GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל רטנר: בנושא של שווי הרכב, העיוות של שווי הרכב על ידי כל השיטה שרשות המסים התחילה בה בשנת 2007 גרמה לכך שמי שעיקר עיסוקו בשימוש ברכב, נוסע ברכב לנסיעות עסקיות רבות, משלם היום שווי רכב ללא כל הצדקה, כאשר השגתם את המטרה שהעלות השולית בנסיעה פרטית היא אפס.
יואל רטנר: בשיטה שלכם שאין התחשבות אם הנסיעה היא נסיעה פרטית או נסיעה עסקית, גרמתם  לכך שהעלות השולית לשימוש ברכב היא שכל איש היי-טק או עובד אחר, אתם מעודדים את הנסיעה שלו.
יואל רטנר: במקום המיסוי הירוק בו רציתם, אתם גורמים לכך שאנשים נוסעים נסיעות פרטיות ברכב צמוד וזה קורה בכמויות גבוהות.
יואל רטנר: מצד שני, האנשים שנוסעים נסיעות עסקיות, כמו טכנאי שירות, אנשי מכירות וגופים אחרים, בעצם אותם אנשים היום נפגעים בצורה קשה ומשלמים שווי רכב לא כלכלי.
יואל רטנר: ערן יעקב יודע שיש היום אמצעים טובים למדוד מהי נסיעה עסקית, מהי נסיעה פרטית וניתן – ולפני שלוש שנים הוגשה בקשה – לשלם שווי רכב על בסיס כלכלי אמיתי, על בסיס הנסיעות העסקיות ועל בסיס ההוצאות האמיתיות בפועל.
יואל רטנר: אז כל העיוותים בשיטה הנוהגת היום של שווי הרכב יבוטלו.
יואל רטנר: יש אנשים שישלמו 300  ו-400 שקלים שווי רכב במקום 3,000 שקלים ויש אנשים שאולי יש להם הרבה מאוד נסיעות פרטיות והם ישלמו מעבר לזה, אבל אתה בא למנוע נסיעות פרטיות.
יואל רטנר: מי שייסע נסיעות עסקיות ישלם מס מופחת.
משה גפני: נועם קום.
נועם קום: אנחנו רוצים להתייחס לכל ההשלכות במעבר לשיטה הליניארית וגם לציין כאן את נושא המדד שעלה עוד בדיונים שהתקיימו לפני שנה מכיוון שמבחינתנו זה  היה מחטף בהסכמים של שנת 2007, שרשות המסים הציגה לוועדה, ליושב ראש הוועדה וגם לנו, לצדדים, את ההסכם ולא צוין ולו במילה אחת נושא של הצמדה למדד והלכנו עם זה לאורך כל השנים.
משה גפני: זה היה בתקופת היושב ראש סטס מיסז'ניקוב.
נועם קום: נכון.
משה גפני: הוא שלח מכתב לרשות המסים, שבניגוד למה שהוא אישר בוועדה, הם פרסמו סכומים אחרים שהיו מעודכנים למדד, בניגוד למה שהוועדה אישרה בשעתו.
נועם קום: זה גם פורסם בתקשורת.
נועם קום: אנחנו הפצנו את זה גם לעובדים וב-1 בפברואר התברר שטעינו.
נועם קום: מה שחשוב להבהיר שברפורמה הנוכחית שהתחילה בשנת 2010, קודם כל, צריך לציין, וציינו את זה כאן, היא פוגעת.
נועם קום: זאת רפורמה ממוקדת שפוגעת בעיקר בשכבות הביניים, בכל אותן מכוניות שבטווח מחירים של מ-110 ועד 120 וקצת אלף שקלים, זה ממוקד, זה נכנס בתהליך של רפורמה שרק השנה הזאת מסתיימת, של שיטת הקבוצות.
נועם קום: אני חושב שחשוב שידעו כאן שהשנה הייתה שנת שיא במכירות ובין היתר זה בגלל כל הנושא הזה  של המעבר לשיטה הליניארית.
נועם קום: המכוניות הוצאו ממסגרת המחירים של שיטת הקבוצות.
נועם קום: ב-1 בינואר כל יבואן יכול להעלות את המחיר על פי ראות עיניו ושיקוליו העסקיים וכל מחזיקי הרכב הצמוד נאלצים לשלם את ערך המכונית החדשה לאורך כל השנים.
נועם קום: אם אני היום אחזיק מכונית כמה שנים, ערך ההטבה ייחשב לי לפי המחיר שלה כחדשה וגם שהיא תהיה צמודה למדד, ואין תקדים לדבר הזה.
נועם קום: גם באגרות רישוי, ככל שהמכונית מתיישנת, ערך אגרת הרישוי יורד ועל זה צריך לתת את הדעת.
נועם קום: צריך לזכור שזה ציבור שמשלם גם את עלות האחזקה של המכוניות למעביד.
נועם קום: אין מכוניות חינם.
נועם קום: אין.
נועם קום: במגזר העסקי אין דבר כזה.
נועם קום: מה שעולה המכונית בליסינג או עלות מעביד והדלק שעלה עכשיו בצורה מאוד משמעותית, העובד משלם גם את העלות הזאת וגם משלם את שווי השימוש שעולה בצורה בלתי הגיונית, והזכירו כאן את המקרה של ראש הממשלה.
נועם קום: צריך לתת את הדעת על העניין הזה כי זה חסר כל פרופורציות.
נועם קום: רצו לתקן עיוותים, תיקנו אותם, והיום כל אחד שייקח אקסל הכי פשוט ויציב את הנתונים, יראה שעובד משלם על מכונית צמודה הרבה יותר מאשר אם הוא ילך וירכוש אותה.
נועם קום: אין לנו ציפייה שזה יקרה מכיוון שעובד בא במטרה לעבוד ולא במטרה להתעסק עם הרכב שלו.
נועם קום: אנחנו מדינה ללא פתרונות.
נועם קום: אין כאן פתרונות של תחבורה ציבורית.
נועם קום: אנשים גרים בפריפריות והמדינה מעודדת את זה, אבל אין להם דרך להגיע לעבודה, כך שהמכונית היא מוצר הכרחי.
נועם קום: כל הטלות המסים בשנים האחרונות ומה שהולך וצפוי להתרחש בעתיד, זה  כמלכודת מס.
פניה קירשנבאום: כבוד היושב ראש, חבריי חברי הכנסת.
פניה קירשנבאום: אנחנו קראנו לא מזמן על כך שבמדינת ישראל נעלם מעמד ביניים ואנחנו רואים עוד צעד אחד.
יצחק וקנין: צריך לחקור את זה.
פניה קירשנבאום: אני אתמוך בהצעה שלך.
אחמד טיבי: תחקרו למשל אם יש מימון ערבי להיעלמות מעמד הביניים.
משה גפני: יש טענה כזאת.
אחמד טיבי: אי אפשר  להשאיר את הדברים באוויר, אדוני.
פניה קירשנבאום: הבעיה במדינת ישראל שכל דבר יוצא מהקשרו.
משה גפני: ההומור של אחמד טיבי, לא חשוב באיזה הקשר זה, לא תיקח ממנו את זה.
אחמד טיבי: לאחרונה זה כמעט הפך להיות הנשק היחידי.
פניה קירשנבאום: אני אומרת שכמעט ונעלם מעמד הביניים.
פניה קירשנבאום: בוועדה הזאת לא פעם אנחנו מדברים על כל הנושא של המסים העקיפים והישירים ועל כל מה שקורה.
פניה קירשנבאום: אני לא רוצה להזכיר ולומר שגם כאשר הרמתי את היד כקואליציה להעלאת מחיר הדלק, עשיתי את זה בלב כבד ולא הייתי לגמרי שלמה עם ההחלטה הזאת, במיוחד שאנחנו יודעים, וראינו, שבשנה שעברה היה עודף גביית מסים ואמרו שמבחינת הצמיחה אנחנו ב-4.5 אחוזים יותר מכל מדינות ה-OECD.
פניה קירשנבאום: אם אנחנו בצמיחה, ישלמו יותר מסים כי יש יותר עובדים, יש יותר מרוויחים, יש יותר עסקאות, ואם הכל כל כך פורח, מה אנחנו מתנפלים על הציבור הזה ובעצם הורסים אותו או רומסים אותו או תקראו לזה איך שאתם רוצים?
פניה קירשנבאום: אני נתקלת במשפחות שיום יום נכנסות לקושי במחייה וזה אמור גם לגבי העובדים.
פניה קירשנבאום: היום זאת כבר לא חכמה לעבוד, כי זה לא מה שמביא בסופו של דבר לרמת החיים או ליכולת חיים סבירה.
פניה קירשנבאום: הכל עולה יותר, הכל מתייקר, ואני רואה את הקושי אפילו אנשים קרובים שעובדים.
פניה קירשנבאום: עד לאן?
פניה קירשנבאום: עד מתי?
פניה קירשנבאום: אני מבקשת, אם אפשר לעצור ולהחזיר את הגלגל אחורנית וקצת להסתכל ולא ללכת באיזשהו אטרף ולגבות יותר מסים.
פניה קירשנבאום: בואו נבדוק אם אנחנו צריכים יותר מסים.
משה גפני: יהיו לנו תחנות בדרך.
משה גפני: יהיה קיצוץ פלט, יהיו כמה דברים.
שי חרמש: כבר?
משה גפני: יהיו כמה תחנות.
משה גפני: יש כמה תחנות בדרך ומה שאמרת, אמרת דברים נכונים.
משה גפני: כולנו צריכים לחזור בתשובה על מה שעשינו כחברי קואליציה ויכול להיות שנחזור בתשובה.
יעקב אדרי: קודם להטיל את הגזרות ואחר כך לחזור בתשובה.
משה גפני: לא. נשים את הדברים בפרופורציה.
משה גפני: המצב הכלכלי של מדינת ישראל בתקופה הזאת הוא ברוך השם מצב מצוין.
שלי יחימוביץ': מצב כלכלי של מי?
משה גפני: מצב כלכלי של המשק.
שלי יחימוביץ': לא. בוא נקרא לזה בשם.
משה גפני: למה את חוטפת לי את המלים?
משה גפני: השאלה האם אנחנו כחברה נערכנו אחרי המשבר הכלכלי לעשות סדר בעניין הזה.
משה גפני: דיברת על מעמד הביניים, על השכבות החלשות, על השכבות החזקות, על העשירים, על הטייקונים, על כל המערכת הזאת.
משה גפני: האם אנחנו נערכנו לצמיחה של 4.5 אחוזים שאף אחד לא חשב שזה יהיה?
משה גפני: האם אנחנו נערכנו לגביית מסים כזאת גבוהה?
משה גפני: האם אנחנו נערכנו לעניין שאנחנו ממשיכים את התהליך של הפחתת מס החברות והמסים הישירים?
משה גפני: העלאה דרסטית של המסים העקיפים?
משה גפני: האם נערכנו לזה?
משה גפני: אנחנו עדיין עסוקים ביציאה מהמשבר הכלכלי שהוא כבר מזמן מאחורינו וברוך השם.
משה גפני: הראיה הם הנתונים במשק ועוד אם ימצאו גז, ואנחנו נתפלל לקדוש ברוך הוא שזה באמת יקרה, אנחנו הופכים בכלל להיות מעצמה כלכלית.
משה גפני: צריך להיערך.
משה גפני: אני לא אומר שצריך לאבד את העשתונות, אבל זה נכון  ששווי השימוש מהוה פגיעה במעמד הביניים.
משה גפני: אנחנו עוד שם.
גאלב מג'אדלה: אדוני היושב ראש, אתה עושה לעצמך חיים קלים.
גאלב מג'אדלה: זה טוב מאוד, אבל לפחות לא בפורום כזה גדול.
גאלב מג'אדלה: מעמד הביניים נעלם לפני 15 שנים.
גאלב מג'אדלה: קח את הנתונים.
גאלב מג'אדלה: אני עכשיו אומר לך את זה כארגון חברתי  וכמי שבא מארגון עובדים.
גאלב מג'אדלה: ברגע שהמדינה  התנערה מאחריותה כלפי האזרח והתחילה להעביר חלקים מאחריותה ומסמכויותיה לכיסו של האזרח, התחיל להיעלם מעמד הביניים שהיה פעם בישראל, עד לפני 15 שנים, לפני שבא שר האוצר שהיום הוא ראש הממשלה והביא אתו את הרפורמות ואת ההתנערות מחובתה של המדינה כלפי האזרח.
גאלב מג'אדלה: אז התחיל להיעלם מעמד הביניים וזה לא קרה לא אתמול ולא שלשום אלא זה תהליך שהתחיל לפני 14-15 שנים.
גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר שלא תעשה לעצמך חיים קלים.
גאלב מג'אדלה: אם אתה רוצה חברה של מדינת רווחה, זה מה שהיה פעם, כאשר פעם למשל היה השר יוסף בורג עליו השלום שר הסעד ושר הפנים, כאשר המפד"ל הייתה חזקה עם עשרה מנדטים.
משה גפני: היו לה 12 מנדטים.
משה גפני: הוא היה השר בממשלה.
גאלב מג'אדלה: בזכות הערבים הם קיבלו את המנדט האחרון שלהם.
גאלב מג'אדלה: אני אומר לך שלא תעשה לעצמך חיים קלים.
גאלב מג'אדלה: מעמד הביניים – ככה בוחנים את החברה – התחיל להיעלם לפני 15 שנים.
גאלב מג'אדלה: אני לא איש כלכלה ואני לא מדבר לא במספרים ולא במונחים כלכליים כמו שעכשיו תיארת אותם אבל אני אומר לך במושגים גדולים ורחבים.
גאלב מג'אדלה: אם אתה רוצה לחזור לזה, זה התהליך.
גאלב מג'אדלה: בוא, תתחיל לחזור.
גאלב מג'אדלה: פעם במדינה עמד הביניים היווה שישים ומשהו אחוזים, היו קצת עניים וקצת עשירים אבל כל שנה מתווספים אלף חדשים למועדון המיליונרים.
גאלב מג'אדלה: אלף מיליונרים חדשים כל שנה מצטרפים למועדון המיליונרים.
ציון פיניאן: בזכות הפיס.
גאלב מג'אדלה: אחוז קו העוני עולה ומעמד הביניים נעלם.
גאלב מג'אדלה: זאת מדינת רווחה.
גאלב מג'אדלה: אנחנו מדינה עם כלכלה קפיטליסטית.
משה גפני: קרני צדקיהו.
קרני צדקיהו: יושב ראש ארגון המוניות בירושלים.
קרני צדקיהו: אנחנו קונים את המוניות בכסף רב.
קרני צדקיהו: אין לנו פטור מלא.
קרני צדקיהו: אנחנו נוסעים בממוצע בשנתיים בין 200 ל-300 אלף קילומטרים.
קרני צדקיהו: אחרי ארבע שנים הרכב הזה לא שווה 15 אלף שקלים ובפועל צריך לשלם עליו מס של כמעט שלושים אלף שקלים.
קרני צדקיהו: אנחנו מבקשים אחרי ארבע שנים לפטור אותנו מהסיפור הזה.
קרני צדקיהו: הרכב כבר לא שווה.
קרני צדקיהו: יש ארבעה סוגי מכוניות.
קרני צדקיהו: אנחנו קונים מרצדס, עולה לנו 230 אלף שקלים, אחרי שנתיים אתה מפסיד על המכונית מאה אלף שקלים ואתה נדרש בפועל לשלם עליו מס גבוה.
קרני צדקיהו: זה לא הגיוני.
קרני צדקיהו: ממש לא הגיוני.
קרני צדקיהו: אנחנו מבקשים אחרי ארבע שנים-שלוש שנים לא לשלם מס על הרכב הזה אלא לפטור אותנו מהסיפור הזה.
קרני צדקיהו: לא יכול להיות שאם אני קונה סקודה, כדוגמה, עולה לי 105 אלף שקלים ואחרי שנתיים לא נותנים לי ארבעים אלף שקלים עבורה.
משה גפני: הנושא הזה עלה.
קרני צדקיהו: אנחנו מבקשים לפטור אותנו.
משה גפני: צבי יוזן.
צבי יוזן: אני מנכ"ל איגוד קציני בטיחות והייתי במשך שבע שנים סגן המנהל הכללי של משרד התחבורה.
צבי יוזן: אני מדבר על שווי השימוש.
צבי יוזן: בזמנו טענו שבעצם לאוטו יש פחת, וכפי שנאמר, כל כמה שנים הערך יורד.
צבי יוזן: אם אני לוקח רכב ב-2011, כל ימי חיי אני משלם על אותו דבר.
צבי יוזן: אמרו שבמדינת ישראל אין דבר כזה, אבל הבאתי לכאן טבלאות מהעבר הרחוק שלי.
צבי יוזן: גם היום אגרות הרכב, כל שנתיים יורדות.
צבי יוזן: זאת אומרת, המדינה מכירה בכך שהרכב שווה פחות ואגרת הרישוי יורדת.
צבי יוזן: יש לי כאן טבלה שאני מעביר ליושב ראש.
צבי יוזן: אפשר ללכת על אותה נוסחה שעושים באגרות הרכב וכל שנתיים להוריד את הערך של הרכב לצורך שווי השימוש, כמו שעושים עם אגרות הרכב.
צבי יוזן: אלה האגרות הפורמליות מה-1 בינואר 2011 ואדוני רואה שכל שנתיים יש ירידה באגרת הרישוי.
משה גפני: כן, אנחנו יודעים את זה.
צבי יוזן: לכן אפשר לקחת  ולעשות אותו הדבר בשווי השימוש.
צבי יוזן: אם אני קניתי היום רכב ב-118 אלף שקלים, בעוד שנתיים הוא שווה פחות, אז אפשר להוריד גם את שווי השימוש.
שלי יחימוביץ': בעניין שווי השימוש, העמדה שלי עקבית עוד מוועדת הכספים הקודמת.
שלי יחימוביץ': בעולם אידיאלי לא היו נותנים רכב לשכירים כהטבה.
שלי יחימוביץ': בעולם אידיאלי השכירים היו נוסעים לעבודה ברכבת, בתחבורה ציבורית נוחה, זמינה, זולה, ברכבת תחתית בתוך העיר, ברכבות בין הערים, אבל אנחנו לא חיים בעולם אידיאלי.
משה גפני: אנחנו חיים בעולם הישן שלך.
משה גפני: תאמיני לי, זה העולם הכי טוב.
שלי יחימוביץ': לא, זה לא ישן.
שלי יחימוביץ': מעולם לא הייתה רכבת תחתית בישראל, כך שזה לא ישן.
שלי יחימוביץ': זה עתידני.
משה גפני: רכבת שובתת.
משה גפני: אין רכבת.
שלי יחימוביץ': במציאות של חיינו השכירים לא מגיעים לעבודתם בתחבורה הציבורית כיוון שאין תחבורה ציבורית זמינה ונוחה לשימוש יום יומי.
שלי יחימוביץ': התפתחה נורמה מסוימת בה הרכב הצמוד שאדם מקבל ממקום עבודתו, רכב הליסינג, הוא סוג של הטבה, הטבה שלעתים מאוד קרובות היא חלופה לשכר לצערי הרב, כי שוב, בעולם האידיאלי הייתי מעדיפה שלא ייתנו הטבות נלוות במקום שהכל יגולם בשכר הבסיסי שהוא גם השכר ממנו מופרשת הפנסיה וכל ההטבות הסוציאליות.
שלי יחימוביץ': זה הרע במיעוטו, אבל במסגרת הרע במיעוטו התפתחה נורמה ובנורמה הזאת לשכיר ממעמד הביניים, לחלק מאוד גדול מהשכירים ממעמד הביניים, מקום העבודה מעמיד לרשותם את רכב הליסינג.
שלי יחימוביץ': השכירים האלה נתונים לבליץ מכל כיוון אפשרי,  ועכשיו אני מדברת רק על מעמד הביניים ולא על העניים.
שלי יחימוביץ': הם נתונים לבליץ מכל כיוון אפשרי.
שלי יחימוביץ': רק לפני שבוע העלינו להם את מחיר הדלק.
שלי יחימוביץ': הם נתונים לבליץ כי מערכת החינוך היא כבר לא חינם ואם הם רוצים לתת חינוך טוב לילדים שלהם, הם נדרשים לשלם לחינוך האפור.
שלי יחימוביץ': הם נתונים לבליץ כי מערכת הבריאות היא כבר לא חינם ואם הם רוצים בריאות טובה לילדיהם, הם צריכים ביטוח משלים או מושלם או ביטוח פרטי או מה  שזה  לא יהיה.
שלי יחימוביץ': במקביל גם שעות העבודה שלהם גדלות כל הזמן.
שלי יחימוביץ': הם חוזרים הביתה בשעות מאוחרות להפליא.
שלי יחימוביץ': במקביל, יחד עם הרכב הצמוד, יש להם את הסידור המפוקפק שקוראים לו שכר גלובלי, משרת אמון קוראים לזה, ואז הם מחויבים תמורת סכום פיקס, שעל פניו הוא יכול להיראות סביר, הם מחויבים לעבדות מהבוקר עד הלילה והם לא מקבלים שעות נוספות, הם לא מקבלים שכר על עבודה שהם עובדים בשבת – וסליחה, אדוני היושב ראש, על שאני אומרת את זה – אבל רבים מאנשי ההיי-טק למשל נדרשים להמשיך לעבוד גם בשבתות כדי לעמוד בהספקים והם לא מקבלים על זה תמורה.
שלי יחימוביץ': מעמד הביניים תחת מתקפה ולא סתם הגרפים מראים לנו שהוא מצטמצם כל הזמן.
שלי יחימוביץ': הצטמצמות של מעמד ביניים היא סכנה לדמוקרטיה כי מעמד הביניים הוא המדינה.
שלי יחימוביץ': זה הבסיס של מדינה מתוקנת ודמוקרטית.
שלי יחימוביץ': מה המשמעות בסוף אחרי שפירקנו את כל הנימוקים של האוצר?
שלי יחימוביץ': כאשר האוצר אומר שוויון, אני מיד נדרכת ומשהו כאן לא מוצא חן בעיני.
שלי יחימוביץ': הנימוקים לפעימה הזאת, כמו לפעימה הקודמת, זה  היה שוויון בין כלל השכירים או כל מיני דיבורים מהסוג הזה.
שלי יחימוביץ': בסוף, שוב אנחנו רואים את אותה תוצאה.
שלי יחימוביץ': אותו מעמד ביניים, המשמעות של הפעימה היא פחות 500 שקלים בשנה ולכן אני מתנגדת לזה.
משה גפני: אברהם פריד ואחרי כן ערן יעקב.
אברהם פריד: אדוני היושב ראש, אני רוצה להתייחס דווקא לשימוש היום יומי של נהג המונית ברכבו ואכן בעבר כבר אמרו שההכרה ב-10 אחוזים היא בסדר וגם מבחינתנו היא בסדר, אבל אני רוצה לציין את העובדה הזאת ולקבע אותה חד משמעית.
אברהם פריד: נהג המונית, אחרי שהוא עובד 12 שעות, הוא מגיע הביתה, למעשה נשמתו יוצאת.
אברהם פריד: הוא לא משתמש ברכב אחר כך, אשתו לא יכולה לנהוג ברכב כי זה רכב ציבורי, גם לא בני ביתו.
אברהם פריד: לכן כל הקטע הזה של השימוש והחיוב, אני מבקש לעגן אותו בצורה כזאת שאנחנו לא תלויים בכל פקיד מס הכנסה באזור מסוים שיתחיל להתווכח עם נהג המונית.
אברהם פריד: לכן, אם קבעתם כבר עשרה אחוזים בשימוש, תאמינו לי שזה מה שנקרא בונוס למדינה.
אברהם פריד: בשפה שלנו זה חאווה, אבל קחו אותה, אבל תקבעו שאלה עשרה אחוזים וזהו.
אברהם פריד: תודה.
ציון פיניאן: חאווה, זה כלום.
אורית זוארץ: זה כך.
אורית זוארץ: אין מילה אחרת.
יצחק וקנין: חאווה, בפירוש שהוא אמר אותה, זה חינם.
יצחק וקנין: קח את זה בחינם אבל תעזוב אותי בשקט.
אברהם פריד: מר וקנין הבין בדיוק מה זה.
שמעון סודאי: נאמרו כאן הרבה דברים נכונים ואני לא אחזור עליהם אבל רק אומר שנמצא כאן חלק גדול מארגוני התחבורה שהגיעו מתל אביב לירושלים עם הרכב שלהם הצמוד כדי לייצג את מעמד הביניים והם משלמים על זה גם שווי שימוש.
שמעון סודאי: זה בדיוק כמו ראש הממשלה.
שמעון סודאי: אני רוצה לגעת דווקא בנושא הבטיחותי.
שמעון סודאי: הנושא של שווי שימוש ליניארי צמוד למדד גורם לחלק מהאוכלוסייה, לחלק מהיבואנים, להתמקד ברכבים קטנים שלדעתי המקצועית הם אינם בטוחים כמו הרכבים הגדולים אותם אנחנו מכירים.
שמעון סודאי: זה פשוט מאוד אילוץ של קבוצה של אנשים לקחת רכב פרטי קטן שהוא פחות בטוח, בתוכו יושבים בצפיפות, ואני כבר לא מדבר על מספר החגורים בתוך הרכב והנושא הזה חייב לקבל ביטוי.
שמעון סודאי: דבר נוסף שקורה זה שאנחנו מרגישים שיש עובדים שפשוט מחזירים את המכוניות והולכים למסלול של רכב פרטי באופן אישי ובעצם יוצאים ממעגל הפיקוח שלנו כקציני בטיחות שאמורים לפקח על הרכב ועל הבטיחות, וכמובן לצמצם את תאונות הדרכים.
משה גפני: ערן יעקב.
משה גפני: לתמצת את הבעיות שעלו?
ערן יעקב: לא. רשום.
משה גפני: כי אני רואה כאן גם מחירים.
משה גפני: זה ציון לגנאי לוועדה.
משה גפני: קודם כל ציון גנאי לי.
משה גפני: אישרנו את זה ואישרנו את זה במסלול ירוק, אבל נמצא את התחנות.
ערן יעקב: קודם כל, בוקר טוב.
ערן יעקב: אני אתייחס לטענות שעלו כאן, ואולי לא ספציפית לכל אחת, אבל לכולן בסופו של דבר.
ערן יעקב: אני אתחיל אולי במשהו אחר.
ערן יעקב: ראשית, אני רוצה להזכיר לוועדה שבעצם העניין של שווי השימוש נקבע לא במחשכים וזה לא משהו שגנבנו אותו אלא זה היה כאן בוועדה.
ערן יעקב: אני רוצה להזכיר שהיה כאן תהליך.
ערן יעקב: היה כאן תהליך.
משה גפני: אמרתם כאן בוועדה שיהיה מדד?
ערן יעקב: אמרנו בוועדה שיהיה מדד.
ערן יעקב: חד משמעית ואפשר לבדוק את זה.
משה גפני: גם ב-2008?
ערן יעקב: זה היה מדד חד פעמי.
אורית זוארץ: אבל הייתה צריכה לקום ועדה.
ערן יעקב: אני מוכן לענות על השאלות.
ערן יעקב: שמעתי את הדברים ותנו לי להשיב.
ערן יעקב: הכל אפשר לבדוק.
ערן יעקב: יש פרוטוקולים והכל כאן נאמר.
ערן יעקב: היה תהליך.
ערן יעקב: לכאורה מה  שקורה זה שאין סופיות דיון.
ערן יעקב: היה דיון, היה תהליך, הוא הסתיים בפשרה שוועדת הכספים לקחה אותנו לפשרה הזאת והפשרה הזאת נולדה מתוך הבנה והסכם עם כל הגופים הכלכליים – ההסתדרות, התאחדות התעשיינים, לשכת המסחר – וזה כתוב.
ערן יעקב: באמצעות כל הגורמים הכלכליים נחתם הסכם שהיה חלק מפשרה.
ערן יעקב: אני אומר פשרה כי אנחנו התחלנו עם שווי שימוש של 2.74, אם אתם זוכרים, וכמובן התפשרנו והגענו לאן שהגענו.
שלי יחימוביץ': גפני, הוא מאשים אותך שקבעת דיון בעצם.
ערן יעקב: לא, לא מאשים אף אחד.
ערן יעקב: חס וחלילה.
ערן יעקב: לא מאשים.
שלי יחימוביץ': הוא אומר אין סופיות לדיון.
משה גפני: הוא טוען שהיה דיון והייתה פשרה.
משה גפני: אני פשוט מתרגם את מה שהוא אומר.
משה גפני: היה דיון והייתה פשרה.
משה גפני: זה לא היה במחשכים.
ערן יעקב: נכון, זכות הוועדה לקבוע דיון.
משה גפני: אנחנו קבענו את הדיון, הדיון מתקיים ואני מודה לך.
ערן יעקב: אני רוצה לומר שכל הטענות שהועלו כרגע והטענה שגם את מעלה כרגע – ותכף אני אתייחס אליה – הועלו ואנחנו ענינו עליהן.
ערן יעקב: בסופו של תהליך הוועדה קיבלה החלטה כזאת ואכן תוך פשרה, שבסופה נולדו תקנות.
שלי יחימוביץ': הכל ידוע.
משה גפני: תמשיך הלאה.
משה גפני: זה כבר לא מעניין אותי.
ערן יעקב: יש כאן איזו ביקורת.
ערן יעקב: לא, אין ביקורת.
משה גפני: שלי, עזבי.
ערן יעקב: לגופו של עניין.
ערן יעקב: אני אתחיל דווקא מהמדד כי זאת שאלה שעולה כאן.
ערן יעקב: לגבי המדד, נאמר כאן בצורה מפורשת, שזה יהיה צמוד למדד.
ערן יעקב: היה על זה דיון כי אנחנו אמרנו שאין לנו שום בעיה, אתם רוצים שהמדד יהיה צמוד לשכר הממוצע במשק, שבדרך כלל בקירוב עולה מהמדד לפעמים יותר, לעניין השכר הממוצע במשק.
ערן יעקב: אפשר לקחת את נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2000 ולראות שזה עלה בקירוב של 6,000 שקלים, לקחת את נתוני השכר היום ולראות בכמה עלה המדד וזה עלה.
ערן יעקב: הנושא הזה עלה לדיון וכמו שהוא עלה, כך הוא ירד.
ערן יעקב: העניין הזה עלה ואושר כאן שזה יהיה צמוד למדד.
ערן יעקב: לעניין המדד.
ערן יעקב: הרי הכל צמוד למדד ואני רוצה להזכיר שגם נקודות הזיכוי צמודות למדד, גם מדרגות המס צמודות למדד.
ערן יעקב: המשמעות שנקודות המס לא יהיו צמודות למדד, היינו גובים מס אינפלציוני.
ערן יעקב: המשמעות של מה שאני אומר כרגע היא שהמס היה גבוה בשכבות הביניים בעוד 24 אחוזים בשנת 2000.
ערן יעקב: אז בואו לא נצמיד שום דבר למדד ונשאיר אותו כמו שהוא.
ערן יעקב: הצמדה למדד קיימת לעולם בכל התהליכים שאנחנו מביאים והכל צמוד למדד במובן הזה וכך נקבע.
ערן יעקב: ההצמדה למדד נקבעה כאן בוועדה.
משה גפני: מה שחשוב לי לדעת.
משה גפני: הכל היה, אני יכול לומר שאני יכול לגייס כאן כמה חברי כנסת ובוועדות חקירה נתחיל לבדוק מה היה החל מ-2007, מה היה אצל סטס מיסז'ניקוב, מה היה אצלי וכולי אבל אני לא שם.
משה גפני: אני רוצה לדעת לגבי התוצאה של הדברים, כי רק חמור לא הולך אחורנית.
משה גפני: התוצאה של הדברים היא כפי שהגדיר נכון ראלב מג'אדלה, היעלמות מעמד הביניים.
ערן יעקב: אני אדבר על זה.
משה גפני: אם אתה רוצה לומר לי מה היה, בסדר.
משה גפני: אם אתה רוצה לומר לי האם עושים עכשיו חשיבה מחודשת.
משה גפני: עליית המדד, יש כאן רכבים ששווי השימוש שלהם עולה מ-3,200 ל-4,020 שקלים.
ערן יעקב: זה בלי קשר.
משה גפני: אל תיתן לנו הסבר על מה שנעשה.
משה גפני: השאלה היא האם יש חשיבה מחודשת לגבי ההצמדה למדד, לגבי ה-7 אחוזים, מה שהגענו אז לפשרה על רכבים גדולים כי זה רכב גדול, והנושא אותו העלתה חברת הכנסת זוארץ של המשמעות של העניין והפגיעה בנשים, הפגיעה בערבים, כאשר על הדתיים אני בכלל לא מדבר כי הם נעלמו לי מהאופק.
אורית זוארץ: משפחות ברוכות ילדים.
משה גפני: בסדר, לא הדתיים.
משה גפני: הכוונה לערבים.
משה גפני: הנושא של המיסוי הירוק.
משה גפני: כשהעליתי את הנושא של הרכב הגדול היה עיתונאי שאמר שגפני דואג לחרדים ולכן הפסקתי להעלות את זה.
אורית זוארץ: עכשיו אורית זוארץ דואגת לחרדים.
משה גפני: רכב ישן, הנושא של ההשתתפות העצמית והשדרוג של רכבים גדולים.
משה גפני: האם אצלכם הולכים לעשות חשיבה מחדש על כל הדברים האלה?
משה גפני: אל תספר לנו מה היה.
אורית זוארץ: אני רוצה להוסיף עוד משהו אחד.
אורית זוארץ: בזמנו, כאשר נחתם הסכם הפשרה, הוועדה דנה בנתונים ובמספרים ברמה התיאורטית כפי שהצגתם אותם והגיעו לפשרה.
אורית זוארץ: אנחנו מדברים כאן על מציאות חייהם של אזרחי מדינת ישראל במעמד הביניים ביום יום.
ערן יעקב: אני מגיע  לזה.
אורית זוארץ: מה הם משלמים הלכה למעשה.
ערן יעקב: אני מגיע לזה.
ערן יעקב: ראשית, בואו נלך לנתונים ולעובדות כמו שכבר הועלו.
ערן יעקב: אגב, הדיון הזה היה לא מזמן.
ערן יעקב: רק  בשנת 2011 אנחנו ב-2,48 וזה לא היה מזמן.
ערן יעקב: החשיבה הייתה עכשיו.
ערן יעקב: לעניין מעמד הביניים, בואו נסתכל על הנתונים ונראה מי נהנה מרכב צמוד.
ערן יעקב: אתם תראו שחמישים אחוזים לפחות הם בכלל בעשירון העליון.
ערן יעקב: אם זה מעמד הביניים, בסדר, יכול להיות, אז אפשר לקיים על זה דיון.
ערן יעקב: בואו נראה מה קורה עם העשירון התשיעי והשמיני ונראה היכן נמצא רוב הרכב הצמוד ואתם תראו שרובו ככולו נמצא לא במעמד הביניים.
ערן יעקב: זה פעם אחת אבל אני אמשיך.
ערן יעקב: השאלה מה זה מעמד ביניים, איזה עשירון.
שלי יחימוביץ': אל תזרוק לנו סתם מלים.
שלי יחימוביץ': תגיד לנו.
ערן יעקב: אני מוכן להציג את הגרף.
שלי יחימוביץ': כן, תראה לנו.
ערן יעקב: אני אביא אותו.
גאלב מג'אדלה: ערן, זה רק מוכיח שמעמד הביניים נעלם.
ערן יעקב: זה גם היה כך לפני שלוש וארבע שנים.
משה גפני: אני לא בטוח.
ערן יעקב: אני מבטיח להביא את הגרף.
שלי יחימוביץ': תראה לי שכר לעומת כלי רכב צמוד.
משה גפני: אני בדקתי.
משה גפני: במעמד הביניים נשארו שני אנשים והשאר הפכו להיות או המעמד העליון או העניים.
משה גפני: נשארו שתי משפחות שיש להן רכב צמוד.
משה גפני: עליהן אנחנו מדברים.
משה גפני: מה איכפת לך על כמה?
משה גפני: על שתי משפחות שנשארו במעמד הביניים.
משה גפני: בדקתי בהיסטוריה.
משה גפני: אתה נראה לי מומחה להיסטוריה, אבל גם אני מומחה להיסטוריה.
משה גפני: נשארו שתי משפחות.
משה גפני: מה אתן?
ערן יעקב: ראשית, זה לעניין מעמד הביניים.
ערן יעקב: בהמשך למעמד הביניים או מעמד אחר, אישה עם שלושה ילדים, סף המס שלה ---
משה גפני: כאן זה לא רשות המסים.
משה גפני: כאן אני בעל הבית.
משה גפני: יש איזה עניין אצלכם לא לענות על שאלות שלי?
ערן יעקב: אני עונה.
משה גפני: לא, אתה הלכת עכשיו לאישה עם שלושה ילדים אבל אני לא שם.
משה גפני: שאלתי אותך שאלה ותענה לי  עליה.
משה גפני: מדובר על מעמד ביניים גם לדעתך וגם לדעת כולנו, על שתי משפחות.
משה גפני: אצלן אתם מוכנים לעשות שינוי?
ערן יעקב: לגבי אותן שתי משפחות.
ערן יעקב: שווי השימוש באותן משפחות בא לגלם את טובת ההנאה שהן מקבלות כתוצאה מקבלת הרכב שהוא שווה כסף.
ערן יעקב: המשמעות של זה היא שהוא מקבל שכר כשכר והוא משלם עליו מס לפי שיעורי המס.
ערן יעקב: אפשר להתווכח אם זה טוב או רע, אבל אנחנו לא כאן.
ערן יעקב: כשהוא מקבל את ההטבה הזאת, יש צורך לשלם עליה מס.
ערן יעקב: השאלה אם אותו מעמד ביניים, אותן שתי משפחות שמקבלות את ההטבה---
אורית זוארץ: השאלה אם זאת הטבה.
ערן יעקב: זאת הטבה.
ערן יעקב: ברור לך שזאת הטבה.
ערן יעקב: חלק גדול מהשכירים במשק הישראלי, אין להם רכב צמוד.
ערן יעקב: זה אומר שהם מופלים.
אורית זוארץ: העובדים צריכים להגיע למקום העבודה אבל אין פתרונות תחבורתיים.
משה גפני: חברת הכנסת זוארץ, אני לא מסכים.
משה גפני: אני רואה לאן מתפתח הדיון הזה ואני רואה שהוא הולך להיות דיון בלי תכלית.
פניה קירשנבאום: פעם היה מושג של רכב בתפקיד.
ערן יעקב: רכב מאגר.
ערן יעקב: הוא לא משלם.
משה גפני: אתה יודע מה המצב בעולם?
ערן יעקב: בעולם אין אח ורע לאחוז הרכבים הצמודים כמו כאן.
משה גפני: התשלום שם.
ערן יעקב: התשלום בדרך כלל נגזר באותו אופן שאנחנו גזרנו אותו לפי שווי שימוש ליניארי.
ערן יעקב: יש שם מגבלות וכל מדינה נוהגת באופן שונה.
משה גפני: באופן מעשי יש סיכוי שאתם שוקלים את העניין הזה כי יש כאן התפרקות מאוד גדולה?
משה גפני: המשמעות של העניין, ההחלטות הן החלטות ואפשר להתווכח על ההחלטות ואני מדבר מתחילת העניין, האם אתם מבצעים בדיוק את מה שהוחלט, האם אתם מפרסמים את שווי השימוש בדיוק כמו שהוועדה החליטה.
משה גפני: אני לא הולך לחקור את רשות המסים.
משה גפני: רשות המסים לא הולכת לחקור את ועדת הכספים.
משה גפני: המצב, אני אומר לך, שמעת את החברים, שמעת את האורחים, אתה שומע אותי, ויש מצב שכנראה עבר את גבול הטעם הטוב מבחינת היכולת.
משה גפני: אנחנו יודעים שזאת הטבה, אנחנו יודעים כל מה שאתה אומר בעניין הזה, התשלומים על זה הם גבוהים מאוד.
משה גפני: האם אצלכם הולכים לעשות חשיבה מחדש?
משה גפני: הסמכות היא בידיכם.
משה גפני: אנחנו נתנו לכם את הסמכות, אבל יש כאן הרבה תחנות בדרך.
משה גפני: זה לא בסדר מבחינה ציבורית.
משה גפני: הטענה של הפגיעה הקשה במעמד הביניים היא פגיעה אמיתית והשאלה אם אתם שוקלים את זה.
משה גפני: האם דיברתם על זה לפני הישיבה כאן, האם באת לכאן במטרה להסביר את עמדת רשות המסים ולהסביר מה החליטה ועדת הכספים, אז זה בסדר, אז נעשה על זה יום עיון.
משה גפני: אנחנו רוצים תוצאה בה תבואו ותאמרו שאתם בוחנים את הנושא מחדש, בואו בעוד חודש נקיים דיון האם אפשר לשנות או אי אפשר לשנות.
משה גפני: אני לא נותן יותר רשות דיבור.
משה גפני: אני מבקש סיכום.
ערן יעקב: אנחנו כל הזמן בוחנים את מה שאנחנו עושים.
ערן יעקב: אנחנו מוכנים גם להמשיך לבחון ואנחנו נבחן כי זה תפקידנו.
ערן יעקב: לעניין שווי השימוש, אתם יודעים שנקבע מתווה והוא עומד על 2.48 בגלל אותו מתווה.
ערן יעקב: זה היה 2.5, היה יכול להיות 2,46.
ערן יעקב: נקבע מתווה ובעקבות המתווה הזה הוא עומד על 2.48 מאותה סיבה של אותן תקנות שנקבעו.