכם היה אמור להיות גם עם מקורות.
גיל שבתאי: אותו הסכם בדיוק.
גיל שבתאי: לגבי חברת מקורות ייזום, גם זה חשוב שתדעו, יש החלטת ממשלה שאומרת שהחברה צריכה להיות מופרטת באופן מלא.
רונית תירוש: במקרה הטוב האוצר רוצה BOT בכל דבר.
גיל שבתאי: אם הנקודה הזאת היא ברורה, שגם BOT היא בבעלות המדינה וחברת מקורות ייזום היא חברה שאמורה להיות מופרטת, אז הטענה שרודפים אותה, כאילו רוצים ש-20 אחוזים מהשליטה במים תהיה בידי גורם ממשלתי, לא נכונה.
גיל שבתאי: כל מה שנשאר לנו זה מי יעשה את זה הכי מהר והכי בזול, ואת זה כנראה שיעשו המכרזים ולא מקורות.
שי חרמש: זאת אומרת, דחייה בעוד שנה.
שי חרמש: תגיד דברים ברורים.
פניה קירשנבאום: זה לא חייב להיות.
פניה קירשנבאום: זה מה שאתה מציע.
שי חרמש: אני רוצה להגיע למצב שבעוד שבועיים מקבלים כאן דוח שסגרו את זה ומתחילים לרוץ קדימה.
שי חרמש: כפי שזה נראה, ניפגש כאן בינואר 2012.
רונית תירוש: מה המעמד שלנו, של ועדת הכספים, כלפי האמירה של נציג משרד האוצר שאמר שזה יצא במכרז?
גיל שבתאי: אני אמרתי שהדרך הכי מהירה היא מכרז.
שי חרמש: שנה דחייה.
גיל שבתאי: אמרתי שמקורות לא הצליחה ויהיו מכרזים.
רונית תירוש: אמר נציג האוצר בסוף דבריו שיהיה מכרז כי מה שחשוב להם זה מהר וזול.
רונית תירוש: אני שואלת מה המעמד שלנו, של ועדת כספים, בעניין הזה.
גיל שבתאי: זה לא מה שאמרתי.
גיל שבתאי: אמרתי שמקורות לא יכולה להקים את המתקן, הדרך הכי סבירה והכי יעילה להקים זה באמצעות מכרזים.
גיל שבתאי: זאת הדרך שהצליחה במהלך העשור האחרון.
גיל שבתאי: זאת הדרך שהקימה  לנו תשתיות של 300 מיליון קוב התפלה.
גיל שבתאי: מתקן ההתפלה בסורג שיצא הרבה אחרי שהחליטו שמקורות תקים את המתקן, כבר החלו עבודות ההקמה בשטח.
גיל שבתאי: המכרזים מצליחים, הם מקימים מתקני התפלה, הם מקימים מים, הם עושים את זה במחירים יעילים.
גיל שבתאי: מקורות נכשלה.
גיל שבתאי: מה שחשוב זה  מים וצריך לצאת במכרז, אם זה מה שחשוב.
רונית תירוש: השאלה היא מה המעמד שלנו.
משה גפני: אני מציע לממשלה, לכל הממשלות, לא להסתובב עם גאווה נפוחה כזאת אחרי שהיה כזה כישלון של כל הממשלות  בנושא של התפלת מים.
משה גפני: לא לבוא עם אני ואפסי עוד, כשאני יודע בדיוק מה שצריך.
משה גפני: עמדת ועדת הכספים כוועדה ציבורית שמייצגת את הציבור, אנחנו רוצים מקורות תיכנס לעניין.
משה גפני: אנחנו מקבלים את החלטת הממשלה של 2001, אנחנו מקבלים את החלטת הממשלה שהייתה אחרי כן, אנחנו רוצים שתשבו ותגיעו להסכמה.
פניה קירשנבאום: תקבע פרק זמן.
משה גפני: מספיק עם העניין הזה שמקורות זה בדיוק כמו כל חברה אחרת כי היא לא כמו כל חברה אחרת.
משה גפני: אני אומר למקורות.
משה גפני: עם כל הכבוד, בגלל שאתם חברה ממשלתית, המחירים לא צריכים להיות גבוהים.
משה גפני: אתם צריכים להגיע לסיכום אתם גם על הכסף.
חיים אורון: שלא יתקבל הרושם שמוסכם כאן לפחות שייזום תופרט.
גיל שבתאי: יש החלטה כזאת.
משה גפני: זה הסיכום.
משה גפני: על סדר היום   הצעת חוק יישום תכנית ההתנתקות (תיקון – יישום מסקנות ועדת החקירה הממלכתית בנושא טיפולן של הרשויות המוסמכות במפוני גוש קטיף וצפון השומרון), התשע"א-2011.
משה גפני: חבר הכנסת אלקין, אני מבקש לדעת לגבי החוק, האם יש הסכמה.
זאב אלקין: יש הסכמה על מה צריך להצביע.
יעקב אדרי: אני מבקש לדון סעיף-סעיף.
משה גפני: לא אמרתי שלא נדון סעיף-סעיף.
יעקב אדרי: אתם רוצים כך להעביר חוק?
יעקב אדרי: אז קדימה, תעבירו.
משה גפני: אני לא אעביר חוק כך.
יעקב אדרי: הוא אמר שנצביע.
זאב אלקין: לא, לא אמרתי.
יעקב אדרי: גם אני רוצה לתרום את חלקי למפונים.
משה גפני: אני רוצה לומר לך שאמנם מנסים לקחת ממני סמכויות, כמו שדיברנו קודם.
יעקב אדרי: הוא שותף למזימות האלה.
משה גפני: לא. הוא רק חתום על ההסכם הקואליציוני אבל לא מעבר לזה.
משה גפני: יעקב הוא  חבר ועדה מכובד, הוא רכז האופוזיציה ויש לי דרך ארץ בפניו.
משה גפני: אצלנו כאן הכל נעשה בנועם הליכות ובדרכי נועם	     	חבר הכנסת אלקין, עם כל הכבוד למעמדו הרם כיושב ראש הקואליציה המאוד מוצלחת הזאת, הוא לא יכול לומר לי להצביע.
משה גפני: מה שאתה תרצה להעיר בנושא הזה, תעיר.
זאב אלקין: אף פעם לא ניסיתי לומר לו להצביע.
משה גפני: אני ביקשתי לדעת, ואני חוזר על השאלה שלי, כי בישיבה הקודמת הייתה בעיה בעניין הזה, האם יש הסכמה.
יעקב אדרי: של מי?
משה גפני: של המציעים ושל הממשלה, כי זה משנה עוד לפני שאנחנו דנים.
משה גפני: בפעם הקודמת היה עימות ועוד לא הגענו אפילו לדיון.
יעקב אדרי: קשה להאמין שיושב ראש הקואליציה יביא משהו ללא הסכמת הממשלה.
משה גפני: תאמין.
זאב אלקין: קורה אבל לא במקרה הזה.
זאב אלקין: אדוני היושב ראש, התמונה היא כדלהלן.
זאב אלקין: יש הסכמה על איזה נוסח אנחנו נוכל להצביע היום לקראת קריאה ראשונה, לפחות ביני כמייצג את כל הקבוצה  הגדולה של המציעים שגם אתה בתוכה וגם חבריו של חבר הכנסת אדרי בתוכה.
יעקב אדרי: לא באו להחתים אותי.
יעקב אדרי: זה מוזר לי, אבל בסדר.
זאב אלקין: לא אני עסקתי בזה, כך שאני לא אקח אחריות, אבל זה נכון שזה מוזר.
זאב אלקין: אין לי ספק שהיית חותם.
זאב אלקין: יחד עם זאת, אדוני היושב ראש, במקביל להסכמה הזאת יש מספר נושאים שיישארו במחלוקת לקראת קריאה שנייה ושלישית כאשר מתוכם נושא אחד כן ייכנס פנימה לנוסח החוק לקריאה ראשונה אבל אני אומר לפרוטוקול שידוע לי שמשרד האוצר עוד לא הסכים באופן סופי לעניין הזה.
זאב אלקין: אנחנו נגיע לזה אולי תוך כדי דיון בסעיפים, אבל יש נושא אחד שמופיע בנוסח לקריאה ראשונה, הממשלה מודעת לכך אבל  היא עוד לא הסכימה לזה באופן סופי ויש סיכום שזה ייפתח מחדש לדיון לקראת קריאה שנייה ושלישית.
זאב אלקין: זה מצד אחד מבחינת הדברים שבנוסח.
זאב אלקין: הנושא הזה אגב הוצע גם כאן בדיון הקודם שהתקיים כאן וכבר אז הוגדר כנושא שבמחלוקת.
זאב אלקין: לצד הנושא הזה יש מספר נושאים אחרים שאני לא יודע מתי להציג אותם, עכשיו או אולי בתום הדיון על הנוסח, שהם כרגע לא בתוך הנוסח.
זאב אלקין: יש עוד מספר נושאים שדורשים בירור, כאשר לגבי הנושאים האלה גם הממשלה מודעת לכך שהם דורשים בירור והמשך משא ומתן לקראת קריאה שנייה ושלישית ואנחנו, כדי לא להיתקע בבעיה של נושא חדש, נרצה להזכיר אותם כאן לפרוטוקול ולהכליל אותם בדברי ההסבר, כדי להשאיר לעצמנו פתח להכניס אותם פנימה לקראת קריאה  שנייה ושלישית.
זאב אלקין: אני ניסחתי נכון את ההסכמות?
משה גפני: את זה אני אשאל.
משה גפני: תודה רבה חבר הכנסת אלקין.
משה גפני: אני מבקש לדעת מנציגי הממשלה, גם ממשרד ראש הממשלה, משרד האוצר, משרד הפנים, מינהל מקרקעי ישראל.
משה גפני: מישהו מנציגי הממשלה חולק במשהו על מה שאמר חבר הכנסת אלקין?
משה גפני: אם אתם לא חולקים על הניסוח הזה, אנחנו מתחילים בהקראת החוק.
איתי אהרונסון: אני היועץ המשפטי של המינהלה.
איתי אהרונסון: הסכמה קטנה שהושגה אחרי הישיבה עם נציג המפונים.
איתי אהרונסון: יש נקודה אחת שנכון שתיכנס אבל כיצד היא תנוסח, עדיין הסוגיה הזאת פתוחה ולכן זה לא מנוסח כרגע, וזאת איזושהי קשירה בין ההטבות שניתנות כאן לבין הצורך בסופו של יום לוודא שאנשים מתפנים  - ככל שיש שוכרים פרטיים שגרים בדיור הזמני – בסופו של יום מהדיור הזמני.
משה גפני: אני מבקש להתחיל להקריא.
משה גפני: משרד האוצר או מישהו רוצה להתייחס?
משה גפני: בנצי, אתה רוצה להתייחס?
בנצי ליברמן: נשמע מה האוצר יגיד.
יעקב אדרי: בנצי, אתם תומכים בעניין הזה?
בנצי ליברמן: אנחנו תומכים.
יעקב אדרי: האוצר תומך, המינהל תומך, אפשר באמת להתחיל.
משה גפני: עכשיו אני רואה שגם אני בין היוזמים.
יעקב אדרי: חשבת להתנגד?
זאב אלקין: אגב, מניסיוני, זה שחבר הכנסת גפני רשום בין היוזמים, זה לא תמיד מונע ממנו להתנגד.
יעקב אדרי: הנה, אני לא רשום ואני תומך.
משה גפני: אני אומר לך אמירה ערכית, בלי קשר לחתום או לא חתום.
משה גפני: מבלי להביע עמדה לגבי הנושא של ההתנתקות, ולכן יש גם חברי כנסת שהיו בעד ההתנתקות
יעקב אדרי: כמוני.
משה גפני: יש דברים שמדינה לא יכולה להרשות לעצמה.
משה גפני: כמו שעשו את ההתנתקות, צריך לעשות את הפיצוי.
משה גפני: יש שם אנשים, ואני יודע את זה בוודאות, אני גם סיירתי שם ואני אומר לך שיש אנשים שלא יצאו מהטראומה הזאת, בעיקר בני נוער.
משה גפני: המדינה לא יכולה לעמוד מהצד.
משה גפני: לפי דעתי היא לא עובדת בזריזות כמו שהיא עבדה בהתנתקות עצמה ולכן לא חשובה העמדה, תהא אשר תהא, זה לא המקרה, חבר הכנסת אלקין, שאני אתנגד.
משה גפני: לא רק שאני בין היוזמים אלא שגם אם לא הייתי חתום, אני לא נגד זה.
יעקב אדרי: הרב גפני, אני בכל זאת אומר משפט.
יעקב אדרי: אני מאלה שתמכו, כשר תמכתי בעניין הזה, ולמרות זאת אני רוצה להביע את פליאתי, ידידי זאב אלקין, שזה לקח שנתיים עד שהביאו את הצעת החוק הזאת.
זאב אלקין: זה לקח יותר משנתיים.
יעקב אדרי: עוד יותר גרוע.
זאב אלקין: זה לקח חמש שנים.
יעקב אדרי: הממשלה הקודמת עשתה טעות בעניין הזה, חד משמעית.
יעקב אדרי: אני אומר שהממשלה הזאת יכולה לתקן ומהר, אבל היא לא עשתה את זה.
משה גפני: יש לי עוד כמה טענות לממשלה הזאת.
משה גפני: נתחיל בהקראה.
מירב תורג'מן: הצעת חוק יישום תכנית ההתנתקות (תיקון מס' 3), התשע"א-2011     1.	תיקון סעיף 32     בסעיף 32 לחוק יישום תכנית ההתנתקות, התשס"ה-2005 (להלן – החוק העיקרי), בהגדרה "מסלול ב'", במקום "לפי סוג בית המגורים ושטחו, בתוספת סכום המשתנה לפי ותק מגורים, כמפורט בסעיף 3 בתוספת השנייה" יבוא "לפי סוג בית המגורים ושטחו, בתוספת סכום נוסף, כמפורט בסעיף 3 בתוספת השנייה".
מירב תורג'מן: סעיף זה מדבר על ביטול מקדם הוותק של המגורים לצורך הקבלה.
איתי אהרונסון: לפי החוק הקיים יש מדרגות לקבלת תשלום שהוא בגדר סיוע לרכישת קרקע באזור ייחוס.
איתי אהרונסון: התשלום הזה היה מותנה בוותק.
איתי אהרונסון: ועדת החקירה הממלכתית המליצה לבטל את המדרגות ולקבוע שמי שיש לו ותק של שנתיים ומעלה יקבל מלכתחילה את הסכום הגבוה וזה מה שבעצם התיקון הזה עושה.