GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים אורון: תן לי להגיד מילה אחת.
חיים אורון: אתה יכול להביא, מאחרי התקציב עכשיו, את כל המדינה לוועדת כספים.
חיים אורון: היו חברי כנסת, כמו ההצגה שהיתה פה לפני שעה, שמוציאה אותי מן הכלים.
חיים אורון: שבאים, ובטוחים היו שהם יוצאים מפה עם 400 מיליון.
חיים אורון: אתה ישבת פה, ראית את ההצגה.
חיים אורון: הם היו בטוחים.
חיים אורון: זה שמדליק את ירושלים כל שבוע, איך קוראים לו?
חיים אורון: מהליכוד.
משה גפני: אלישע פלג.
חיים אורון: אלישע פלג.
חיים אורון: הוא היה בטוח.
חיים אורון: הוא היה בטוח, הוא היה נרגש.
חיים אורון: הוא אומר: סוף סוף באתי לכנסת, וסוף סוף נקבל.
חיים אורון: הוא היה בטוח בזה.
חיים אורון: הוא לא מבין שרימו אותו.
חיים אורון: עכשיו אני אומר לך: גם פה, אין לו אפשרות.
חיים אורון: אין לו.
חיים אורון: אם לא תבוא ותגיד: הוספתם שני מיליארד ו-600 למענקי האיזון – זה בסדר, אבל יש לנו עכשיו עוד מאה מיליון או שבעים מיליון – אני מהאופוזיציה, אומר: שר פנים שאין לו את הקופה הזאת, להתנהל על פי קריטריונים, על פי שיקול דעת, על פי בג"ץ - - -
גאלב מג'אדלה: רזרבה צו.
חיים אורון: לא רזרבה צו, מענקים מיוחדים – הוא יקבל תמונה כזאת.
חיים אורון: כי אם הוא לא נושא את התמונה הזאת – הרי באו לפה עם הטבלאות, אני זוכר, אני רואה את התמונה בעיניים.
חיים אורון: הם באו עם הטבלאות, והוכיחו בפריפריה שהם יורדים.
משה גפני: ג'ומס, הנושא ברור.
משה גפני: רני, יש לי שאלה אליך: אתה יכול – אין לך שום סמכות, לשר אין שום סמכות, להיכנס לסייע ליישובים כמו אופקים, שיש שם ועדות ממונות?
גאלב מג'אדלה: רק בתוכניות הבראה.
רני פינצ'י: הכלים שיש למשרד הפנים - - -
צביקה גרינוולד: לא נכון.
צביקה גרינוולד: שקודם כל יקבל אותי לפגישה אחת.
רני פינצ'י: אצלי אף פעם לא נדחית בפגישה, אני מקווה.
צביקה גרינוולד: לא השר.
צביקה גרינוולד: שרני פינצ'י יקבל אותי.
רני פינצ'י: בבקשה.
רני פינצ'י: צביקה, אני פעם לא קיבלתי אותך לפגישה?
גאלב מג'אדלה: - - -
משה גפני: רני, אני לא יכול להמשיך את הדיון.
רני פינצ'י: לא, אני שאלתי אם פעם לא קיבלתי אותו לפגישה, אני די מתפלא על - - -
משה גפני: רני, אני לא יכול להמשיך את הדיון הזה בגלל קוצר זמן.
משה גפני: זה שאתה צריך להיפגש אתו, זה ברור שאתה צריך להיפגש אתו.
משה גפני: אני גם אבקש לדעת מה היה בסיום הפגישה הזאת.
משה גפני: אבל לא זה העיקר.
משה גפני: המציאות הזאת, שבה אתם ממנים ועדות ממונות, ובסופו של דבר לא נותנים להם את הכלים – לא משנה מה הסיבה – לא נותנים להם את הכלים.
משה גפני: אופקים אין לה כלים להתמודד.
משה גפני: אם היה שם מישהו שנבחר על ידי הציבור, היה מתפקד אותו דבר.
רני פינצ'י: היו לו פחות כלים מאשר יש לצביקה.
רני פינצ'י: היו לו גם פחות תקציבים מאשר יש לצביקה.
פיני קבסו: הוא אולי היה יכול לדפוק על השולחן יותר ממה שצביקה.
פיני קבסו: הוא כעובד שלכם.
פיני קבסו: זה ההבדל.
רני פינצ'י: אני לא חושב שצביקה לא דופק על השולחן.
פיני קבסו: - - - לא יכולים להרים קול.
משה גפני: חבר הכנסת חיים אורון, הרי היו סיכומים.
משה גפני: אני ישבתי עם ראשי השלטון המקומי, הצעתי להם הצעה שהיא בעצם הצעת פשרה על מענקי האיזון וכל מה שנלווה לזה.
משה גפני: הם סירבו ואמרו שהם הולכים בכל זאת לשביתה.
משה גפני: במוצאי שבת הם ישבו עם ראש הממשלה ושר האוצר וקיבלו פחות ממה שאני הצעתי להם כאן בחדר.
גאלב מג'אדלה: תמיד זה ככה.
משה גפני: פיני, קיבלתם פחות ממה שאני הצעתי בחדר.
פיני קבסו: אני מנוע מלדבר.
גאלב מג'אדלה: זה תמיד ככה.
משה גפני: בסדר, אין לי טענות, אני מכבד את השלטון המקומי, אני שמח שלא היתה שביתה, בגלל שהשביתה היתה פוגעת באזרחים.
משה גפני: אבל אני בעצם הצעתי, כשישבנו, הצעתי הצעה פחות או יותר מקבילה, לפי דעתי אפילו יותר טובה, ואז קיבלתם את ההצעה כמו שהציע לכם ראש הממשלה, בשעה אחת בלילה, עם שר האוצר ועם שר הפנים, זה בסדר גמור.
משה גפני: זה יבוא לפה.
משה גפני: הרי יצטרכו להוסיף כסף.
גאלב מג'אדלה: הפגישה עם ראש הממשלה עלתה להם כסף.
משה גפני: כן, אבל הצעתי להם את זה שלושה ימים קודם.
גאלב מג'אדלה: עלתה להם כסף.
משה גפני: כן, אחרי שבדקתי עם משרד האוצר.
משה גפני: הצעתי להם הצעה שיכול להיות שגם היינו יכולים עוד לשפר אותה.
משה גפני: היתה נמנעת הפגישה הזאת, ששר האוצר לא כל כך רצה אותה.
גאלב מג'אדלה: הלילית.
משה גפני: הלילית, כן.
משה גפני: אצלי זה היה ביום.
משה גפני: זה יבוא לכאן.
משה גפני: זה יבוא לכאן, אנחנו נצטרך לקחת בחשבון את הנושא הזה, של הרשויות החלשות.
משה גפני: ואת המציאות הזאת, שבה תוספת למענקי האיזון, תצטרך להיות, חלקה, עבור מענקים מיוחדים.
משה גפני: מענקים מיוחדים הכוונה: רשויות חלשות.
משה גפני: אנחנו נקיים את הדיון הזה.
גאלב מג'אדלה: אבל אתה מוכן לשאול את רני, אם המענקים המיוחדים הם על פי קריטריון?
משה גפני: לא, אין מענקים מיוחדים.
רני פינצ'י: קודם כל, אמרתי שכן.
משה גפני: אבל אין.
גאלב מג'אדלה: אם נשיג אותם, לפחות נדע שעל פי קריטריון.
משה גפני: ודאי שעל פי קריטריון.
משה גפני: היום אפשר להוציא כסף ככה סתם?
חיים אורון: זה מה שהיה פעם?
גאלב מג'אדלה: היה פעם.
משה גפני: לא, לא היה.
רני פינצ'י: היה ולא קיים יותר.
משה גפני: אה.
משה גפני: היה ו- נו, לא חשוב.
משה גפני: את הבדיחות נשאיר לישיבה הבאה.
גאלב מג'אדלה: לא, זה לא בדיחות.
גאלב מג'אדלה: אנחנו רגועים.
משה גפני: לא. לגבי הנושא הזה של מה היה פעם.
משה גפני: על כל פנים, אנחנו, את הדיון הזה, נעשה כשיביאו לפה את התוספת של מענקי האיזון.
משה גפני: אני צריך גם את עמדת מרכז השלטון המקומי - - -
גאלב מג'אדלה: אני מבקש שתזמין גם את ראשי הוועדות הממונות.
גאלב מג'אדלה: להזמין אותם, שיבואו.
מגלי והבה: בינתיים שיקבלו את צביקה במשרד הפנים.
רני פינצ'י: אני לא חושב שפעם – אני דחיתי אותך פעם בדיון?
צביקה גרינוולד: רני.
משה גפני: צביקה, זה לא מתאים, הדיון לפרוטוקול.
משה גפני: זה לא מתאים לפרוטוקול, אל תגיד את זה.
צביקה גרינוולד: לא, הם הכניסו אותי לגירעון ב-2010 - -
משה גפני: ברור, ברור.
צביקה גרינוולד: והחשב המלווה הראשי של משרד הפנים נתן הוראה לקצץ הוצאות - -
משה גפני: אני יודע, אני יודע.
צביקה גרינוולד: ברמה שלא נוכל לשלוח ילדים מפגרים למוסדות, כי לא היה לנו כסף.
צביקה גרינוולד: זה כתוב.
צביקה גרינוולד: המכתב פה, אצלי.
משה גפני: רני, יש לי בקשה.
משה גפני: אנחנו את הדיון הזה נמשיך כפי שדיברנו קודם, אנחנו גם נקיים את הדיון כשתבוא לפה התוספת.
משה גפני: אני מבקש ספציפית לגבי אופקים – זה לא כל כך רלוונטי לגבי הישיבה הזאת, אבל אני מבקש, כיוון שזה עלה – יש פתגם בגמרא, או אמירה בגמרא: הקישה נתחייב בה.
משה גפני: אם אתה רואה דבר ברחוב – אם לא ראית, לא ראית.
משה גפני: אבל אם ראית והרמת, אז אתה חייב להחזיר את זה.
משה גפני: אופקים עלתה, ואם אני הייתי יודע שלא קבעת לו פגישה, אז הייתי מסדר את זה.
משה גפני: אבל מכיוון שזה כבר עלה, והמציאות הזאת שהוא אומר – אני מבקש לעקוב אחרי העניין הזה.
משה גפני: על סדר היום ישיבת מעקב בעקבות דיון מהיר שהתקיים בינואר 2010, בשבט תש"ע, בנושא אי תכנון של משרד האוצר לתקצוב חוקי ותקנות הנגישות.
משה גפני: זה היה במסגרת דיון מהיר של חבר הכנסת אילן גילאון.
משה גפני: אנחנו סיכמנו שיקימו מטה שיכלול את נציג משרד ראש הממשלה, אוצר, המרכז לשלטון המקומי ונציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות שיאסוף נתונים לצורך מיפוי הסוגיה, ובעקבות הממצאים הללו ייקבע כמה כסף נדרש לתקצוב העניין ואופן פריסתו.
משה גפני: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה, הבמה לרשותך.
משה גפני: אולי אתה יכול להאיר את עינינו.
אילן גילאון: הדיון הקודם היה באמת ביום רביעי, ה' בשבט תש"ע, ב-20 בינואר 2010, והדיון הנוכחי הוא ביום שני, י"ז באדר א' התשע"א, 21.2.11, כלומר אדוני נתן חודש ימים ארכה.
אילן גילאון: אנחנו, משום שאנחנו מהפכנים ומבקשים תמיד דיון מהיר, אנחנו ממתינים שנה תמיד, ואחרי שנה באים לראות מה קרה, מה נהיה.
אילן גילאון: וזאת השאלה המרכזית.
אילן גילאון: אנחנו בעצם יכולים לשאול השנה את אותן שאלות ששאלנו לפני שנה.
אילן גילאון: נמצא בידי הפרוטוקול מן הישיבה ההיא, שבו אדוני ביקש להקים צוות בין משרדי, בראשותה של הרפרנטית של משרד ראש הממשלה, יחד עם משרד האוצר, יחד עם משרד המשפטים, והנציבות ביקשה מנגישות ישראל להיות ואז אתה הסכמת שהנגישות תהיה, ואולי קרה משהו שאנחנו לא יודעים.
אילן גילאון: אני לא יכול לקרוא לדיון הזה שאלת מיליון הדולר, כי מדובר כנראה בהרבה מיליארדים.
אילן גילאון: אין לנו מושג, אנחנו עובדים בקדחתנות, שבוע אחרי שבוע, לפעמים יומיים בשבוע, כדי להשלים את הבושה, את הפער של ממשלות ישראל מ-2005 עד כה, כי אז התקבל החוק למעשה.
אילן גילאון: אנחנו מספיקים יפה, וסיימנו באופן משותף ובצוות מאוד משולב, מתוך תפיסה של win-win, כשכולם משוכנעים בעניין הנגישות שצריך להתקדם, גם להגיש את המסקנות של בניין חדש, גם של בניין קיים.
אילן גילאון: מי שמעכב את הדברים יותר מכל היא ממשלת ישראל, במקרה הזה משרד הפנים, אבל לא לצורך זה נתכנסנו, אלא כדי לשאול, רבותיי, איפה הכסף?
אילן גילאון: זאת השאלה.
משה גפני: נציג הממשלה?
יאיר פינס: אני לא יודע---
אילן גילאון: לא יודע היתה תשובה של שנה קודמת, לפני שנה.
אילן גילאון: מר קמארה, אין חדש, אני שומע 'לא יודע'.
אילן גילאון: כל הפרוטוקול שאצלי מלא באריאל יוצר והתשובות שלו הן 'לא יודע', 'לא יודע', 'לא', 'לא יודע'.
יאיר פינס: מאז הדיון הקודם התחיל הליך של תקצוב.
יאיר פינס: במסגרת המשימות שיש לדיור הממשלתי, תוקצבו בהרשאה 560 מיליון שקלים.
יאיר פינס: משרד החינוך תקצב 470 מיליון שקלים להנגשה ובמערכת הבריאות, בקופות החולים, חלק מתקציב הפיתוח של הקופות משוריין לסוגיית ההנגשה.
יאיר פינס: בכל מה שקשור למטה, אני לא יודע אם הוקם או לא הוקם.
יאיר פינס: אני לא מכיר שאותנו הזמינו לדיונים, אז אני מניח שלא הוקם מטה משותף.
יאיר פינס: יושב פה מר אלכס פלוטנו, ממינהל הדיור הממשלתי, אולי הוא ירחיב על הפעילות של מינהל הדיור הממשלתי, במסגרת העבודה שלהם.
אלכס פלוטנו: שלום לכולם.
אלכס פלוטנו: אני ממונה הנדסה במינהל הדיור הממשלתי בחשב הכללי.
משה גפני: אתה עובד החשב הכללי.
אלכס פלוטנו: כן.
אלכס פלוטנו: אנחנו תוקצבנו לטיפול בכל הנושא של נגישות המבנים שמאכלסים את משרדי הממשלה השונים ולמעשה קיבלנו את האחריות להנגיש את כל המבנים האלה באופן מרוכז.
אלכס פלוטנו: הפעולות שנקטנו עד היום: בימים אלה אנחנו לקראת סיום סקר נגישות שערכנו ב-3,600 מבנים, אנחנו עמלים כעת על הוצאת מכרז למנהלת נגישות.
אלכס פלוטנו: זאת תהיה מנהלת של מהנדסים שתנהל את כל ההנגשה בפועל מבחינה הנדסית.
אלכס פלוטנו: אנחנו לא מחכים לבחירת המנהלת בהליך מכרז, שייקח לנו מספר חודשים, כבר כיום כל משרד שעושה שיפוצים במבנים שלו, אנחנו פונים למשרד ואנחנו מתקצבים לו את חלק הנגישות.
אלכס פלוטנו: כל זה, כמו שמר יאיר פינס ציין קודם, מתוך אותו תקציב שקיבלנו לפי אותן תכניות עבודה.
אלכס פלוטנו: אותן תכניות עבודה כמובן נגזרות מהתקנות.
אלכס פלוטנו: גם לקבלתן הפורמלית של התקנות לא חיכינו.
אלכס פלוטנו: למרות שהתקנות עדיין, למיטב ידיעתי, לא אושרו, אנחנו לא חיכינו והתחלנו את הסקר וכעת אנחנו מתחילים בהנגשה בפועל.
משה גפני: מה עם המטה?
אלכס פלוטנו: לא יודע, אנחנו לא---
יאיר פינס: על מי הוטל לרכז את עבודת המטה?
קריאה: משרד ראש הממשלה.
אילן גילאון: יש מישהו פה ממשרד ראש הממשלה?
אילן גילאון: יש מישהו פה שקשור באיזה שהוא אופן לראש הממשלה?
משה גפני: משרד ראש הממשלה הוזמן?
משה גפני: איזה עוד משרד נמצא כאן?
אילן גילאון: יש את משרד המשפטים, זה הנציבות.
אחיה קמארה: אנחנו לא יודעים על הקמת המטה הזה.
אחיה קמארה: פנינו כמה פעמים, בעקבות הישיבה הקודמת, למשרד ראש הממשלה, הם אמרו שהם עסוקים במציאת התקציבים השונים למשרדי הממשלה השונים.
אחיה קמארה: אם הוקם מטה שכזה, אז אנחנו לא הוזמנו להיות חלק ממנו, אבל אנחנו לא יודעים.
אחיה קמארה: אני רק רוצה להוסיף על מה שנאמר על ידי חבר הכנסת גילאון, ואם אני מבין נכון מהפרוטוקול של הישיבה הקודמת, זה גם נאמר בישיבה הקודמת; שר האוצר בזמנו, מר בנימין נתניהו, העריך את התקציב של יישום חוק השוויון, פרק הנגישות, ב-2.4 מיליארד שקלים, כאשר זה לא כלל את התקציב של הרשויות המקומיות, אלא זה כלל תקציב של משרד החינוך, המועצה להשכלה גבוהה, הדיור הממשלתי, רשות הטבע והגנים וגופים שכאלה.
אחיה קמארה: עכשיו אנחנו בעצם נמצאים במצב, כמו שנאמר על ידי נציג האוצר, שחלק ממשרדי הממשלה כן קיבלו תקציב, הם פעלו בשביל לקבל תקציב לנושא, אבל שאר המשרדים לא קיבלו.
אחיה קמארה: המקום שבו אנחנו נמצאים במצוקה הגדולה ביותר זה, כמו שאמר חבר הכנסת גילאון, הוא סביב העברה של תקנות נגישות לבניין קיים.
אילן גילאון: לפני חצי שנה.
אחיה קמארה: חצי שנה עברה, כאשר שר הפנים מסרב לחתום על התקנות האלה, כי הוא אומר 'אין לי תקציב, אני רוצה לפטור את הרשויות הלא איתנות'.
אחיה קמארה: כידוע לאדוני, מתוך 250 רשויות בישראל, כ-150 אינן איתנו.
אחיה קמארה: הכנסת אמרה את דברה בעניין הזה וקבעה שאין לפטור את הרשויות הלא איתנות מחובת הנגישות.
אחיה קמארה: כמובן שאין שום סיבה להפלות אנשים שגרים בפריפריה.
אחיה קמארה: צריך להדגיש, מדובר פה על ערים שהן לא רק בפריפריה, לדעתי אפילו ירושלים נחשבת לרשות לא איתנה, ולא עולה על הדעת שכל המקומות האלה, שבהם גרים למעלה ממחצית התושבים של מדינת ישראל, לא יהיו נגישים עבור אנשים עם מוגבלות.
אחיה קמארה: מדובר על המבנים של הרשויות המקומיות.
אחיה קמארה: אני חושב שזו הנקודה המרכזית כרגע.
אחיה קמארה: אם כי כמובן יש עוד משרדי ממשלה שלא תוקצבו לעניין, אבל אם אתה שואל אותנו מה הדבר הקריטי ביותר היום, זה הנושא של הרשויות המקומיות הלא איתנות, בשביל לאפשר את חתימת שר הפנים על התקנות הללו.
משה גפני: אתם אישרתם את התקנות בוועדת העבודה והרווחה?
אילן גילאון: בוודאי, לפני חצי שנה.
משה גפני: ושר הפנים אומר שאין לו תקציב לזה?
שמואל חיימוביץ': השר הממונה על התקנות הוא שר המשפטים, הוא העביר לשר הפנים כדי לקבל את הסכמתו.
אילן גילאון: שר הפנים מראש רמז שאם לא ניאות לוותר על הנגישות בערים הלא איתנות, הוא לא יחתום על התקנות בכלל.
אילן גילאון: זה נרמז מספר פעמים בישיבות של הוועדה.
אילן גילאון: הלוא זה דבר הכי מנוגד לכל תפיסת הנגישות.
אילן גילאון: כלומר אם אתה גר באזור פיתוח, או בעיר ענייה, אז אתה גם...
אילן גילאון: מי שאוכל אותה פעם, אוכל אותה...
אילן גילאון: הבעיה השנייה היא סדר הדיון.
אילן גילאון: אני לא יודע, גם כשמבקשים ממני לערוך הספד למישהו, אני צריך לדעת אם זה הספד במאה דולר, במאתיים דולר או בחמש מאות דולר.
אילן גילאון: אנחנו כותבים תקנות ודברים כשאנחנו לא יודעים...
אילן גילאון: שמענו את המספר המיתולוגי, 2.5 מיליארד שקלים.
אילן גילאון: אתה יודע מזה, אני שמעתי את זה פה ושם, אין לדבר הזה סימוכין בשום מקום.
אילן גילאון: אם יוצא חוק, חזקה עליו להיות מתוקצב כדי שאנחנו נוכל מה שנקרא לבצע עבורו את התקנות.
אילן גילאון: ממה נפשך?
אילן גילאון: אם אנחנו היום מבצעים תקנות שאין להן שום אחיזה במציאות, בשביל מה אנחנו עמלים וטורחים?
אילן גילאון: בסך הכל ביקשנו מהאוצר לבוא ולגבש לפנינו, אתה ביקשת, אדוני היושב ראש, את סך תקציב הנגישות לפני שהוא מגיע לחלוקתו.
אילן גילאון: אנחנו אמורים להנגיש את מדינת ישראל עד שנת 2018 בכללי, ועד שנת 2021 כולל רשויות מקומיות ברמה אמריקאית וזה אומר שזה עולה כסף.
אילן גילאון: על מה אנחנו סומכים בכלל?
אילן גילאון: זה מה שהחוק מחייב אותם, על מה אנחנו סומכים?
משה גפני: עוד מישהו רוצה להתייחס לעניין?
מיכל שיק הרטוב: אני יועצת משפטית של עמותת נגישות ישראל.
מיכל שיק הרטוב: היינו אמורים להיות במטה שלא הוקם.
מיכל שיק הרטוב: אני רוצה רק לציין, משרד האוצר חוזר ואומר, 'הדיור הממשלתי, הדיור הממשלתי', אבל צריך לזכור שיש, כמו שנאמר, רשויות מקומיות, יש משטרה, יש ביטוח לאומי, שלא מתוקצבים וצריך גם להתייחס אליהם.
מיכל שיק הרטוב: כמו שאנחנו רואים, התקנות מתעכבות בגלל העניין של חוסר תקציב והנציגים של שר הפנים ושר האוצר לא יושבים ומדברים ביניהם.
מיכל שיק הרטוב: איך אפשר להגיע לפתרון כאן?
מיכל שיק הרטוב: מעבר לזה, אני יודעת, יש תקנות שצריכות להגיע לכנסת, שלפי מיטב ידיעתי הן מעוכבות במשרד האוצר, כמו שירותי חירום ושעת חירום, כמו הרכבת הקלה, כמו מוסדות חינוך חדשים.
מיכל שיק הרטוב: אני יודעת, לפי המידע שיש בידי, שהן מעוכבות במשרד האוצר בגלל בעיות תקציביות.
מיכל שיק הרטוב: כך שיש פה בעיה קשה וחייב שיהיה פה דיון.
מיכל שיק הרטוב: עברה למעלה משנה ולא נעשה דבר והסכומים האלה גם לנו, ואנחנו עמותה שנותנת ייעוצי נגישות, אנחנו קצת מבינים במחירים, 2.4 מיליארד שקלים נשמע קצת מוגזם וקצת מנופח.
משה גפני: מה נשמע לכם?
משה גפני: על איזה סדרי גודל מדובר?
מיכל שיק הרטוב: לא נשמע לנו כלום, אנחנו מבקשים נתונים.
מיכל שיק הרטוב: אנחנו סבורים שמנפחים את המחירים יותר מדי.
מיכל שיק הרטוב: כבר עכשיו דרך שיפוצים, כל מוסד שמשפץ יכול כבר להנגיש את עצמו ולהוריד עלויות.
אילן גילאון: בינתיים יש בג"צ.
משה גפני: אני יודע, יש צו.
אילן גילאון: אז האם ממשלת ישראל היא העבריינית מספר אחת במדינה?
משה גפני: לא יודע אם מספר אחת.
מיכל שיק הרטוב: יש פה זילות בחוק, אין ספק.
מיכל שיק הרטוב: ב-2006 זה כבר היה אמור להיות.
משה גפני: אנחנו התחלנו בתקופה האחרונה, במסגרת התכנית הזאת, ישיבות מעקב על החלטות שהתקבלו בוועדה ואינן מיושמות.
משה גפני: לכן זה לקח זמן, בגלל שלא עשינו כמעט ישיבות מעקב, אלא ניסינו בדרכים הרגילות לפנות למשרדי הממשלה, אבל אנחנו עכשיו עושים ישיבות מעקב.
משה גפני: הדיון הזה איננו הדיון שאליו התכוונתי.
משה גפני: לדיון הזה צריך לבוא נציג משרד ראש הממשלה, לא יודע אם הגב' שרית גולדשטיין נמצאת עדיין במשרד ראש הממשלה, אני אבקש לפנות לכל המשרדים, כולל משרד הפנים, שאיננו מופיע פה, ואני מבין שזה לא עלה עד לדיון מכיוון שהתקנות אז עדיין לא אושרו.
משה גפני: התקנות לפני שנה עדיין לא אושרו?
אילן גילאון: הן לא אושרו.
משה גפני: אני מבקש לפנות למשרד ראש הממשלה, למשרד האוצר, מרכז השלטון המקומי, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, לפנות למשרד הפנים.
משה גפני: אני מבקש להמשיך את הדיון הזה.
משה גפני: קודם כל אני רוצה לדעת תשובה, לפני שאנחנו מקיימים את הדיון, מדוע לא הוקם המטה, על אף שהיתה החלטה והיא היתה משותפת גם לנציגת משרד ראש הממשלה, אני אבקש את התשובה.
משה גפני: אם אנחנו לא נקבל תשובה במועד סביר, נקיים עוד דיון.
אילן גילאון: עוד שנה.
משה גפני: עכשיו אנחנו מקיימים אחד אחרי השני.
משה גפני: משרדי הממשלה מאוד לא אוהבים את הדיונים הללו.
משה גפני: היו פה בשבוע שעבר מחזות קצת לא נעימים על דיוני מעקב, כשהתברר שדברים לא נעשים.
משה גפני: הם כנראה לוקחים את ועדת הכספים ככה לייט, לא מדי קשה.
אילן גילאון: אז מה נגיד אנחנו, ועדת הנגישות?
משה גפני: לא, כדי שלא תגידו, אנחנו הפכנו להיות שאנחנו לא לייט ונמנעו דיונים שהממשלה ביקשה על דברים שאותם עניינו.
משה גפני: ולכן אני מסכם לפנות למשרדים הללו, להביא את מסקנות הדיון המהיר של הישיבה הקודמת שהתקיימה לפני 13 חודשים,
זבולון אורלב: אדוני היושב ראש, מי צריך להיות היוזם של הקמת המטה המשותף?
משה גפני: אנחנו היינו היוזמים, מי שהיה צריך לרכז זה משרד ראש הממשלה.
זבולון אורלב: צריכים להודיע לו.
זבולון אורלב: לכאורה מהנוסח פה---
אילן גילאון: הודיעו לו.
משה גפני: היא היתה בדיון.
שגית אפיק: אולי מהמסקנות זה לא ברור, אבל הפרוטוקול היה מאוד חד משמעי.
זבולון אורלב: צריך שוב להבהיר את העניין הזה.
משה גפני: הדיון שהתקיים כאן היה במסגרת דיון מהיר שהעלה חבר הכנסת אילן גילאון.
משה גפני: במסגרת דיון מהיר, כשמונחות מסקנות על שולחן מליאת הכנסת, מזכירות הכנסת שולחת את זה לנציגי המשרדים הנוגעים בדבר.
משה גפני: זה נשלח וגם בדיון השתתפו---
זבולון אורלב: רק אמרתי שכדאי להזכיר את החובה של נציג משרד ראש הממשלה---
משה גפני: מה שביקשתי מליאת שבעקבות הדיון הזה, המשך הדיון שהוא לא מסתיים, יישלחו מכתבים לכל הגורמים הנוגעים בדבר, בראש ובראשונה למשרד ראש הממשלה.
משה גפני: אנחנו מוסיפים גם את משרד הפנים.
משה גפני: למשרד הפנים לא לבוא בטענות, הם לא היו בהחלטה של---
אילן גילאון: לא, אנחנו כן באים בטענות.
משה גפני: לא, אני מדבר עכשיו מבחינת ועדת הכספים.
משה גפני: אני מדבר קודם כל על דיון המעקב שלנו, אני לא בא במקום ועדת העבודה והרווחה.
משה גפני: אתם תמשיכו עם הטענות שלכם והן טענות צודקות, לא יכולה להיות אפליה בין רשויות לא איתנות לרשויות איתנות, בגלל שלא צריך להיגרע חלקו של מי שהוא איש עם מוגבלות ושהוא לא גר בתל אביב, שהוא יסבול כפל כפליים.
משה גפני: לא בא בחשבון, אבל זה לא היה בדיון.
משה גפני: אנחנו נפנה עכשיו גם למשרד הפנים, בעקבות ההודעה שלך שאושרו התקנות לפני חצי שנה.
משה גפני: אנחנו נבקש מהם תגובה לעניין הזה ובמידה ותתקבל תגובה והתגובה תהיה טובה, אז בסדר, נאמר אותה בוועדה.
משה גפני: במידה ולא תהיה תגובה טובה, או שהתגובה תבושש לבוא, אנחנו נקיים המשך דיון בעניין הזה ומשרדי הממשלה לומדים לאט לאט שהמשך דיון ודיון מעקב לא הופך להיות פה לייט, אלא הוא הופך להיות בעייתי, מכיוון שמשרדים שלא ייתנו תשובות לאור מה...
משה גפני: אלא אם כן הם חולקים, אם הם חולקים, אפשר לנהל את הוויכוח ולקיים את הדיון.
משה גפני: אבל אם הם לא חולקים והדבר נעשה רק בגלל שהוועדה החליטה אבל הם לא עושים כלום, אז אנחנו---
אילן גילאון: תשמע, בסך הכל עברה שנה.
אילן גילאון: במצרים שלושים שנה---      היו"ר משה גפני:     בסדר, בטענות על שנה תבוא אליי, לא אליהם.
אילן גילאון: הטענות הן אליי, במשך שנה לא עקבנו אחרי זה מספיק.
אילן גילאון: עשינו ישיבת צוות של ועדת הכספים לא מזמן והוצאנו את כל ההחלטות שלא יושמו, את כולן אנחנו מביאים, במסגרת הזאת כבר רצינו להביא את זה בשבוע שעבר.
אילן גילאון: לא נרפה מהעניין, אלא אם כן יתחלף יושב ראש בוועדת הכספים, אז הוא יקבע מדיניות אחרת.
אילן גילאון: אין לנו טענות אליך, יש לנו טענות רק לאחד, שם.
אילן גילאון: אין לנו טענות אליך.
משה גפני: רבותיי, אני אבקש להוציא את הפניות למשרדי הממשלה, נמתין לתשובות שלהם.
משה גפני: אני אעדכן אותך ואם יהיה צורך, אנחנו נמשיך את הדיון הזה.
אילן גילאון: תגיד להם באידיש פוט דה מאני וול יור מאוט איז.
אילן גילאון: מה שאמרתם, שימו כסף.
משה גפני: על סדר היום הצעה לסדר היום (דיון מהיר): תעריפי האשפוז הסיעודי, הצעתו של חבר הכנסת יצחק וקנין ומכרז האשפוז הסיעודי, הצעתו של חבר הכנסת חיים אורון.
משה גפני: אני מודה לסגן שר הבריאות הרב יעקב ליצמן שמשתתף בישיבה הזאת.
משה גפני: לפני שנה וחצי, עת נכנסת לתפקידך, קיימנו דיון בנושא.
משה גפני: אז הייתה תחילת הפעילות שלך במשרד אבל מאז חלו שינויים.
חיים אורון: התאריכים רשומים.
חיים אורון: ב-28 במאי 2008, ב-3 ביוני 2009, ב-1 בינואר 2009.
יצחק וקנין: אני יכול לציין את אותם תאריכים.
יצחק וקנין: מאחר שחיים ואני ותיקים בוועדה, אנחנו יכולים לציין את התאריכים האלו.
יעקב ליצמן: חיים, גם עת הייתי יושב ראש.
חיים אורון: ב-2008 אתה היית היושב ראש.
יעקב ליצמן: מעניין לצטט מה אמרתי אז כי זה גם רלוונטי היום.
זבולון אורלב: אני רואה שהנושא הזה עולה כאן דרך קבע.
יעקב ליצמן: תודה אדוני היושב ראש.
יעקב ליצמן: לפני שאנחנו מתחילים בישיבה, יש לי שאלה לפרוטוקול ואני שואל את שגית, היועצת המשפטית של הוועדה, האם אני יכול לדון על זה היות שזה עומד בבית המשפט כרגע?
זבולון אורלב: מה בבית המשפט?
יעקב ליצמן: כל הנושא הזה.
זבולון אורלב: אין כל הנושא.
זבולון אורלב: יש תביעה ספציפית.
זבולון אורלב: מה התביעה הספציפית בבית המשפט?
יעקב ליצמן: יש תביעה של בתי אבות נגד המדינה בקשר למחיר אשפוז.
יעקב ליצמן: האם אני יכול כרגע לדבר על זה?
יעקב ליצמן: יש לי עמדה.
יעקב ליצמן: אם יאמרו לי שכן, יהיה דיון.
זבולון אורלב: אם מותר לי להתערב בקריאת ביניים.
יעקב ליצמן: אני אשמח, אבל אני רוצה לשמוע את היועצת המשפטית.
זבולון אורלב: לפני שהיא עונה, אני מבקש לומר קודם כל את דעתי.
זבולון אורלב: אני מאלה שסבורים כחבר כנסת – ואני יודע שיש דעות כאלה ואחרות – שלא יכול להיות שתביעה לבית משפט תסכל דיון בכנסת.
יעקב ליצמן: אגב, לגבי דיון עקרוני שאתה מעלה, אני אתך.
זבולון אורלב: גם דיון מעשי.
זבולון אורלב: אני לא חושב שיש דרך לסכל דיון בכנסת על ידי כך שיאמרו שיש תביעה בבית משפט.
משה גפני: יכול להיות שאולי נעשה הפוך.
משה גפני: נעשה כאן דיון שיסכל דיון בבית המשפט.
זבולון אורלב: זה יכול להיות, אם נחוקק כאן חוק.
יעקב ליצמן: אני אומר לכם מה השאלה ואני אסביר.
יעקב ליצמן: לא אמרתי את זה כאשר הודיעו לי על הדיון כי ידעתי שהנושא בוויכוח.
יעקב ליצמן: לא היססתי אם לבוא או לא לבוא.
יעקב ליצמן: התברר לי ששני הצדדים הגישו כבר את התשובה האחרונה ועומדים לפני הפסק וזה התברר לי רק אתמול בערב.
יעקב ליצמן: זבולון, אם אתה אומר את מה שאמרת עדיין אחרי מה שאמרתי לך?
זבולון אורלב: אנחנו מדברים על נושא ציבורי ובית המשפט ידון בו בהיבטים המשפטיים.
יעקב ליצמן: מה אתה מצפה שאני אגיד?
זבולון אורלב: אתה יכול להגיד את תשובת הממשלה לבג"ץ או להגיד שאתה לא מקבל אותה או שאתה חולק עליה.
יעקב ליצמן: יש לו שלוש אפשרויות.
יעקב ליצמן: ראשית, אני יכול להגיש את עמדת ואגב, לשם כך לא צריך אותי אלא יש כאן אנשים שמכירים את זה טוב ממני.
יעקב ליצמן: שנית, אני יכול לומר לכם שאני חולק.
יעקב ליצמן: שלישית, יש גם את משרד האוצר עם עמדה עצמאית לגמרי.
יצחק וקנין: מי מהאוצר נמצא כאן?
יעקב ליצמן: יאיר.
משה גפני: יאיר, אם אפשר לשבת ליד השולחן.
קריאה: העותרים לא קשורים לאיגוד בתי אבות.
קריאה: נקודה, סוף פסוק.
קריאה: מדובר במספר בתי אבות באופן פרטי.
משה גפני: יש לי עוד משהו לומר בעניין הזה, אבל נניח לזה .
משה גפני: גברתי היועצת המשפטית.
משה גפני: יש מניעה שאנחנו נדון בעניין הזה?
שגית אפיק: עיקרון כלל הסוביודיצה שבעבר היה קבוע בחקיקה ראשית, בוטל ביחס לעניינים אזרחיים.
שגית אפיק: יחד עם זאת, הכנסת קיבלה על עצמה מפאת כללי כיבוד בין רשויות לא לקיים דיון ספציפי בסוגיה שתלויה ועומדת בבית המשפט.
יעקב ליצמן: כולל הגשת חוק?
יעקב ליצמן: אם כך, אסור לי להגיש חוק?
שגית אפיק: זה לא כתוב.
שגית אפיק: זאת הייתה עמדה של הלשכה המשפטית של הכנסת שקיבלה על עצמה והמליצה לוועדות הכנסת השונות שלא לקיים דיונים ספציפיים בנושא שתלוי ועומד בבית משפט מפאת אותו כלל של כיבוד בין רשויות.
שגית אפיק: אני חושבת שמכיוון שהנושא הזה הוא נושא עקרוני והעתירה היא מאוד ספציפית, אני באופן אישי לא רואה מניעה לקיים את הדיון.
משה גפני: אם כן, אין מניעה ואנחנו נקיים את הדיון.
משה גפני: דבר נוסף, אני חושב, כפי שאמר חבר הכנסת אורלב, עמדת הלשכה המשפטית, צריך לבחון אותה אלא אם כן מדובר באמת במקרה ספציפי שאנחנו לא מדברים על נושא עקרוני.
משה גפני: לכבד את הרשויות, צריכה גם הרשות השופטת לכבד את הרשות המחוקקת וכאשר מתקיימים כאן דיונים, שהיא לא תדון.
משה גפני: הכבוד צריך להיות הדדי וכל עוד הוא לא יהיה הדדי, אנחנו נקיים דיונים על מה שהם מקיימים אלא אם כן הם יגיעו אתנו לאמנה.
משה גפני: דרך אגב, אני בעד.
משה גפני: אני בכלל בעד דיאלוג.
חיים אורון: בוא נתקדם לאשפוז.
משה גפני: סגן השר העלה שאלה שהיא שאלה חשובה.
משה גפני: נתחיל את הדיון.
משה גפני: יש כאן כמה שאלות שעומדות על הפרק ואני מתכוון לקיים את הדיון בכולן, עד כמה שנספיק.
משה גפני: מאוד יהיה חשוב לוועדה אדוני סגן השר, שאתה תגיד את עמדתך בכלל מכיוון שאתה עושה מהפכה בכל העניין הזה.
משה גפני: מה שהיה רלוונטי בדיונים כאשר אתה היית יושב ראש הוועדה וגם בדיונים שאני קיימתי כאן יחד אתך כסגן שר, לפי דעתי הם כבר נמצאים על איזשהו מתווה או מסלול שאתה יצרת אותו ויכול להיות שחלק מהדברים הם בדרך לפתרון.
משה גפני: אני מעריך שאם במהלך הדיון כאן – לא שאני יודע – יתבררו דברים, יכול להיות שאנשים ימשכו את העתירה שלהם.
משה גפני: הרי המקום הנכון לברר ולהגיע לפתרונות הוא כאן, בכנסת, ולא במקום אחר.
משה גפני: אולי בעניין הזה נתקדם גם לגבי הכנסת האשפוז הסיעודי לסל, גם מבחינת המכרוז של האשפוז וכל מה שיעלה כאן.
משה גפני: אנחנו כולנו מצפים לכך שאתה תאמר את עמדתך אבל קודם אני אאפשר למציעים.
משה גפני: חבר הכנסת יצחק וקנין, בבקשה.
יצחק וקנין: אתם התחלתם דווקא בעניין הזה שהנושא הזה לא פעם ראשונה עולה על סדר יומה של ועדת הכספים.
יצחק וקנין: לפחות בעשר השנים האחרונות מספר פעמים אני שומע על הנושא, במיוחד בשנים האחרונות זה תפס יותר מקום מכיוון שיש כאן איזו שיטה שהולכת ומתגבשת לא רק לגבי העניין הזה של האשפוז הסיעודי אלא בכל רמות המשק וזאת השיטה של קניית הדברים האלו.