GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב אדרי: זה בסדר, זה חשוב.
חיים שני: זו פעם ראשונה בחיים שהוא הולך לנשיא.
יעקב אדרי: פה נחתכים הדברים, ואחרי זה אנחנו מלינים.
גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, הוזמנו לדיון על ההתייקרויות.
יעקב אדרי: אני רוצה להגיד משפט אחד.
מגלי והבה: היושב-ראש, תקבע ישיבת המשך.
מגלי והבה: מתי ישיבת ההמשך?
יעקב אדרי: אני רוצה שהמנכ"ל ישמע משפט אחד.
רונית תירוש: אני יושבת פה, אני רוצה שישמע אותי המנכ"ל, יש לי מה לומר.
שמחה בניטה: גם הנכים רוצים.
רונית תירוש: יש לי כמה רעיונות יפים מאין לקחת את הכסף ולא מקיצוץ רוחבי.
שמחה בניטה: שכחתם את הנכים.
משה גפני: רבותי, סברתי ואמרתי למנכ"ל שמדובר על ישיבה של שעה וחצי.
משה גפני: זאת היתה התוכנית.
רונית תירוש: היית צריך להגביל את הפתיחה.
משה גפני: הישיבה הזאת היתה יכולה גם לא להתקיים.
רונית תירוש: אני בעד שתתקיים.
משה גפני: הרי הם היו יכולים להגיד לי: אנחנו לא יכולים בהתרעה כל כך קצרה.
משה גפני: הסכים לבוא גם המנכ"ל, גם הממונה על התקציבים, גם כולם, עם מגבלות הזמן.
משה גפני: אני לא הולך להרפות מהעניין הזה.
משה גפני: מי שלא ידבר עכשיו בנוכחות המנכ"ל, יהיה הראשון שידבר בישיבה הבאה, ואני מתכוון לקיים את זה.
משה גפני: יהיה פה דיון על המים, יהיה דיון על הכול.
יעקב אדרי: משפט אני חייב להגיד.
יעקב אדרי: אדוני המנכ"ל, שמענו את כל חברי הכנסת, אל תתרגש יותר מדי, אני אומר לך: עוד שבועיים-שלושה האבק ישקע, תביאו עוד פעם את הגזירות ויאשרו את זה, תלוי במחיר שתשלמו, זה הכול.
משה גפני: גאלב מג'אדלה משפט, וציון פיניאן משפט, ורונית תירוש משפט.
רונית תירוש: לא משפט.
רונית תירוש: אני מוותרת.
משה גפני: רונית תירוש ומג'לי והבה בישיבה הבאה, ותתקיים ישיבה, אתם הראשונים.
משה גפני: ציון פיניאן משפט.
שמחה בניטה: מה עם הנכים?
משה גפני: גם הנכים.
ציון פיניאן: פה תקפו את הקואליציה, שכחו שבוועדת הכספים הרכב הקואליציה הוא 11 חברים מהקואליציה, שישה מהאופוזיציה.
ציון פיניאן: לטוב ולרע, כל החלטה שמתקבלת זה בעזרת הקואליציה.
ציון פיניאן: אילו היינו מקבלים את כל חוק ההסדרים, לא היה סדר במדינה.
יעקב אדרי: אנחנו מדברים על אלה שבאים, שלא יודעים מיהם.
גאלב מג'אדלה: אם הזמנת אותנו לדיון על ההתייקרויות, לא קיימנו דיון על התייקרויות.
משה גפני: קיימנו דיון על מה שחברי הכנסת דיברו.
גאלב מג'אדלה: דיברו על תקשורת, על האופוזיציה ועל הקואליציה, לא דיברו על ההתייקרויות.
גאלב מג'אדלה: לא שמעתי שהיה דיון על ההתייקרויות; היה דיון על הקואליציה, האופוזיציה, תקשורת, מי דמגוג, מי יודע לעשות הצגה בתקשורת.
גאלב מג'אדלה: לא שמעתי שדיברו על ההתייקרויות.
גאלב מג'אדלה: להיפך, אמרתם שרב הנעלם על הגלוי, לכן אני מציע שיהיה דיון בהמשך על ההתייקרויות.
חיים שני: אני ממש מתנצל, זה לא מחוסר רצון לשמוע.
חיים שני: יש לנו כבוד לכל החברים.
חיים שני: התבקשנו במקביל להיות גם בוועדת החוקה.
חיים שני: אנחנו לא יכולים להתפצל לשניים, לכן אני חייב ללכת לשם.
חיים שני: מלה אחת, הקיצוץ יבוא לממן את ה-300 מיליון שקלים, זה יהיה כנראה שילוב - - -
משה גפני: של התחבורה הציבורית.
חיים שני: זה סעיף ההוצאה.
חיים שני: אנחנו עובדים על ההצעה המדויקת, כמה זה יהיה על חשבון אולי תשתיות תחבורה לטווח ארוך, כדי לקדם דברים לטווח קצר ודברים אחרים.
חיים שני: אנחנו כרגע עובדים על זה, נבוא כמובן עם הצעה מפורטת.
חיים שני: הצד של הפסד ההכנסות ימומן כולו מדחייה של המתווים של המסים הישירים.
חיים שני: זה בקצרה.
חיים שני: בנוסף, נגעו פה בהרבה נושאים שמטרידים גם אותנו.
חיים שני: אנחנו חיים פה במדינת שיראל, אנחנו מבינים בדיוק את מה שאתם מדברים על עלייה של מחירי הדירות.
חיים שני: אנחנו מבינים, קראנו.
חיים שני: ועדה שאני עומד בראשותה, שנקראת "פורום האג'נדה", עשתה ניתוח שיטתי בשבועות האחרונים של דוח העוני ומנסים להבין איך, מה ולמה - -
חיים שני: - - אנחנו נשמח להתייחס לזה.
חיים שני: ולגבי שכר המינימום, שוב, מה שאמרנו שנדון במשך מספר ימים מצומצם, קודם כול לגבי מדיניות הממשלה, את זה אמרנו לפני שבועות מספר, ואחר-כך נשב עם הסתדרות ועם ארגוני המעסיקים.
חיים שני: החלטה אחרונה, שראש הממשלה עדכן עליה לפני ימים מספר, אומרת, שוב, שאנחנו מוכנים לשבת עם המעסיקים, עם ההסתדרות על יישום של העלאה בשכר המינימום לכל מי שמקבל שכר מינימום אמיתי, ובשירות המדינה גם מעבר לשכר מינימום אמיתי, ל-5,000 שקל, ובהחלט נשמח לעבוד אתם על תיקונים של עיוותים היסטוריים.
חיים שני: תודה רבה.
שמחה בניטה: מה עם אלה שמקבלים 2,300?
שמחה בניטה: רק לנכים לא מתייחסים.
משה גפני: שמחה בניטה, זה לא בסדר.
משה גפני: הישיבה נמשכת, הישיבה לא מסתיימת, נמצאים פה איל אפשטיין ושאול מרידור ואחרים.
משה גפני: ביקשת רשות דיבור, בבקשה.
יוסי נשרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת שנשארו, נוכחתי פה בישיבה מטעם השלטון המקומי לפני אישור התקציב.
יוסי נשרי: הבטחתם לנו שלא תתנו יד לאישור התקציב אם לא יגעו בנושא של מחירי המים.
יוסי נשרי: לצערנו, בסופו של יום, כולנו יודעים מה קרה – התקציב עבר ומחירי המים נשארו על כנם, והמאבקים היום, שיצאנו אליהם ביחד עם הגורמים המשותפים, עומדים על השולחן.
יוסי נשרי: נושא התאגידים נשאר על השולחן.
יוסי נשרי: אני לא נכנס כרגע לתפקיד של עפר עיני בעניין הסכמי שכר, זה תפקידו, הוא יעשה את זה טוב ממני, אבל בסופו של דבר גם הקיצוצים הרוחביים שרוצים לעשות עכשיו, עוד פעם יחזרו חזרה לשלטון המקומי, קרי, לאזרחי ישראל.
יוסי נשרי: באמת הפעם אתם צריכים להיות הרבה יותר נחושים מאשר הייתם בפעם שעברה, שהלכתם לאוצר, קיבלתם מה שרציתם להעביר, העברתם פה, ואנחנו בסופו של דבר אוכלים את הבאושים האלה בטיפול ביום-יום.
יוסי נשרי: אין לנו אפשרות לתת שירות לציבור אחרי כל גזירה וגזירה.
יוסי נשרי: טוענים שאנחנו לא יודעים לנהל את התשתיות, לפי מה ששמעתי מאודי ניסן.
יוסי נשרי: הוא מוזמן לבוא לרשויות המקומיות, לעשות סיור ברשות-רשות, כפי שהוא יבחר לעצמו, ויראה איפה כן משקיעים ואיפה לא משקיעים.
יוסי נשרי: אנחנו קובלים על האמירה הערכית שלו, מבוקר עד ערב, שהרשויות המקומיות לא יודעות להתנהל.
יוסי נשרי: מעניין מאוד מה היה קורה במדינת ישראל אם לא היו רשויות מקומיות.
יוסי נשרי: יודעים להלל את הרשויות המקומיות כשיש מלחמה, איך הן יודעות לנהל את הרשות המקומית.
יוסי נשרי: הכול בסדר, בזכותן הכול בסדר, אבל כשיש שלום ושקט, ברוך השם, ביום-יום, אומרים שהן לא יודעות לנהל.
יוסי נשרי: למה לא יודעים?
יוסי נשרי: כי מקצצים לנו כל הזמן – מענקי איזון מקצצים, מחירי המים מקצצים, ברווחה מקצצים, בחינוך מקצצים, בסוף הציבור צריך לקבל שירות.
יוסי נשרי: השלטון המקומי זה לא מבנה, זה אזרחי ישראל, לכן אנחנו מבקשים מהוועדה המכובדת הזאת להיות הרבה יותר קשובים לנו ויותר קשוחים עם אנשי האוצר, שיבינו שאנחנו לא פרה חולבת, לא האזרחים ולא הרשות המקומית, שיהיו הרבה יותר עניינים בדברים האלה.
יוסי נשרי: לצערי הרב זה לא קורה.
יוסי נשרי: אנחנו חוזרים ואומרים, גם בישיבות של הסיעה.
יוסי נשרי: אני במקרה מהליכוד, אני אומר את זה ומתריע על כך.
יוסי נשרי: אנחנו מתעסקים פה בנושאים חברתיים-ערכיים, וזה לא משחק ילדים.
יוסי נשרי: אני רואה אזרחים, כשאני הולך ב-05:00 בבוקר, הם נכנסים לפחי האשפה ומוציאים לחם.
ציון פיניאן: תציג את עצמך כראש עירייה.
ציון פיניאן: לא הצגת את עצמך.
יוסי נשרי: עד עכשיו לא יודעים, אחרי כל  כך הרבה זמן שאני פה?
ציון פיניאן: תגיד שאתה ראש עירייה.
יוסי נשרי: אני ראש עיריית קריית-אונו.
משה גפני: ראש עיריית קריית-אונו ראש עירייה טוב ומצוין אפילו, והכול בסדר.
יוסי נשרי: מצוין, אתה צודק.
יוסי נשרי: לפני שנה קיבלתי ממשרד הפנים מכתב מאוד יפה: העיר קריית-אונו הפכה להיות עיר איתנה.
יוסי נשרי: מה קרה למחרת?
יוסי נשרי: התרסקנו, כי האוצר השית עלינו מחירי מים קטסטרופליים, לקח את מחירי הביוב, השית על הרשויות המקומיות.
יוסי נשרי: אנחנו לא מסוגלים להחזיק את מערכת החינוך, את האנשים עם המוגבלויות, הנכים, שיש לנו ברשות, כי לתאגידי המים אין היום את הכלים והאפשרות לתת להם הנחות מסוימות.
יוסי נשרי: פה, בשולחן הזה, יש לכם הכוח לעצור את הסחף הזה.
משה גפני: אתם תוקפים אותי על זה שאמרתי - -
יוסי נשרי: לא תוקפים, אנחנו מבקשים.
משה גפני: זה בסדר, הרי אני שומע את הקולות.
משה גפני: - - על זה שאני אמרתי, כך אתם טוענים, על כל פנים זה אי-שם קרוב לאמת, שלא נעביר את התקציב בלי שתיפתר הבעיה הזאת.
משה גפני: ישבנו, ציון פיניאן ואני, ישבנו אתכם.
משה גפני: כמה היו?
יוסי נשרי: שבעה ראשי רשויות אצלכם בלשכה.
משה גפני: גם אתה היית שם.
משה גפני: הצענו לכם, עוד לפני שסיכמנו עם האוצר את הנושא של מענקי האיזון – הצענו לכם ככתבו וכלשונו, נדמה לי אפילו היינו יכולים לשפר את זה, הלכתם לשביתה.
משה גפני: כי רציתם לשבת עם ראש הממשלה.
משה גפני: הצענו לכם את ההצעה שהציעו לכם באותו לילה מפורסם ראש הממשלה ושר האוצר.
משה גפני: הצענו לכם את זה.
גאלב מג'אדלה: אפילו יותר טוב.
משה גפני: אפילו קצת יותר טוב.
משה גפני: אתם השבתם ללא צורך.
יוסי נשרי: עוד לא השבתנו.
משה גפני: אני מתכוון לכל התהליך שהיה מסביב לזה.
משה גפני: אני מודיע לך, רציתי להעלות את החוק ביום רביעי שעבר, ואני לא יורד מהעניין הזה.
ציון פיניאן: הנושא של המים.
משה גפני: אני מנהל אתם דיונים, זה נמצא על השולחן.
משה גפני: התקשר אלי הביתה ראש הממשלה בשעת לילה מאוחרת, ביום שלישי בלילה.
משה גפני: הוא התקשר אלי, היו צרחות, השכנים לא הבינו על מה הצרחות.
משה גפני: אמרתי לו: לא בא בחשבון, נגמר העניין.
משה גפני: החוק עולה.
משה גפני: למחרת בבוקר עם שר האוצר, שהתקשר אלי, כשהוא היה בבית החולים, זה היה ממש ללכת על ראשו, עם כל מה שהסתובב מסביב ומסיבת עיתונאים, שאני מעורב בזה כבר שבוע, שבוע וחצי, עם כל התוכניות.
משה גפני: אני אומר לכם: צריך לשלב ידיים.
משה גפני: זה שאתה מהליכוד, סולחים לך, זה בסדר, כי גם ציון פיניאן מהליכוד, והוא מצוין.
משה גפני: יש כאלה מהליכוד שאני לא כל כך סולח להם.
משה גפני: הרי מי שהביא את הגזרות זה המפלגה שלך.
משה גפני: אני ממפלגה קואליציונית קטנה.
יוסי נשרי: התאגידים זה לא הליכוד, זה הגיע בזמן קדימה.
משה גפני: מאין זה הגיע, את זה אני יודע.
משה גפני: מדיניות המס היא המדיניות של ראש הממשלה.
משה גפני: הרי היינו יכולים להימנע מזה.
משה גפני: את המים הביאה קדימה, ושוכחים את כל העניין הזה.
שי חרמש: ואת המחסור במים הביא הליכוד.
משה גפני: מדברים על חברי קואליציה שמצביעים.
משה גפני: עמד שר בממשלה בקדנציה הקודמת - - -
גאלב מג'אדלה: יוסי נשרי, תאגידים זה הליכוד.
גאלב מג'אדלה: יצחק היה מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
משה גפני: אני מדבר על תעריפי המים, זה מה שמעניין אותו.
משה גפני: בשבוע שעבר ישבו אמנון כהן ואורי מקלב אתי ועם אנשי האוצר ועם רשות המים על הנושא של השלטון המקומי.
משה גפני: לא משנה שהם חוזרים בהם, וזה בסדר.
משה גפני: הם הכירו את כל הפרטנרים: הם מכירים את ההסתדרות, הם מכירים את התעשיינים, הם מכירים את השלטון המקומי.
משה גפני: הם למדו להכיר.
משה גפני: הם מסכמים אתנו משהו בחדר, אחרי זה הם חוזרים בהם ומבקשים מאתנו: תנו לנו, כדי לנהל משא-ומתן, במקום שאנחנו נשלב ידיים.
משה גפני: הם עובדים עליכם.
משה גפני: עמדנו להגיע לסיכומים מסוימים על השלטון המקומי, אבל אני מרים ידיים, בסדר, תנהלו משא-ומתן, תשביתו.
משה גפני: אני אומר לך, ואני מצהיר על זה: לא נרפה מהעניין הזה.
משה גפני: לא נרפה מהעניין של השלטון המקומי.
משה גפני: נעשה עוול שאין כדוגמתו.
משה גפני: ולסיום, לגבי השלטון המקומי, הלוואי והייתם מדברים מקשה אחת.
משה גפני: היה אפשר לפתור את הבעיה של התאגידים, הם מוכנים לשמוע ומוכנים לדבר, ותאמין לי, אני לא חסיד שלהם.
משה גפני: הם אנשים נחמדים, אבל יש להם אג'נדות, חבל על הזמן.
משה גפני: להזיז אותם זה כמו להזיז בולדוזר, ואנחנו יכולים.
משה גפני: הנה, הזזנו את ראש הממשלה.
גאלב מג'אדלה: מה הזזת?
גאלב מג'אדלה: זו קוסמטיקה.
משה גפני: חזקי ישראל, ואחריו - שמחה בניטה.
חזקיה ישראל: אני מבקש להפנות את תשומת לבכם לכך שלא היתה התייחסות לבלו על הסולר, מס על הפחם, מים לתעשייה, ארנונה לתעשייה, ביטוח לאומי.
חזקיה ישראל: אמר אודי ניסן שיש עלייה גלובלית של מחירי הסחורות, אז אני שואל, האם המשמעות היא שצריך להוסיף ולהעלות את המחירים מעבר לעלייה הגלובלית?
חזקיה ישראל: זה מה שקורה פה.
חזקיה ישראל: הרי מעבר לפגיעה בכושר התחרות שיש בכל המהלכים האלה, ברור שאם מעלים את המחירים, את התשומות, והמים זה תשומה והפחם זה תשומה – כל הדברים האלה זה תשומות, בתעשייה, במגזר העסקי, המשמעות היא שזה מתגלגל גם לכיוון המוצרים, ואז עוד פעם זה מתחיל.
חזקיה ישראל: אם רוצים פתרון, צריך להתייחס גם לנקודות האלה ולא רק לחלק מהן.
חזקיה ישראל: עד כאן.
משה גפני: מסי החברות הורידו.
יוסי נשרי: אני רוצה ברשותך, מר גפני, להוסיף עוד משפט אחד.
יוסי נשרי: בשלטון המקומי קיימנו דיון מעמיק בנושא הדיור, ולצערי הרב אנחנו נתקלים באוזן לא קשבת של שרית דנה ממשרד המשפטים בנושא של דיור בר-השגה, שלא נותנת לנו את הכלים המשפטיים לקדם את האג'נדה של דיור בר-השגה ברשויות המקומיות.
יוסי נשרי: תביאו גם את זה בחשבון.
משה גפני: שמחה בניטה, לפני שאנחנו מסיימים.
משה גפני: את אחרונה חביבה.
משה גפני: דרך אגב, תדעי שלגבי נושא המים, הנושא של הנכים ככל הנראה נפתר.
שמחה בניטה: בעזרת השם.
שמחה בניטה: בכל הדיון הזה לא מדברים על נכים.
שמחה בניטה: מדברים על העלאת שכר המינימום, שיעלו מ-3,850 ל-4,200.
שמחה בניטה: חבר'ה, שכר המינימום הזה עולה לעובדים הזרים שלנו מלא.
שמחה בניטה: קצבת הנכות של הנכים לא עולה בשקל, מאיפה נכים יוסיפו עוד 450 שקל, כאשר קצבת השר"ם שלהם לא עולה בשקל?
שמחה בניטה: אנחנו בדרגה הגבוהה של הנכות, מקבלים 2,300 שקל, לא שכר המינימום.
שמחה בניטה: הקצבה לא עולה, ממה אני אשלם את החשמל, את המים ואת הסולר?
שמחה בניטה: לא קיבלנו קצבה של העלאת הדלק.
שמחה בניטה: הסולר עלה, והמכוניות שלנו זה הרגלים שלנו.
שמחה בניטה: אנחנו משלמים מס על רגליים, כאשר המדינה לא מממנת לנו.
שמחה בניטה: גם כשמממנים, המדינה מממנת את קצבת הניידות.
שמחה בניטה: מי שיודע, אנחנו מקבלים רק 75% מהעלות המשוערת.
שמחה בניטה: גם כך, כשאנחנו מקבלים את הקצבה, בקצבה יש גם הביטוח הכללי של הרכב, גם התיקונים וכל מה שכרוך בהחזקת הרכב, וגם דלק.
שמחה בניטה: הדלק הוא רק פסיק מהעלות שאנחנו מקבלים להחזקת הרכב.
שמחה בניטה: ביום חורף כמו אתמול, כשרוצים לצאת להפגנה, לא יכולים, כי אם נכה מונשם יצא להפגנה בקור הזה, מחר הוא יהיה עוד גוויה מתה, ופחות תקציב למדינה.
שמחה בניטה: נכים לא מסוגלים לעמוד בקור הזה ולהפגין בתקופה כזאת, ולכן לא רואים אותם, לא שומעים אותם, אז כאילו הם נכנעים ומוכנים לקבל את גזר הדין.
שמחה בניטה: אנחנו לא יכולים לקבל את גזר הדין, אבל אין לנו הכוחות הפיזיים והרפואיים לצאת למאבקים האלה.
שמחה בניטה: אני רוצה לדעת איך משרד האוצר והנציגים פה לא מבינים שיש כאן אוכלוסייה שחיה מקצבת נכות, מקצבת ניידות, משר"ם, כשהכול עולה, ואצלם שום דבר לא עולה.
שמחה בניטה: המים עולים, החשמל עולה, ואצלם שום דבר לא עולה.
שמחה בניטה: יש לנו כאן נציג מקריית-אונו, הוא מדבר על עזרה לנכים?
שמחה בניטה: אני מטפלת בנכים של קריית-אונו, הם לא מקבלים יחס.
שמחה בניטה: עירבתי את הבן שלי, שעובד אצל אלי ישי, כדי לתפוס מישהו מעיריית קריית-אונו לטפל בנכה שחי מקצבת נכות, ויש לו חוב של 40,000 שקל בעירייה, אז שלא יגידו שהם עוזרים לנכים.
שמחה בניטה: הבן שלי, שעובד אצל אלי ישי, פנה למישהו שם, אצלם בגבייה, וכך גם בעיריית תל-אביב.
שמחה בניטה: עם כל הכבוד, כל העיריות האלה שנלחמות - - -
משה גפני: העיקר שאלי ישי עוזר לקריית אונו...
שמחה בניטה: תאמין לי, הוא עוזר לכולנו.
שמחה בניטה: זה לא מעניין אותי קריית-אונו.
שמחה בניטה: הוא עוזר לנכים, בשבילי זה מספיק.
שמחה בניטה: לפחות הוא עוזר, אכפת לו מהנכים.
שמחה בניטה: הוא עושה מה שהוא יכול, בפינה הקטנה שלו.
שמחה בניטה: אני באה אליו בפניות פרטניות כדי לפתור מצוקה.
שמחה בניטה: מאיפה הנכים ישלמו ארנונה, כשהם חיים מ-2,300 שקל?
שמחה בניטה: ממה נשלם למטפל, לאוכל, לאוטו?
שמחה בניטה: כאן בדיון מישהו צריך להעלות את הנושא הזה ואת בעיית הקצבה של הנכים.
שמחה בניטה: מדברים על השכר במשק, 450 שקל.
שמחה בניטה: לנכים, כשמדובר על העלאה של 100 שקל, הם לא מוכנים, הם עושים מייד חשבון שזה יעלה כמה מיליונים למדינה.
שמחה בניטה: ו-450 שקל זה לא יעלה למדינה?
משה גפני: מה שהעלתה שמחה בניטה זה נושא שראוי לחשוב עליו.
משה גפני: אנחנו מדברים על המים כל הזמן, וזה קרוב לפתרון, אבל הנושא שהיא מעלה, נושא שכר המינימום, באמת הקצבה שלהם לא תגדל, ושכר המינימום שהם יצטרכו לתת לעובדים הזרים - - -
שמחה בניטה: שניים אנחנו מחזיקים, מאיפה נשלם את זה?
משה גפני: צריך לחשוב על העניין הזה.
משה גפני: אתם רוצים להשיב?
שמחה בניטה: הם הפילו עלינו מס פנסיה.
שמחה בניטה: הכול מבית מדרשו של ביבי.
שמחה בניטה: הוא לא השתנה.
משה גפני: שאול מרידור.
שאול מרידור: כמו שאמר אודי ניסן, נושא המחיר יידון במועצת רשות המים.
שאול מרידור: הכיוון שראש הממשלה הנחה הוא ברור, והמועצה תעשה, אני מניח, הכי טוב בהקשר הזה.
משה גפני: שיהיה ברור, אם המתווה, שראש הממשלה מתווה את המדיניות ומועצת רשות המים היא זאת שתחליט ותקבע את העניין הזה, אנחנו מחוץ לתמונה.
משה גפני: המשמעות של העניין, הולך להיות פה מאוד מעניין.
משה גפני: הלכנו על המתווה של הפיקוח על המים, לפחות אנחנו יושבים.
משה גפני: עם כל הכבוד לראש הממשלה ולמועצת רשות המים, גם לנו יש מה לומר בעניין הזה.
שאול מרידור: אני חושב שישבו עם שלושה חברים מהוועדה המכובדת הזאת, ישבו גם אתמול, וימשיכו לשבת.
משה גפני: זה פשוט מעצבן, העניין הזה.
משה גפני: ראש הממשלה לא בעניין, ומועצת רשות המים - - -
יוסי נשרי: תקדם את החוק שלך, ותחזיר לפה.
שאול מרידור: לגבי התאגידים, כמו שאמרת, יש הרבה מאוד דברים בעניין הזה.
שאול מרידור: לצערי הרב, אנשי השלטון המקומי, למרות ההנחיה של ראש הממשלה להקים ועדה, עד היום לא ישבו אתנו לדיון אחד רציני, כי הם רוצים לדבר על מחיר המים לאזרחים, שהוא לא נידון בינינו לבין הרשויות המקומיות.
שאול מרידור: אנחנו נשמח, ואני חושב שיש היום ישיבה ב-16:00, ואני אומר ליוסי נשרי וגם לכם, נשמח לשבת ולדון בעניינים המהותיים שיש לעיריות מול התאגידים כדי לפתור אותם.
שאול מרידור: הפתרון הוא לא לבטל את התאגידים ולא לחזור אחורה, כי אנחנו נמצא את עצמנו בעוד משבר מים בעוד חמש שנים.
שאול מרידור: ככל שיש בעיות, יש למצוא פתרון לבעיות ולא ללכת לעולם קיצוני של ביטול התאגידים.
משה גפני: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון.
משה גפני: פתחנו למעשה בדיון, נצטרך להמשיך לדון.
משה גפני: על סדר-היום של מליאת הכנסת נמצאים כמה חוקים, ביניהם החוק המרכזי, העברת הפיקוח על המים לוועדת הכספים, החזרתו לוועדת הכספים.
משה גפני: אני עדיין לא מעלה אותו שוב.
משה גפני: הייתי מעלה אותו בשבוע שעבר, וכבר היה סיכום, גם בהנהלת הקואליציה, שיש חופש הצבעה.
משה גפני: קרה מה שקרה.
משה גפני: אנחנו נמשיך את הדיונים עם משרד האוצר לגבי המים, גם לגבי השלטון המקומי.
משה גפני: דרך אגב, אני מכבד כל החלטה שלכם - - -
גאלב מג'אדלה: למה לגבי המים?
גאלב מג'אדלה: מה עם כל ההתייקרויות?
משה גפני: אמרתי לגבי המים.
משה גפני: לגבי הדברים האחרים, אנחנו נקיים דיונים כאן.
משה גפני: לגבי המים אנחנו מדברים כבר זמן רב.
משה גפני: זה לא קרה בגלל מסיבת העיתונאים של ראש הממשלה.
משה גפני: התקיים דיון  בעניין הזה.
משה גפני: הם סוחבים את זה, כי הם רוצים שהמצב יישאר - - -
גאלב מג'אדלה: ההשגה שלי היא, כי הדיון על ההתייקרויות, זה לא רק מים, לכן תהיה צמוד לנושא שאליו הוזמנו.
גאלב מג'אדלה: הדיון הוא על ההתייקרויות, ובתשובות מהאוצר, שלא קיבלנו היום, הנעלם יותר מהגלוי.
גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים בדיון הבא, בהמשך, שיהיה ברור.
גאלב מג'אדלה: לא עוד לדבר דמגוגיה ותקשורת וקואליציה ואופוזיציה.
משה גפני: אני מקבל מה שאמרת.
גאלב מג'אדלה: זה לא מעניין את העניים בבית.
משה גפני: דרך אגב, זה גם מעניין.
גאלב מג'אדלה: אתה אומר "סיכום", אז תיצמד לסיכום, זה מה שאני רוצה.
משה גפני: אגב, זה כן מעניין את אלה שבבית, כי הם משלמים הרבה על המים, הם משלמים הרבה על מוצרים אחרים, לפחות יש להם בידור.
גאלב מג'אדלה: ההצגה לא מעניינת אותם בבית.
משה גפני: אני מסכם ברוח הדברים האלה.
משה גפני: אנחנו נמשיך את הדיון על העלאות של המצרכים.
משה גפני: תודה רבה, רבותי, הישיבה נעולה.
משה גפני: חבר הכנסת אורון, אתה ביקשת לדון על מיגון יישובי אזור עוטף עזה.
משה גפני: אני רוצה שהדיון לא יהיה ארוך אלא ממצה ושנגיע למסקנות.
מגלי והבה: צריך לזכור שהדיון היום הרבה יותר חשוב.
מגלי והבה: צריך להוביל את זה למקומות הנכונים.
חיים אורון: הדיון מבחינה מסוימת הוא אפילו יותר מצומצם.
חיים אורון: זה לא עוד דיון אלא תביעה למילוי צרכים שהמדינה לא ממלאת אותם.
חיים אורון: מדובר על החלטה -ואגב, נמצא כאן ראש מועצת אשכול – והדיון הוא על אופן התנהלות הממשלה.
חיים אורון: זה טוב לך לפתיחה שעשית קודם.
חיים אורון: הדיון הוא לא האם לחתום ארבע וחצי קילומטרים ל-4.7 או ל-5, ויכוחים גדולים שהתנהלו כאן, למגן יותר או למגן פחות.
חיים אורון: הדיון הוא על ביצוע החלטה תקפה של הממשלה שהייתה פרוסה על שלוש שנים ועכשיו מתנהלת מחלוקת על השנה השלישית והמחלוקת היא בתוך הממשלה והיא מונעת את השלמת הביצוע כאשר אין מחלוקת על הצורך לבצע את הדברים.
חיים אורון: אף אחד לא מעז לבוא ולומר שאנחנו חוזרים בנו, וגם 4.5 אנחנו לא משלימים.
חיים אורון: הייתה תוכנית שהיה ויכוח גדול והייתה תביעה לקצר את לוחות הזמנים, אבל בסופו של דבר – אני לא מספר שום דבר חדש, ויושב כאן שי שמכיר את העניין – הייתה החלטה לבצע את זה בשלוש שנות תקציב.
חיים אורון: התקציב של 120 מיליון שקלים לשנת 2011 עדיין איננו ויש מחלוקת מאוד שגרתית בין משרדי הממשלה לגבי מי שישלם.
חיים אורון: משרד הביטחון אומר משרד השיכון, משרד השיכון אומר שאין לו תקציבים ואומר שזה לא הוא, שיביאו כסף מהאוצר או ממשרד הביטחון כי לו אין כסף לדבר הזה.
חיים אורון: התוצאה היא שהתוכנית תקועה והכסף לא נמצא.
חיים אורון: אני לא רוצה עכשיו לנאום נאומים שמגלי והבה כבר רמז עליהם לגבי מה בכל זאת קורה עכשיו בעוטף עזה.
חיים אורון: אני מוכן לומר שבסייעתא דשמעייא זה נגמר בינתיים בלי פגיעות בנפש.
שי חרמש: בלי פגיעות בגוף אבל כן פגיעות בנפש.
חיים אורון: אני מקבל את התיקון.
חיים אורון: אני הרי יודע איך אנחנו  פועלים.
חיים אורון: למה מחכים כאן?
חיים אורון: אני חושב שזה המקום להגיד לממשלה שהוויכוחים ביניהם לא מעניינים אותנו אלא אנחנו רוצים תשובה היום איך 120 מיליון שקלים מגיעים להשלמת התוכנית.
חיים אורון: שהם יריבו אחר כך.
משה גפני: אתה מדבר ממש על עוטף עזה.
חיים אורון: אני מדבר על החלטות קיימות.
חיים אורון: אולי חיים ידבר על הצורך להרחיב  ולהוסיף ועל מיגון באשקלון, אבל אני בכוונה הולך על קטע מאוד מסוים שאין להן לברוח ממנו.
חיים אורון: תשימו על השולחן עכשיו איך מגיעים 120 מיליון שקלים עכשיו ותשלימו את התקציב למי שכבר ביצע ולקח הלוואות, למי שלא ביצע כי אין כסף, וכאן יפרטו את זה יותר.
חיים אורון: אני חושב שחובתנו לבוא ולומר להם שאין להם לאן לברוח.
שי חרמש: אני רוצה להזכיר דבר אחד.
שי חרמש: ממשלת אולמרט – בוא נגיד גם משהו טוב עליה – הבינה שאם היא לא תיתן את מיליארד השקלים לגדר הביטחון בעוטף עזה, אז 48 שעות אחרי כן בג"ץ ייתן את פסיקתו.
שי חרמש: אני הגשתי בג"ץ ביחד עם תושבי האזור.
שי חרמש: הממשלה ההיא קיבלה החלטה על מיליארד שקלים וכדי לתחום את זה היא אמרה 4.5 קילומטרים טווח.
משה גפני: נתן לי טמיר פרוטוקולים קודמים בנושא.
משה גפני: אתה השתתפת בדיונים ואפילו דיברת למרבה  הפלא.
שי חרמש: לא, למרבה הפלא נתת לי לדבר.
משה גפני: לא, ליצמן היה היושב ראש.
משה גפני: שי חרמש, אני לא שואל לגבי הרשימה, כי אני יודע את הרשימה.
שי חרמש: הממשלה קיבלה אז שתי החלטות.
שי חרמש: האחת, את ה-4.5 קילומטרים שכיפת ברזל לא מסוגלת להגיב בגלל הטווח הקצר ממגנים במיליארד שקלים ו-10,000 חדרים.
שי חרמש: מ-4.5 קילומטרים ואילך, לא נותנים מיגון כי כיפת ברזל היא זאת שצריכה לתת את הכיסוי הראוי.
שי חרמש: מ-10,000 חדרי ביטחון במיליארד שקלים בוצעו כ-85 אחוזים מהתקציב.
שי חרמש: שדרות ברובה הגדול ממוגנת, כל הקיבוצים לאורך הקו שהיו בעדיפות א' ו-ב', העבודה כבר הושלמה.
שי חרמש: כרגע נשאר הזנב.
שי חרמש: מה שג'ומס מדבר כרגע עליו זה הזנב האחרון ואלה שישה ישובים אחרונים שפיקוד העורף, בגלל הדירוג שלו לגבי סדרי גודל האיום, דחה אותם לשלב השלישי והתחייב עד 2011.
שי חרמש: אין כאן כרגע דיון על משהו שלא נדון.
חיים אורון: לא פיקוד העורף.
חיים אורון: הממשלה התחייבה.
שי חרמש: בהתאם לרשימה של פיקוד העורף.
קריאה: התעדוף היה פיקוד העורף.
שי חרמש: הממשלה, בהתאם לדירוג של פיקוד העורף, קבעה את ששת הישובים האחרונים ב-2011.
שי חרמש: אנחנו בפתח 2011 ואין כסף.
שי חרמש: במקביל לדיון כאן בשבוע הבא אמור להתקיים בוועדת החוץ והביטחון דיון דחוף לפי דרישתי על נושא כיפת הברזל כי לא רק שה-120 מיליון שקלים להשלמת ההחלטה לא קיימים אלא המחויבות השלטונית לכל מי שהוא 4.5 קילומטרים ואילך לכסות עם כיפת ברזל, כיפת ברזל נמצאת במחסנים כרגע בבאר שבע ויש ויכוח ואף אחד לא רוצה לייצר את היחידות הנוספות.
שי חרמש: כלומר, גם לא מכוסה כרגע הזנב של 4.5 קילומטרים וגם ההתחייבות למגן את כל היתר לא בחדרי ביטחון, בכלל לא על סדר היום.
משה גפני: אתה מדבר כמו ג'ומס לגבי הנושא של ה-120 מיליון?
שי חרמש: שזה הסוף.
שי חרמש: לכן, יש כאן שני נושאים: האחד, לגמור את הזנב של עוטף עזה שנדון כאן כרגע, והשני, נושא שיידון במקביל בוועדת החוץ והביטחון, לתת את הכיסוי של כיפת ברזל למי שנמצא 4.5 קילומטרים ואילך.
שי חרמש: גפני, יש לי עוד מילה אחת לומר והיא: סיימתי.
משה גפני: תמיד אתה מקורי.
משה גפני: חיים ילין, בבקשה, אם אפשר בקצרה כי הדיון הזה שג'ומס ביקש הוא דיון תכליתי.
משה גפני: אין ויכוח לגבי הנושא.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, הרב גפני, תמיד אתה אומר לקצר.
חיים ילין: אני כבר יודע את זה.
חיים ילין: מעוטף עזה לכאן, שעתיים נסיעה.
חיים ילין: תן את הכבוד.
משה גפני: קודם כל, לגבי הכבוד, אין ויכוח.
משה גפני: כשאני אומר לקצר, זה לא חס וחלילה פגיעה בכבוד אלא בגלל שאני אוהב להיות תכליתי.
משה גפני: מה שחשוב לי לדעת זה מה אומרים משרדי הממשלה.
חיים ילין: אני מודה לג'ומס על שהביא את הנושא הזה לדיון.
חיים ילין: שי חי אתנו, הוא שכן שלי ולכן אני לא צריך להסביר לו.
חיים ילין: הוא יודע להסביר את הכל ואני קטונתי לידו.
משה גפני: גם למנהל הוועדה ששם את הנושא על סדר היום.
חיים ילין: אני חייב להודות גם לג'ומס שעוד מעט נפרד מאתנו.
אמנון כהן: לא ניתן לו.
חיים ילין: אל תתנו לו.
שי חרמש: לפחות תדאגו שאחרים לא ייפרדו מכאן בכנסת הבאה.
ציון פיניאן: יהיו הרבה שייפרדו.
חיים ילין: אין כאן עניין מפלגתי  ואין כאן עניין פוליטי אלא יש כאן עניין מהותי.
חיים ילין: ממשלת ישראל קיבלה החלטה שבשנת 2011 היא דנה על הפערים שקיימים בין שלב א' ל-ב'.
חיים ילין: מצד שני, אני חייב להודות ששלב א', 327 מיליון שקלים, ושלב ב' עם 600 מיליון שקלים, אני חייב להוריד את הכובע בפני ממשלת ישראל, בפני משרד השיכון, בפני פיקוד העורף ובפני כל מי שביצע את זה יחד עם משרד ראש הממשלה.
חיים ילין: עכשיו מה שנשאר זה בדיוק לגמור את הבית.
חיים ילין: נשאר בדיוק הסוף, בדיוק היכן שמתווכחים עם הקבלן מה כן ומה לא.
חיים ילין: זה בדיוק מה שחסר.
חיים ילין: חסרים 125.5 מיליון  שקלים כדי למגן את קיבוץ עלומים, את קיבוץ בארי, את קיבוץ אור הנר, את שדה אברהם, את פריגן ואת יתד.
חיים ילין: ששת הישובים שבשבועיים האחרונים כולם חטפו וכולם קיבלו צבע אדום.
חיים ילין: נמצא כאן ישראל בודיק שהוא ממשרד הרווחה, מחוז דרום.
חיים ילין: אנחנו מדברים כאן על ארבעים סנטימטרים בטון ושי חידד את זה כאשר דיבר על הפגיעה בנפש.
חיים ילין: גם כאשר לא נופלים טילים בתוך הישוב ומתפוצצים, והילדים שומעים צבע אדום – אין מה לעשות.
חיים ילין: מרכזי החוסן פתוחים לטפל בנפש שלהם.
חיים ילין: זה  הולך בד בבד.
חיים ילין: יחד עם זאת, צריך להבין שברגע שהכריזו על המיגון וסיימו כמעט את כל המיגון, אנחנו קולטים השנה 120 משפחות ובשנה הבאה עוד 120 משפחות באשכול.
חיים ילין: זאת אומרת, 240 משפחות.
חיים ילין: תחושת הביטחון שנותנים על ידי מיגון ועל ידי מרכזי החוסן, אין מצב כזה שאנשים לא יגיעו כשהם יודעים שממשלת ישראל מטפלת בזה בצורה הנאותה.