GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליהו ישי: אני לא מכיר עבודה אחרת מאשר שהייתה לקיים דיון, נאבק, נלחם, מתכתב, מקיים סדרה של פגישות ובסוף במדינה דמוקרטית ממשלת ישראל מקבלת החלטה והיא קובעת את סדרי העדיפויות.
אליהו ישי: הממשלה קיבלה את ההחלטה, להוציא שרי ש"ס, וההחלטה הייתה לבטל את הכיבוי האווירי.
אליהו ישי: מישהו חושב שארצות הברית שהיא קצת יותר גדולה ממדינת ישראל, כאשר שם דליקות היא לא מסתייעת בכיבוי אווירי או בכל מקום אחר בעולם?
אליהו ישי: ברגע שאין כיבוי אווירי, עם כל הכבוד לכבאים המסורים, שהם עושים עבודת קודש, הם נלחמים באש, בתוך האש, במסירות – ועוד מעט נדבר על התקציב שלהם – הם לא יוכלו להשתלט על דליקה בסדר גודל כזה בלי כיבוי אווירי.
אליהו ישי: לימים, כאשר חזרתי למשרד הפנים, אחרי שנים שלא הייתי במשרד הפנים – להזכיר, אחרי התמנה פורז כשר הפנים, לאחר פורז כמדומני אופיר פינס, לאחר מכן היה רוני בר-און ולאחר מכן מאיר שטרית – קיימתי סדרה ארוכה של דיונים עם ראש הממשלה, עם שר האוצר, עם שר הביטחון, וגם שיחות טלפון וגם פגישות אישיות, וגם דיונים בפורומים רחבים יותר.
אליהו ישי: לא היה דיון אחד בקבינט שהועלה נושא העורף ולא קמתי ואמרתי שמערך הכבאות לא ערוך לחירום וגם לא ערוך לשוטף.
אליהו ישי: בשוטף בקושי הוא יכול להתמודד.
אליהו ישי: אין ציוד, אין מנופים, הכבאיות ישנות, אי אפשר יהיה להתמודד אפילו עם דליקה קטנה, עם אירוע קטן, ואת כל זה אמרתי והכל בכתובים וגם בדיונים בקבינט.
אליהו ישי: הסטנוגרמה קיימת ואת זה גם אמרתי בדיוני הממשלה כאשר בסופו של דבר התקבלה ההחלטה כפי שהתקבלה.
אליהו ישי: כל מה שאני אומר, הכל מתועד.
אליהו ישי: אני לא מכיר דרך אחרת ואני אשמח מאוד לשמוע כאן הצעות אחרות מה אפשר לעשות אחרי שאתה מקיים דיונים, סדרה של פגישות ומפגשים, ובסופו של דבר מבקש החלטה על 500 מיליון שקלים – שגם זה מעט שבמעט שביקשנו כי היינו ריאלים וידענו מה אפשר לקבל ומה לא.
אליהו ישי: צריך לומר עוד דבר.
אליהו ישי: הממשלה הנוכחית היא הממשלה שתקצבה את מערך הכבאות.
אליהו ישי: בדיונים עם ראש הממשלה ועם שר האוצר, בסופו של דבר תוקצבו 100 מיליון שקלים שמחולק 40 מיליון אוצר, 30 מיליון פנים ו-30 מיליון רשויות מקומיות.
אליהו ישי: גם זה מתקציב שאין, אבל לא משנה, בסוף זה 100 מיליון שקלים שאושרו ולפני שבועיים-שלושה חלקו של הכסף הועבר.
אליהו ישי: אמרתי גם במכתב אז שמרגע שיתקבל התקציב, לוקח חצי שנה – על פי מה שאומר שמעון רומח – עד שנה על מנת להזמין את הציוד.
אליהו ישי: יתרה מזו, אני הרמתי טלפון לאלוף בדימוס גיורא איילנד, שהוא אחראי על אחד האיגודים שמזמין ציוד, ודיברתי אתו אישית בטלפון, לפני מספר שבועות.
אליהו ישי: אמרתי לו שאמנם זה לא תפקידי, יכול להיות שזה לא תפקידי אבל אני מרגיש כאן אחריות ואני מבקש ממנו לזרז כמה שיותר.
שמעון רומח: הוא יושב ראש בית אלפא תעשיות, שזאת החברה ממנה אנחנו רוכשים.
אליהו ישי: ביקשתי ממנו לזרז.
אליהו ישי: זאת אומרת, לא הסתפקתי במכתבים ובתכתובות אלא ביקשתי ממנו באופן אישי לזרז מה שרק אפשר.
אליהו ישי: אני ראיתי את הצורך החיוני בכבאות ולא רק משום שידעתי שהולכת להיות כאן דליקה שאין לנו שליטה עליה אם לא יהיה לנו כיסוי מהאוויר מה גם שהכבאיות לא יוכלו להגיע בזמן.
אליהו ישי: ראיתי את זה משום שידעתי שאם מחר יקרה אסון בקומה גבוהה או שבתאונת דרכים  נצטרך לחלץ אזרח, הכבאים לא יוכלו להגיע בזמן.
אליהו ישי: זה מה שעמד לנגד עיני.
אליהו ישי: אם אתה שואל אותי למה כאן פעלתי יותר מכל דבר אחר, זה משום שמה שעמד לנגד עיניי זה פיקוח נפש וחיי אדם.
אליהו ישי: אני יודע שבדמוקרטיה, במדינות מתוקנות, האם אחרי ששר נאבק ונלחם ומביא להצעת מחליטים בממשלה, דורש מה שדורש והממשלה מקבלת החלטה כפי שהיא קיבלה אותה, איפה באותו רגע האחריות?
אליהו ישי: האם האחריות היא לא קולקטיבית של הממשלה?
אליהו ישי: האם הממשלה קובעת סדרי עדיפויות או אותו שר שפעל ללא לאות כדי להשיג את מה שהוא ביקש להשיג והשיג רק חלק?
אליהו ישי: החלק שהוגש, אני כן מוכרח לומר, לא היה כמוהו בעבר.
אליהו ישי: לכן, כשאני מדבר על ועדה, תאמינו לי שאני לא רוצה להתערב בהחלטתו של ראש הממשלה, איזה ועדה בסוף תהיה, מבקר המדינה, ועדה שתהיה במסגרת ועדת בדיקה כזאת ואחרת, אבל ראש הממשלה אמור להביא את זה לממשלה ולקבל את ההחלטה.
אליהו ישי: אני אמרתי את דבריי בעניין הזה.
אליהו ישי: אני מבקש ששמעון יתייחס לעניין הכבאות ולאחר מכן נמשיך את הדיון.
משה גפני: שמעון רומח.
אמנון בן עמי: אני רק אומר משפט לפתיחה.
אליהו ישי: אמנון, המנכ"ל, יאמר כמה מלים לפתיחה.
משה גפני: שם ותפקיד.
אמנון בן עמי: אמנון בן עמי, ממלא מקום מנכ"ל משרד הפנים.
אמנון בן עמי: נמצאת אתנו כאן ההנהלה הבכירה של משרד הפנים.
אמנון בן עמי: נמצא שמעון רומח, נציב כבאות והצלה.
אמנון בן עמי: רני פינצי, ראש מינהל השלטון המקומי, שוקי אמרני, המשנה למנכ"ל וכל אחד יציג בתורו על פי הטבלה שמונחת בפניכם את הנושאים השונים.
אמנון בן עמי: הנושאים במשרד הפנים, כפי שאמר בהתחלה יושב ראש הוועדה, מעבר לכבאות יש עוד נושאים שבוודאי תרצו לשאול ולדעת עליהם.
אמנון בן עמי: אני רק אומר שמתוך התקציב של כמעט 4.5 מיליארד שקלים, נושא הכבאות מתוקצב במשרד הפנים ב-5 אחוזים מסך התקציב הזה.
אמנון בן עמי: שמעון יוצא לבית הנשיא ואני מבקש שהוא יציג ראשון את נושא הכבאות.
שמעון רומח: בוקר טוב.
שמעון רומח: הטבלה הזאת משקפת את סך כל תקציב שירותי הכבאות או ליתר דיוק, התקציב של הממשלה בשירותי הכבאות.
שמעון רומח: אני אקדים ואומר – ובטבלה אחרת נראה את זה – שבסך הכל תקציב שירותי הכבאות בשנת 2010 הגיע ל-618 מיליון שקלים.
שמעון רומח: החלק התחתון, הסגול, הוא התקציב שאנחנו מקבלים בתקציב המקורי בתחילת השנה, וכל מה שיש שם בסימון אדום, זאת תוספת התקציב שאנחנו מקבלים במהלך השנה כאשר אנחנו דורשים, חוזרים ומבקשים ומתחננים לעוד תוספת תקציבית.
שמעון רומח: זה מה שאנחנו מקבלים.
שמעון רומח: לרוב התוספות האלה מגיעות ממש בסוף השנה.
שלי יחימוביץ': 2006 זה אחרי המלחמה מן הסתם.
שמעון רומח: הפיק הזה הוא בגלל המלחמה.
שמעון רומח: כמעט אמרתי בזכות המלחמה, אבל זה בגלל המלחמה.
שמעון רומח: הטבלה הזאת משקפת את השוטף בלי מענקי הפיתוח שאנחנו נותנים לשירותי הכבאות, לאיגודי ערים לכבאות ולכלל רשויות הכבאות.
שמעון רומח: אם נשים לב, מ-2002 עד 2007 הייתה תוספת עליה היה סיכום שהממשלה תוסיף כל שנה 10 מיליון שקלים בבסיס.
אמנון כהן: אבל זה יורד בבסיס.
אמנון כהן: ב-2010 זה יורד בבסיס.
שמעון רומח: אחרי כן זה יורד.
שמעון רומח: כן.
רונית תירוש: זה דו שנתי, 2009 ו-2010.
שמעון רומח: הכוונה הייתה להקטין את השתתפות הרשויות המקומיות בתקציב שירותי הכבאות.
שמעון רומח: זה באמת התממש עד אותה שנה ומאז אנחנו חוזרים לנסיגה אותה אנחנו חווים.
שלי יחימוביץ': מה עם תקציבי הפיתוח?
שמעון רומח: אני מגיע אליהם.
שמעון רומח: את נקודת ההתייחסות הראשונה אמרתי.
שמעון רומח: בטבלאות הייתה עמודה של תקציבי 2011, שם אנחנו מדברים על תוספת בבסיס וזאת תוספת שאני מקווה שהיא תאושר כי יש שם עלייה סבירה.
משה גפני: שמעון, יש לי בקשה אליך.
משה גפני: התקציב הזה הוא תקציב משעמם.
משה גפני: בסדר, אנחנו יודעים, יש עליות וירידות.
משה גפני: אנחנו רוצים לדעת יותר צופה פני עתיד.
משה גפני: זאת אומרת, תאמר לנו בבקשה מה לגבי הנושא של ההצטיידות בכלי טיס.
משה גפני: התקציב, בסדר, נמצא כאן אודי הממונה על התקציבים.
מגלי והבה: אולי תאמר מה התקציב הנדרש כדי לעמוד בכל המשימות.
משה גפני: אני עומד לומר את מה שאתה רוצה לומר.
משה גפני: תעזוב את הדיאגרמה, אנחנו יודעים שב-2003 הייתה ירידה בתקציב הכבאות, אחרי כן הייתה עלייה, שיחקו אתכם מאגף התקציבים ופעם נתנו לכם בבסיס ופעם לא נתנו לכם בבסיס.
משה גפני: זה שגרת המחדל.
משה גפני: זאת השגרה.
משה גפני: מחדל מתמשך על פני שנים, לפי דעתי מאז קום המדינה.
שלי יחימוביץ': אנחנו כן צריכים לראות את התקציב.
שלי יחימוביץ': לשם כך התכנסנו כאן היום.
משה גפני: אני הולך לדבר על התקציב.
משה גפני: בסדר, ראינו את הדיאגרמה, אנחנו יודעים מה שהיה בתקציב, אבל חשוב לנו לדעת מה אומר נציב הכבאות הראשי לגבי מה שהולכים לעשות.
משה גפני: זאת אומרת, מה התקציב שצריך לנושא של כלי הטיס וכולי.
שמעון רומח: אני אגיע לזה.
שמעון רומח: לשאלתך, חברת הכנסת יחימוביץ.
שמעון רומח: התקציב לחידוש ואספקת ציוד.
שמעון רומח: אם אנחנו שמים לב,  עד שנת 2000 בערך היה תקציב שאיכשהו שמר על המערך.
שמעון רומח: הוא לא נתן לו להתחדש ולא נתן לו להשתפר, אבל שמר על מה שהיה.
שמעון רומח: משנת 2000 עד 2003 הייתה ירידה משמעותית ושם התחילה הירידה ביכולות של מערך הכבאות.
שמעון רומח: משנת 2004 והלאה אנחנו מדברים על תקציבים חד-ספרתיים של חמישה מיליון, שישה מיליון שקלים, והיו לנו גם שנים של אפס כאשר כל התוספת הייתה ב-2006 וב-2007 בגלל המלחמה.
שמעון רומח: העמודה של 2010  זאת אותה החלטת ממשלה מה-4 ביולי, מה שנקרא ההחלטה של המאה מיליון.
שמעון רומח: מה שאתם רואים כאן, אם עד שנת 2000 יכולנו לשמר את הכוח, הרי שמשנת 2000 הירידה – זאת כבר לא ירידה אלא הידרדרות – ביכולות בצורה משמעותית ואני מגיע בהמשך לומר מה צריך.
יוחנן פלסנר: אלה התקציבים שמופיעים בנציבות או באיגודים?
שמעון רומח: זה אותו הדבר כי את התקציב הזה מקבלת הנציבות כדי לחלק לאיגודים.
יוחנן פלסנר: בסעיף התקציבי זה מופיע בתוך הנציבות?
שמעון רומח: זה מופיע בנציבות.
שמעון רומח: זה מיועד לחלוקה לאיגודים.
אמנון כהן: מתי הייתה ההחלטה ב-2010?
שמעון רומח: ב-4 ביולי 2010.
אמנון כהן: לפני האירועים.
שמעון רומח: כן, לפני כן.
אמנון כהן: אתה יודע מי היה ב-2006-2007?
משה גפני: אמנון, לא.
מגלי והבה: אנחנו יכולים לומר לך.
מגלי והבה: אנחנו לא מסתירים.
משה גפני: בואו לא נידרדר לעניין הזה אלא בואו נדבר לגופו של עניין.
משה גפני: בסדר, כולם אשמים.
משה גפני: אני מודיע מראש שגם אני כיושב ראש ועדת הפנים בזמנו, לפני הרבה שנים, גם אני אשם.
משה גפני: מה יש לדבר בכלל?
משה גפני: מי מאתנו לא אשם?
יעקב אדרי: אנחנו נהיה אשמים אם היום נאשר את תקציב משרד הפנים בלי להכניס את נושא הכבאות.
יעקב אדרי: זה מה שצריך לעשות היום.
יעקב אדרי: לא לאשר את התקציב.
אורי אריאל: הסיסמא כולנו אשמים, לא בבית המדרש הזה.
אורי אריאל: אם אתה אומר על עצמך, זה בסדר.
משה גפני: אני אומר על עצמי, כן.
שמעון רומח: אני רוצה להדגיש כאן שני דברים.
שמעון רומח: קודם כל, רכבי כיבוי הוא לא מוצר מדף.
שמעון רומח: כדי להזמין רכב כיבוי, בהנחה שיש כבר את האישור התקציבי, תלוי איזה סוג רכב, נדרשים בין שישה חודשים לשנה עד שאתה מקבל את הרכב.
אורי אריאל: גם אם זה מחוץ לארץ?
שמעון רומח: גם אם זה מחוץ לארץ.
שמעון רומח: גם בחוץ לארץ אין רכבי מדף.
שמעון רומח: כל מדינה שרוכשת מנסה להתאים את הרכבים לעצמה.
שמעון רומח: חלק מהרכבים, דווקא אלה שאנחנו מזמינים בחוץ לארץ, בדרך כלל פרק הזמן הוא יותר ארוך.
שמעון רומח: כשזה בארץ, יותר קל לנו לפקח ולדרוש שזה יזורז.
שמעון רומח: הדבר השני שאני רוצה לומר בעניין הזה.
שמעון רומח: עד 2010 הייתה קביעה שהשתתפות המדינה ברכישת רכב היא 70 אחוזים והאיגודים משתתפים ב-30 אחוזים.
שמעון רומח: זאת הייתה קביעה שוויונית לכל שירותי הכבאות.
שמעון רומח: בשנת 2010, על פי תיאום בין מנכ"ל משרד הפנים והאוצר, אנחנו שינינו את המודל הזה וקבענו שתהיה דיפרנציאציה כך ששירותי הכבאות של תל אביב ורמת גן לא יקבלו את מה שמקבלים שירותי הכבאות של הפריפריה.
שמעון רומח: קבענו 5 מדרגים.
שמעון רומח: קבענו קריטריונים לפיהם קבענו  חמישה מדרגים ובסופו של דבר ישנם שירותי כבאות בקיצון – באר שבע, גליל עליון וכולי – שאנחנו משתתפים שם ב-90 אחוזים ואיגוד ערים משתתף ב-10 אחוזים, ובצד השני, רשויות הכבאות או הרשויות העירוניות היותר חזקות מקבלות מאתנו רק 25 אחוזים והן משלמות 75 אחוזים.
רונית תירוש: ממתי המודל הזה?
שמעון רומח: זה מודל שאנחנו מפעילים אותו ב-2010.
שמעון רומח: אותם מאה מיליון שקלים.
רונית תירוש: זה מודל חדש.
ציון פיניאן: מיולי.
שמעון רומח: אותם מאה מיליון שקלים שאנחנו מדברים עליהם.
שמעון רומח: מיולי אמורים להשתתף.
שמעון רומח: הטבלה הזאת משקפת את תקציב מטה הנציבות ובית הספר לכבאות.
שמעון רומח: אני רוצה לומר שאנחנו מפעילים בנציבות גם את בית הספר לכבאות שהוא בית ספר לכל רשויות הכבאות ומפעילים את כל האימונים והקורסים.
שמעון רומח: הכל נעשה שם.
שמעון רומח: צריך לומר שמטה הנציבות הוא לא מטה פיקודי אלא הוא מטה שבלתי אפשרי למשל, בנציבות הכבאות אין גוף של מבצעים, אג"ם.
שמעון רומח: אנחנו בנויים כמטה שממש לא מתאים לייעוד שלו ולמשימה שלו.
שלי יחימוביץ': כמה כבאים מוכשרים עכשיו בבית הספר לכבאים?
שמעון רומח: ברגע זה?
שמעון רומח: בשבועיים האחרונים אין לנו הכשרות בבית הספר.
שלי יחימוביץ': למה בשבועיים האחרונים אין?
יצחק וקנין: כמה תוספת כבאים הייתה לכם בשנה הזאת?
שמעון רומח: אני אתייחס.
שמעון רומח: בשבועיים האחרונים לא הייתה תוספת.
שמעון רומח: אין לנו מתקני אימונים.
שמעון רומח: יש לנו מתקן אימונים אחד פרימיטיבי שמבחינה בטיחותית נתגלה שם שאי אפשר להשתמש בו ולכן עצרנו את האימונים בבית הספר.
שלי יחימוביץ': זה דבר חדש.
שלי יחימוביץ': לא שמענו את זה.
משה גפני: הבעיה המרכזית היא ששמעון רומח הוא מפקד ויש לו דרגות, ואני גם מכיר אותו באופן אישי ויודע שהוא איש רציני, אבל הסמכויות שלו הן מאוד מאוד חלשות.
משה גפני: מדברים על בית ספר לכבאות, אבל איזו כבאות?
משה גפני: הכבאי בתל אביב יעשה מה שחולדאי אומר לו ולא מה שהוא אומר לו.
משה גפני: הוא יגיד לו לנסוע ליערות הכרמל, יגיד לו ראש העיר שהוא צריך אותו כאן.
שלי יחימוביץ': זאת הערה שמותר לך להגיד כיושב ראש, אבל אני לא מקבלת את הקביעה הזאת.
משה גפני: זה המצב החוקי.
שלי יחימוביץ': אצלנו, כשדברים לא בסדר, אומרים שהשיטה לא בסדר.
שלי יחימוביץ': כמו שרוצים להחליף את שיטת הממשל כשיש מחדלים של מקבלי ההחלטות.
שלי יחימוביץ': תאמין לי שעם אותה שיטה בדיוק, עם כבאיות שמתפקדות, עם ציוד מודרני, עם מנופים, לא היה צריך אפילו לשנות את השיטה.
משה גפני: חברת הכנסת יחימוביץ, את יותר חכמה ממני אבל יש לי יותר ניסיון ממך.
משה גפני: תאמיני לי, שירותי הכבאות הם שירותי חירום במיוחד במדינה כמו שלנו שהיא מדינה חמה.
משה גפני: המציאות הזאת של השיטה הזאת, ואני אגדיר אותה כשיטה ולא אביא דוגמאות, השיטה הזאת היא שיטה לא נכונה.
משה גפני: לו אין סמכות לעשות כלום.
משה גפני: את שואלת אותו על בית ספר, כמה לומדים בו, מה יש לו בבית הספר הזה?
משה גפני: מה יש לו שם?
משה גפני: מה היכולות שלו גם להפעיל בית ספר?
שלי יחימוביץ': אני אענה לך על  הדברים כשיגיע זמני לדבר.
שמעון רומח: השקף הזה מראה את תקציב תקנת כיבוי מהאוויר.
שמעון רומח: הכיבוי מהאוויר, עד שנת 2000 היו מסוקי חיל האוויר שהשתתפו אתנו בכיבוי האווירי.
שמעון רומח: על פי דרישת חיל האוויר ועל פי החלטת ממשלה הסיוע הזה הופסק ומאז שנת 1999 אנחנו בהסכם עם חברה – עכשיו אלה שתי חברות – של מטוסי ריסוס שמכבים אש.
שמעון רומח: התקציב לנושא הזה, לתחום הזה, הוא תקציב שהוא פחות או יותר דומה בכל השנים.
שמעון רומח: בשנת 2006 יש את הפיק הגדול של מלחמת לבנון השנייה, אבל הדבר המאוד בולט, מעבר לזה, הוא שבשנת 2010 הייתה לנו שנה מאוד קשה עם הרבה מאוד שרפות.
שמעון רומח: הייתה לנו הפעלת מטוסים פי שש בגלל שרפות בגליל ובגולן, ולכן יש שם עלייה משמעותית.
שמעון רומח: התקציב השנתי הסופי בשנת 2010, אחרי שקיבלנו את התוספת, עם התוספת של ה-3.5 מיליון הגענו ל-6 מיליון שקלים בשנת 2010.
יוחנן פלסנר: איפה מופיע תקציב הכיבוי של 4 או 5 מיליון שקלים שמופיעים כאן בגרף?
יוחנן פלסנר: ראיתי שיש כאן עבור כיבוי שרפות מהאוויר, 2 מיליון שקלים בשנת 2009 וב-2010 אבל ב-2011 לא ראיתי וזה לא מופיע יותר.
יוחנן פלסנר: אלא אם כן מדובר בתוספת חדשה שניתנת עכשיו.
אמנון כהן: תראה בספר הכחול.
שמעון רומח: במאי 2010 הגיש שר הפנים הצעת מחליטים לממשלה.
שמעון רומח: הדרישה לתקציב הייתה 813 מיליון שקלים וזה לשאלתך אדוני יושב ראש הוועדה, זה התקציב שיביא אותנו למצב שאנחנו יכולים לתפקד לפי התקנים של היום.
אליהו ישי: זה מה שביקשנו ואחר כך ירדנו ל-500.
מגלי והבה: 813 מיליון שקלים?
שמעון רומח: 813 מיליון שקלים.
שמעון רומח: אני רוצה לומר שהחלטת הממשלה שהתקבלה ב-4 ביולי מדברת על תוספת תקציב, אותה החלטה לגבי ה-100 מיליון, שבעצם מהממשלה מגיעים 70 מיליון, היא פחות מ-10 אחוזים מהדרישה המקורית.
פניה קירשנבאום: מאיפה ה-30 אחוזים?
שמעון רומח: ה-30 אחוזים הנוספים מהרשויות והנה זה בדיוק עונה על זה.
שמעון רומח: 40 מיליון מתוך ה-100 מיליון צריכים לבוא מהאוצר, 30 מיליון ממשרד הפנים ו-30 מיליון מהרשויות המקומיות.
אליהו ישי: חברים, אני גם ריאלי.
אליהו ישי: כששר הביטחון מבקש תקציב, מטבע הדברים הוא מקבל הרבה פחות ממה שהוא היה רוצה לקבל.
אליהו ישי: עשינו הפרדה בין מה שצריך לבין מה שניסינו להתפשר לבין מה שהתקבל.
אליהו ישי: בסופו של דבר צריך לזכור שאחרי הכל, אחרי הזנחה של הרבה שנים, כאן, דווקא כאן מהממשלה הזאת כן התקבלו 100 מיליון שקלים.
שלמה מולה: התקציב הזה נמצא בתקנה תקציבית של איגום משאבים של שלושת הסעיפים האלה או שאתם הייתם תלויים למשל ברשות מסוימת שתעשה טובה ותעביר לכם את הכסף?
שלמה מולה: השאלה היא האם הכסף הזה היה זמין להתקשרויות.
רונית תירוש: איגום לא בא בתקציב המדינה.
שמעון רומח: לא, זה לא זמין.
שמעון רומח: התשלום של הרשויות המקומיות הוא מחוץ.
משה גפני: אני רוצה שנציב הכבאות הראשי יסיים את דבריו, לאחר מכן אני אבקש מאודי ניסן, הממונה על התקציבים, להתייחס ולאחר מכן אפתח את הדיון רק על נושא הכבאות.
משה גפני: לאחר מכן נמשיך בדיון על התקציבים האחרים של משרד הפנים.
שלי יחימוביץ': אם כן, כרגע הדיון הוא רק על הכיבוי?
משה גפני: כרגע רק על הכיבוי.
משה גפני: אחר כך נמשיך לסעיפים הנוספים.
שלי יחימוביץ': אתה לא תאפשר לנו לשאול?
שלי יחימוביץ': יש אינפורמציה שאנחנו רוצים לדעת משמעון לפני שאנחנו מביעים את דעתנו על מה שהתרחש.
משה גפני: אני אאפשר שאלות.
משה גפני: מי שיש לו שאלה לשמעון רומח, אני אאפשר לו לשאול לפני הדיון.
שמעון רומח: לגבי החלוקה של אותם 100 מיליון שקלים.
שמעון רומח: תוכנן מה שמפורט כאן בטבלה.
שמעון רומח: אנחנו קונים אתם 53 רכבי כיבוי.
שמעון רומח: הוקצה סכום של 900 אלף שקלים לקליטת כבאים בשנת 2010 שטרם מומש.
שמעון רומח: בינוי ומיגון תחנות.
אורי אריאל: כמה עולה הקליטה הזאת?
אורי אריאל: כמה כבאים אתה יכול לקלוט ב-900 אלף שקלים?
שמעון רומח: מאחר שדיברנו על זה באוקטובר, אנחנו מדברים על החלק היחסי.
אמנון בן עמי: 120 אלף שקלים לכבאי לשנה.
שמעון רומח: אנחנו מדברים בממוצע על 120 אלף שקלים לכבאי לשנה.
שמעון רומח: אם מדובר רק בחודשיים, אנחנו מדברים על שישית מהסכום, 20 אלף שקלים.
שמעון רומח: קיווינו לקבל סדר גודל של ארבעים כבאים אבל זה לא יהיה.
אורי אריאל: זאת לא מהפכה.
שמעון רומח: לא שזאת לא מהפכה אלא גם לזה לא קיבלנו אישור כי המשמעות של זה היא שהדבר הזה יצטרך להימשך גם בשנים הבאות.
אורי אריאל: אלה תקני כוח אדם.
שמעון רומח: בינוי ומיגון תחנות, 7 מיליון שקלים.
שמעון רומח: פרוייקט מחשוב ארצי, 5 מיליון שקלים.
שמעון רומח: צריך לזכור שאנחנו מתכוננים לרפורמה.
שמעון רומח: את המחשוב צריך כי בכבאות היינו בנושא הזה בפיגור של לפחות שנת דור אחת.
שמעון רומח: אנחנו מנסים להיכנס למאה ה-21.
שמעון רומח: בנוסף לכך, זה מהווה את התשתית שיכולה להיות לרפורמה.
שמעון רומח: הקמת מוקד מבצעים ארצי בנציבות הכבאות וכפי שאמרתי, אין שום גורם של מבצעים בנציבות וזה היה השלב הראשון, הקמת מוקד ואחר כך להקים מחלקת מבצעים.
אורי אריאל: איפה יוקם המוקד?
שמעון רומח: בנציבותה כבאות בראשון לציון.
שמעון רומח: זה אמור לעבור ללוד, כך לפחות אנחנו מקווים אבל אני לא יודע מה יהיה.
שמעון רומח: הקצינו 6 מיליון שקלים להקצאת מלאים לוגיסטיים שאלה מלאים לחירום, מלאים שנכנסים לקונטיינרים סגורים עד למצב של חירום ורק אז פותחים אותם.
משה גפני: הממונה על התקציבים במשרד האוצר, אודי ניסן.
משה גפני: אני מבקש את ההתייחסות שלך או שלכם רק לגבי הנושא של הכבאות כי לאחר מכן יתקיים הדיון על הנושאים הנוספים של משרד הפנים.
אודי ניסן: אני אומר בקצרה.
אודי ניסן: הנתונים מדברים בעד עצמם.
אודי ניסן: לגבי התקציבים, אני חושב שראינו את סך התקציב, תקציב שוטף ותקציב פיתוח.
אודי ניסן: אני חושב שהתקציבים בשתי החלטות הממשלה – גם מ-2008, שדיברה על הצורך בשינוי מערך הכבאות ושינוי תפיסתי במערך הכבאות, גם ההחלטה מיולי – אלה החלטות שאמרו שניקח את זה ממשהו שקיים, שיש בו הרבה מאוד בעיות, מפורטות בין היתר בדוחות מבקר המדינה, בוועדת גינוסר משנת 1998, משורה של ועדות.
אודי ניסן: באו ואמרו שצריך לעשות את השינוי שישנה מצב באופן משמעותי.
אודי ניסן: זה בא בליווי של שינוי תקציבים.
אודי ניסן: לא היום אחרי האסון שקרה אלא ביולי, אז התקבלה החלטה.
אודי ניסן: ראינו כאן את הגרף של תקציב הפיתוח.
אליהו ישי: אני רוצה להתנצל בשם הנציב שצריך להיות בשעה 11:00 בטקס בבית הנשיא עם כל הכבאים הזרים.
אליהו ישי: אם הוא לא יהיה שם, זאת תהיה פגיעה.
משה גפני: השאלה אם יש מישהו שיוכל לענות על השאלות.
מרינה סולודקין: הטקסים יותר חשובים.
אליהו ישי: אם אתם רוצים שלא ילך לטקס עם הנשיא, אין לי שום בעיה.
אליהו ישי: תחליטו אתם.
מגלי והבה: לא, שילך, אבל שייקבע דיון.
אליהו ישי: אתה היושב ראש ואתה תחליט.
משה גפני: אדוני השר, טוב שהזכרת לי שאני היושב ראש כי לרגע שכחתי.
משה גפני: אתה חייב לצאת מיד?
שמעון רומח: אני אמור להיות שם בשעה 11:00.
משה גפני: תוכל לחכות עוד 10-15 דקות?
משה גפני: אודי, תמתין עם ההתייחסות.
משה גפני: אני מבקש שאלות קצרות.
אודי ניסן: אני מסיים את דבריי בדקה אחת.
אליהו ישי: אנחנו נודיע לבית הנשיא שהוא מאחר.
משה גפני: ברבע שעה.
משה גפני: אני מבקש שאלות קצרות כדי שתוכל להשיב.
אודי ניסן: הגרפים של תקציב השנה, של שנת 2010, שתוקצב לפני חודשיים-שלושה הוא פי שש, שבע, שמונה, תלוי בהגדרות השונות, מכל תקציב שהיה בעשור האחרון לנושא הפיתוח.
אודי ניסן: גם התקציב השוטף הוא הגבוה ביותר.
אודי ניסן: ברור לכולם שצריך לעשות שינוי ונעשה שינוי.
אודי ניסן: צריך לזכור ששינוי מתבצע גם בשדרת הניהול, ביכולת לשלוט במערך ולכן הולכים לשינוי ולרפורמה כפי שהיא נקראת.
אודי ניסן: זה לא פסל את הנושא של קידום תקציב ושינוי מהותי כבר בשנה הזאת.
משה גפני: אנחנו עוד נדבר על זה.
אודי ניסן: הדבר האחרון.
אודי ניסן: אין כאן איזושהי החלטה שהתקבלה בחדרי חדרים על הגדלת תקציב כזאת או אחרת בינינו לבין נציבות הכבאות.
אודי ניסן: הנושא נדון באריכות בכמה ישיבות אצל ראש הממשלה ובממשלה והתקבלה החלטה.
מגלי והבה: אחרי האירוע בכרמל?
אודי ניסן: לפני האירוע.
ציון פיניאן: הוא אומר לך שקיבלו 100 מיליון שקלים, דבר שלא היה מעולם בממשלות קודמות.
שלמה מולה: הוא ביקש 500 מיליון שקלים.
ציון פיניאן: אצלך יש שני חברים שהיו שניהם שרי פנים, גם שרי פנים וגם שרי אוצר, אבל מה הם עשו?
מגלי והבה: לא עשינו כלום.
מגלי והבה: זאת לא הבעיה אלא הבעיה היא מה הפתרון אם מחר תהיה שרפה.
ציון פיניאן: מה עשיתם?
ציון פיניאן: שני שרי אוצר שהיו שניהם שרי פנים, ומה הם עשו?
ציון פיניאן: זאת השרפה הכי גדולה שעשו.
ציון פיניאן: לכל אחד יש חבילה, אז תשמרו על החבילה שלכם.
יצחק וקנין: המצב שלכם לא טוב.
יצחק וקנין: הרגזתם את ציון פיניאן שבדרך כלל הוא לא מדבר כך.
משה גפני: נכון, הוא לא מדבר כך.
יצחק וקנין: אם הצלחתם להביא אותו לכך, זה לא טוב.
משה גפני: אודי, תשלים את הדברים כי שמעון צריך לצאת לנשיא.
אודי ניסן: בהרבה מקרים אחרי אסון בודקים ואומרים למה לא התקיימו דיונים ולא נשקלו סדרי עדיפויות.
אודי ניסן: המצב כאן הוא אחר.
אודי ניסן: לפני ארבעה חודשים הסתיימה שורה של דיונים בראשות ראש הממשלה והתקבלו החלטות רבות וסדרי עדיפויות והגדלת תקציבים משמעותית.
אודי ניסן: זאת המציאות וחשוב שהיא תיאמר.
משה גפני: שאלות קצרות לשמעון רומח.
יוחנן פלסנר: אני לא מקבל את הפורמט הזה.
משה גפני: חבר הכנסת פלסנר, מקבל או לא מקבל, זאת החלטה שלי.
יוחנן פלסנר: אני מבקש ממך לשנות.
משה גפני: הודעתי ואני חוזר ומודיע.
משה גפני: לא מקבל או כן מקבל, זה דיון בפני עצמו ואנחנו נדבר על זה.
יוחנן פלסנר: אני לא רוצה להתנגח.
משה גפני: אל תתנגח אבל שמעון רומח היה צריך כבר לצאת אבל מכיוון שהיו חברים שרוצים לשאול שאלות, הוא עדיין כאן.
יוחנן פלסנר: אני התכוננתי לדיון הזה.
משה גפני: יהיה דיון.
שלי יחימוביץ': יוחנן, זה לא במקום דיון.
משה גפני: חבר הכנסת פלסנר, יש החלטה גורלית שאני יושב ראש הוועדה צריך להחליט.
משה גפני: החלטה גורלית.
משה גפני: שמעון הרי יוצא והשאלה היא האם אנחנו מקיימים את הדיון כשהשר כאן, כשהמנכ"ל כאן, כשכולם כאן, אבל שאלות לשאול את שמעון.
משה גפני: זאת החלטה גורלית וקיבלתי החלטה.
משה גפני: רק שאלות קצרות.
משה גפני: שמעון יענה עליהן ואחרי כן נקיים את הדיון.
רונית תירוש: גם בשנת 2006 קיבלת תוספת תקציבית וגם עכשיו ב-2010.
רונית תירוש: אני שואלת האם בעיתוי שזה ניתן, ב-2006 זה אחרי המלחמה וגם עכשיו זה כבר סוף שנת תקציב, האם אתה מסוגל לממש את התקציב הזה?
שלי יחימוביץ': האם יש הבדל בין התקצוב של תחנות כיבוי אש בפריפריה או בישובים חלשים יותר לבין שירותי הכיבוי ברשויות חזקות יותר?
שלמה מולה: לגבי תקציב הרשויות המקומיות, האוצר ומשרד הפנים.
שלמה מולה: האם כל ה-100 מיליון שקלים היה זמין לכם לרכישת ציוד ולהפעלה?
שלמה מולה: או שאמרו לכם שזה יהיה בעוד חודש-חודשיים?
שלמה מולה: האם הכסף היה זמן לכם?
מרינה סולודקין: האם אדוני חושב שיש אחריות של צמרת הכבאות ושל פיקוד העורף לגבי המצב הקיים?
מגלי והבה: אדוני נציב הכבאות, כמה תקציב היום אתה צריך כדי להפעיל מערך כמו שראינו בכיבוי השרפה?
מגלי והבה: אני לא מדבר על רכישת מטוסים אלא על כך שאתה תעמוד על הרגליים, כך שאם מחר תהיה שרפה במקום אחר, תוכל לעמוד במשימה.
מגלי והבה: מה התקציב הדרוש?
מגלי והבה: לא מה שדנו ולא ה-100 מיליון.
מגלי והבה: את זה אנחנו צריכים לדעת.
יעקב אדרי: זאת הדרישה שהייתה ל-500 מיליון שקלים.
פניה קירשנבאום: מה רמת התיאום בין יחידות הכבאות ליחידות הצלה אחרות כמו מגן דוד אדום וכמו המשטרה?
שמעון רומח: אם ניתן לממש את התקציב.
שמעון רומח: ככל שאנחנו מקבלים את התקציב יותר מאוחר בשנה, אנחנו נלחצים הרבה יותר כי אנחנו צריכים לעשות את כל החלוקה יותר מאוחר.
שמעון רומח: אנחנו מעולם לא איבדנו שקל בגלל שלא מימשנו.
שמעון רומח: אנחנו כל כך דלים שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו את זה ולכן אנחנו יושבים עד הבוקר ומממשים כל אגורה שאנחנו מקבלים.
שמעון רומח: לגבי החלוקה.
שמעון רומח: עד שנת 2010 הייתה חלוקה שוויונית.
שמעון רומח: התקציב על פי קריטריונים זהים הלך גם לשירותי הכבאות של תל אביב.
שלי יחימוביץ': לא זאת השאלה שלי.
שלי יחימוביץ': השאלה שלי היא אם בסיכום, אחרי שעיריות חזקות תגמלו והעבירו כספים שלהן, האם היה דבר כזה, האם רשויות חזקות העבירו כספים מטעמן לתחנות כיבוי כך שבסופו של יום בתקציב הכולל שלהן, מעבר לתקציב השוויוני שלכם, היו תחנות שתפקדו יותר טוב מאחרות?
שמעון רומח: ללא ספק.
שמעון רומח: יש תחנות שהן יותר עשירות, יש תחנות שהן יותר עניות.
שמעון רומח: התחנות החזקות הן תחנות שמעבר למה שאנחנו מתקצבים אותן, פועלות.
שמעון רומח: אנחנו כבר שנים לא מגייסים כבאים ועיריית תל אביב, שחסרים לה כבאים, מימנה את הגיוס הזה של 19 כבאים, שזה הרבה כסף.
שמעון רומח: זה נכון גם ברכבים וגם בדברים אחרים.
שמעון רומח: אין הרבה התנדבות לתת תקציבים, גם לא ברשויות החזקות, אבל כשזה מגיע לקו האדום, אותן רשויות מתערבות יותר ונותנות.
שמעון רומח: לגבי 100 מיליון, אם הסכום זמין.
שמעון רומח: ההחלטה על ה-100 מיליון – שזה בעצם 70 מיליון השתתפות הממשלה – הייתה ב-4 ביולי ואנחנו קיבלנו את ה-40 מיליון מהתקציב ב-10 בנובמבר.
שלמה מולה: למה לקח כל כך הרבה זמן?
יעקב אדרי: ההרשאה להתחייב הגיעה ב-10 בנובמבר.
שלמה מולה: אני רוצה שאודי יענה לי לשאלה הזאת.
משה גפני: אבל אודי לא הולך לבית הנשיא.
משה גפני: נשאל אותו את השאלה לאחר מכן.
יוחנן פלסנר: איזו הרשאה קיבלתם?
שמעון רומח: להשתמש ב-40 מיליון שקלים.
משה גפני: התקציב אושר ביולי ואתם קיבלתם את החלק של הממשלה ב-10 בנובמבר.
משה גפני: את החלק של הרשויות המקומיות קיבלתם?
משה גפני: הרי זה 100 מיליון שקלים שמורכבים כפי שאמרת משלושה גורמים.
שמעון רומח: ברגע שאנחנו מוציאים תב"ר, זה אחרי שיש התחייבות של הרשויות המקומיות כי אחרת לא יוצא תב"ר.
שמעון רומח: התב"רים יצאו בנובמבר, כך שההתחייבות, גם של הרשויות המקומיות או נגיד של רובן, כבר קיימת.
משה גפני: אבל הכסף עדיין לא הגיע לשירותי הכבאות.