GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב זיגדון: המשמעות של הדוח הזה, בלי להיכנס אליו יותר מדיי, אומרת שמי שכבר נמצא בעבודה, תרצו או לא תרצו, הוא מתקדם ברמת השכר שלו במשך הזמן, לעומת מתחילים חדשים שמתחילים תמיד, רובם, בשכר המינימום או קרוב לזה ומשם מתקדמים הלאה.
אמנון כהן: מה לגבי האכיפה?
יעקב זיגדון: אנחנו כמעט לא מתעסקים בזה, אבל אני כן יכול לומר שאנחנו שותפים לזה ביחד עם מינהל הסדרה ואכיפה.
יעקב זיגדון: מעסיק שמוכח לנו שהוא מעסיק עובדים שלא כדין, אנחנו מפסיקים לעבוד אתו.
יעקב זיגדון: עשינו את זה לא מזמן עם חברת השמירה, חברה מאוד גדולה שיש לה ביקוש גדול מאוד אצלנו למאבטחים ושומרים, וקיבלנו פנייה ממינהל הסדרה ואכיפה של משרד התעשייה וגם משרד המשפטים גילה את זה.
אמנון כהן: שיש ניצול של עובדים?
יעקב זיגדון: ניצול של עובדים.
יעקב זיגדון: התשלום לא לפי שכר מינימום וכולי.
יעקב זיגדון: אנחנו פשוט הפסקנו לעבוד אתם והשעינו אותם לחצי שנה.
יעקב זיגדון: להם לפחות זה עשה באז רציני.
חנין זועבי: למה מתייחסים רק לאחוז אבטלה ולמה לא מתייחסים לאחוז תעסוקה?
יעקב זיגדון: חלילה.
חנין זועבי: נשים ערביות לא הולכות לרשום את עצמן בלשכת התעסוקה.
חנין זועבי: אחוז התעסוקה שם הוא 19 אחוזים וחצי מהן, כלומר, 10 אחוזים, עובדות במשרה מלאה.
יעקב זיגדון: אנחנו מכירים את כל התופעות האלה, ולכן, כשמנתחים תופעה בתחום תעסוקה, תמיד אנחנו שואלים את עצמנו לגבי שני פרמטרים: שיעור האבטלה ושיעור התעסוקה ביחד.
יעקב זיגדון: כי בלי לשאול זה את זה, זה לא מקצועי וזה כמו לשאול מישהו כמה הוא שוקל בלי לדעת מה הגובה שלו.
יעקב זיגדון: יש הבדל אם אני מאה קילו בגובה 1.90 מטר או אני מאה קילו כשאני מטר וחצי.
יעקב זיגדון: זה בדיוק השילוב בין שני המדדים האלה.
אמנון כהן: משרד הקליטה.
אמנון כהן: יש עולים שרוצים להשתלב בתעסוקה?
ורה אופיר: ברור.
אמנון כהן: איך אתם נערכים?
ורה אופיר: יש לנו תוכניות תעסוקה עוד משנות ה-90 אז הגיעה העלייה הגדולה.
ורה אופיר: ראיתי כאן איזושהי התייחסות למגזר הערבי ולחרדים, אבל באופן טבעי העולים שמגיעים, מופנים לאזורים מוכי אבטלה.
ורה אופיר: באופן טבעי הרבה פעמים הם נמצאים באזורים האלה ולכן הם גם נכללים בסטטיסטיקה.
ורה אופיר: אני לא יודעת אם עשו סטטיסטיקה גם לגבי העולים החדשים, אבל הם נכללים בסטטיסטיקה הזאת.
אמנון כהן: העולה שמגיע, הוא בא עם הכשרה מסוימת.
אמנון כהן: מגיע מהנדס, הנדסאי או רופא.
אמנון כהן: יש זמן מסוים שהוא מקבל חיזוק במקצוע שלו על מנת לעבור מבחנים?
אמנון כהן: פעם זה היה עד שלוש שנים, אחר כך עד שבע שנים, ובתקופה הזאת הוא יכול לקבל הסבה מקצועית או חיזוק.
אמנון כהן: אנחנו ביקשנו שלא תהיה מגבלה כי המטרה היא שבסוף הוא יתפרנס בכבוד.
אמנון כהן: היו קהילות שהגיעו ומיד רכשו בית ואז לא היה להם זמן ללמוד או לקבל הסבה מקצועית כי קודם כל הם רצו להחזיר את החובות ולצורך כך האנשים עבדו במקום כמו תחנת דלק  אבל העיקר היה להחזיר את החובות.
אמנון כהן: אחרי שהוא גמר את החובות, הוא רוצה עכשיו ללמוד את המקצוע שלו, אבל אומרים לו שאין לו כבר זכאות והתקופה נגמרה.
אמנון כהן: זה עדיין קיים כך?
ורה אופיר: היום הזכאות היא לעשר שנים, בתעסוקה, לכלל העולים.
ורה אופיר: לעולי אתיופיה עד 15 שנים.
אמנון כהן: אתם בשיתוף פעולה עם לשכת התעסוקה?
ורה אופיר: כן, אנחנו בשיתוף פעולה גם עם משרד התעשייה.
ורה אופיר: הרבה עולים הגיעו בעשור האחרון וגם לפני כן והם לא חשבו שהם יכולים להיקלט במקצוע ההנדסה וזאת מכל מיני סיבות.
ורה אופיר: קודם הם עבדו בלי שפה בתחנות דלק וקשה להם לצאת מהמעגל הזה למרות שיש להם את המקצוע אלא שהם צריכים רק הכשרה מסוימת ואולי להתאים משהו לצורכי מדינת ישראל ולמפעלים.
ורה אופיר: בהחלט הם מהווים כוח אנושי אדיר שיכול להשתלב בשוק העבודה הישראלי.
ורה אופיר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם התאחדות התעשיינים.
ורה אופיר: באופן שוטף אנחנו מקבלים מידע על מקומות עבודה בכל הארץ ואחר כך אנחנו מעבירים את המידע לרכזות.
ורה אופיר: יש לנו לשכות בכל הארץ.
אמנון כהן: דרך לשכות משרד הקליטה.
ורה אופיר: כן, משרד הקליטה.
ורה אופיר: כל הזמן אנחנו עושים את השילוב הזה בין המפעלים והעולים.
ורה אופיר: לגבי השפה העברית.
ורה אופיר: אנחנו עושים המון על מנת לתת את העברית.
ורה אופיר: אני לא מדברת על אולפן א' שכל העולים אמורים לקבל.
ורה אופיר: לא תמיד העולים נכנסים בהתחלה למסגרות של האולפן כי הם צריכים להתפרנס.
ורה אופיר: אנחנו נותנים להם את העברית התעסוקתית, כפי שאנחנו קוראים לזה.
אמנון כהן: כל אחד במקצוע הספציפי שלו.
ורה אופיר: מקצוע ספציפי.
ורה אופיר: יש לנו עברית גם למקצועות כמו עורכי דין, רופאים ועברית לתעשייה.
ורה אופיר: יש לנו הכשרה שנקראת קידום העסקה.
ורה אופיר: זאת אומרת, תמריץ למעסיקים.
ורה אופיר: קידום העסקה למעסיקים.
ורה אופיר: בדרך כלל זה מיועד לאקדמאים, לעולים בני 45 פלוס.
אמנון כהן: מקבלים תמיכה מכם.
ורה אופיר: המעסיק מקבל את התמריץ והוא מקבל מחצית משכר מינימום.
ורה אופיר: הוא יכול לתת לו יותר, אבל מחצית משכר המינימום המעסיק מקבל עד שישה חודשים.
אמנון כהן: הוא מתחייב להחזיק את העובד.
ורה אופיר: הוא מתחייב להחזיק אותו תקופה זהה.
ורה אופיר: גם הכשרה פרטנית, קראנו לזה ואוצ'רים, הפיילוט בפרוייקט הזה עובד חמש שנים והוא עבד בצורה בלתי רגילה.
אמנון כהן: אמרו שלא חסר כסף.
ורה אופיר: אצלו אולי לא חסר, אבל אצלנו חסר.
ורה אופיר: העולים בוכים כי באמת זה נתן כלים מצוינים.
אמנון כהן: אין ספק.
ורה אופיר: רציתי לומר שזה כלי מצוין וזה אומר לתת לבן אדם ספציפי כי הוא צריך.
ורה אופיר: השנה הזאת הייתה בעיה והעולים היו מגיעים ללשכות שלנו והיו במצב קשה.
אמנון כהן: אנחנו נשמע את נציג התאחדות התעשיינים.
אמנון כהן: אני מבקש את התייחסותך לדברים שאמרתי לגבי אזורים ספציפיים, האם מה שאני חולם יכול להיות או שאתה תאמר שזה לא מציאותי ושארד מזה מהר.
אמנון כהן: אני חושב שזאת הדרך הנכונה לטפל בבעיה נקודתית לפי סוגי אוכלוסייה.
יהודה שגב: קודם כל אני רוצה לברך את העבודה של הוועדה.
יהודה שגב: אני באופן אישי 15 שנים מסתובב בוועדות בכנסת וזאת פעם ראשונה שאני רואה ועדה בכנסת שמפקחת על דוח של ועדה שהוקמה על ידי שר התעשייה והמלצותיה אומצו בישיבת ממשלה.
יהודה שגב: הלוואי שיירבו כאלה תהליכים אבל לצערי הרב הכנסת עוסקת פחות מדיי בפיקוח על החלטות ועל יישומן.
יהודה שגב: בפתיחת הדברים אתה ציינת ועדות שהוקמו ובזה גמרו את העניין.
יהודה שגב: לגופו של עניין.
יהודה שגב: אני אהיה כנה אתך.
יהודה שגב: הרעיון הוא רעיון נכון, אבל אני רוצה לתת לך דוגמה של איך ניסינו ליישם רעיון דומה לרעיון שלך ואני אומר לך שלקח לנו שש שנים ליישם אותו.
יהודה שגב: נתיבות, מקום שהיה בזמנו מוכה אבטלה והסביבה, יש פארק תעשייתי שהיו בו תשתיות מוכנות לכל שכללו מים, חשמל, איכות סביבה, בריאות, כל מה שאתה רוצה.
יהודה שגב: המקום עמד עשר שנים בשיממונו.
יהודה שגב: באנו ואמרנו שייתנו לנו כסף לתמרץ מפעלים, להקים מפעלים חדשים או להעתיק מהמרכז לאותם מקומות שהם מוכי אבטלה בהגדרה שלהם.
יהודה שגב: הטרקטור הראשון עלה על המקום אחרי שש שנים.
יהודה שגב: בירוקרטיה, תיאום בין משרדים, הוקמה ועדה להסרת חסמים ואני ישבתי בה אבל כל פעם המציאו חסם אחר.
יהודה שגב: כל ישיבה המציאו חסם אחר, הסבירו לנו למה אי אפשר לעשות את זה.
יהודה שגב: הטרקטור הראשון עלה לפני ארבעה חודשים וזה מקום שיספק מקום עבודה לאלפי אנשים במקום.
יהודה שגב: כל הכלים שמציעים כאן בדוח הזה, מופיעים על האזור הזה, על פארק התעשייה הזה.
יהודה שגב: אם אתה שואל אותי, אז כן, אתה שואל אותי אם צריך, כן, אבל בצד העניין הזה חייב להיות פיקוח פרלמנטרי שיסיר את כל החסמים האלה כי אחרת אנחנו לא נתקדם.
יהודה שגב: אתה היום תגיד תקציב, ואני אומר לך שהאוצר – לא יודע מי יושב כאן מהאוצר – יגיד לך שאת הכסף יוציאו בעוד חמש שנים.
אמנון כהן: יושב כאן אחד הבכירים.
יהודה שגב: מה איכפת לו, הוא יגיד לך כן.
יהודה שגב: בעוד חמש שנים יוציאו את הכסף בגלל בעיית הבירוקרטיה.
יהודה שגב: לכן אני חושב שמצד אחד הרעיון ומהצד השני לשים את הכלים הנכונים כדי ליישם אותו, השמים הם הגבול.
אמנון כהן: רשות הדיבור לנציג האוצר.
אמנון כהן: ראיתי בדוח שמשרד האוצר יושב שם חזק וליווה את הדוח, החל מאודי ניסן וכלה בעובדים אחרים.
אמנון כהן: ראיתי שזה אחד הדוחות שיש לו ביטוי בתקציב המדינה.
אמנון כהן: אני גם רוצה לקדם את הנושא אותו ציינתי בהתחלה, כך שבאותם אזורים בהם אנחנו רוצים להקים מפעלים שהם לא פריפריה אבל כן אזורים מוכי אבטלה או מקום שהמדינה הייתה מעונינת לעודד בו תעסוקה, ואני מתחבר לנושא הדיון שיתקיים בוועדת הכספים ביום חמישי.
אמנון כהן: אני מאוד רוצה לטפל בזה.
אמנון כהן: שוב, הממשלה תחליט אם מדובר באזור לו רוצים לתת עדיפות כזאת ואחרת, ויכול להיות שיהיה מדובר בכפרים ערביים בהם לא עובדים  שהם כמו נתיבות או מקום כמו ביתר עילית, אבל אתם תחליטו על כך.
אמנון כהן: אזור מוכה אבטלה, מקום בו העוני קשה ביותר, מקום שהרשות לא יכולה להתמודד מול אותם תושבים שלא משלמים ארנונה כי הם מתחת לרף מסוים ולכן הרשות עצמה קורסת.
אמנון כהן: אם אתה שם אזור תעשייה במקום, אתה נותן גם פרנסה והכנסה לאותו ישוב ובנוסף אזור התעשייה משלם ארנונה.
רן רידניק: ברשותך, אני אדבר קודם על תפיסת המדיניות, אחר כך אני אדבר על כלים קיימים ואני אסיים את דבריי בתשובה לשאלות ספציפיות שלך לגבי מעונות יום ואכיפת חוקי עבודה וכולי.
רן רידניק: אני אנסה לענות כמיטב יכולתי.
רן רידניק: תפיסת מדיניות.
רן רידניק: לדוח יש תרומה גדולה והוא אומץ לחלוטין על ידי הממשלה במסגרת כמה החלטות ממשלה והוכנס לחוק המדיניות הכלכלית לפני ארבעה חודשים.
רן רידניק: אחד הנדבכים העיקריים במדיניות הממשלה לקידום צמיחה וצמצום פערים הוא עידוד התעסוקה בעיקר של אוכלוסיות מעוטות השתתפות.
רן רידניק: אם אנחנו מסתכלים בהשוואה עולמית, שיעורי ההשתתפות בתעסוקה נמוכים באופן מהותי מיתר העולם וזה כנראה אחד החסמים העיקריים שלנו להגיע לתוצר.
רן רידניק: הממשלה אימצה יעדי תעסוקה מאוד מאוד שאפתניים במטרה להגיע בעוד עשר שנים לאותם שיעורי תעסוקה שקיימים במדינות המפותחות ביותר, וזה אתגר לא קטן.
רן רידניק: תפיסת המדיניות כפי שמוצע בדוח אקשטיין אומרת – גם יוג'ין דיבר על זה - שבעיקר צריך לטפל דרך צד היצע העובדים.
רן רידניק: זה אומר תסיר חסמים, תטפל, תספק כלים תוך כדי עבודה, תיאבק באפליית מעסיקים, שוק העבודה יתאים את עצמו.
רן רידניק: אין לנו יתרון יחסי ביצירת מקומות עבודה או בהעסקה אבל כן בהסרת חסמים אתה יכול להגיע לאותם יעדים נשגבים עליהם דיברנו קודם.
רן רידניק: מבחינת כלים.
רן רידניק: בנושא עידוד תעסוקת חרדים מדינה פורסת מגוון רחב של כלים ואני אדבר בקצרה על כמה מהם.
רן רידניק: יש מרכזי תעסוקת מפתח, ואני מניח שאתם מכירים, שכוללים פרוייקטים כמו לימודים אקדמיים לבנים, אנשים שחרדים לעתידם, יש את סוגיית שח"ר, שירות אזרחי, מסלול תעסוקה שעוסק במשהו שדומה למה שדיברת, סבסוד שכר לעובדים, חרדים וערבים במקומות יהודים.
רן רידניק: יש כמובן את מעונות היום.
רן רידניק: יש תוכנית לימודי הנדסאות לנשים ודיברנו על נשים.
רן רידניק: שוב, מגוון הכלים שהמדינה פורסת באמצעות המשרדים השונים הוא יחסית רחב.
רן רידניק: יש אלמנט של שיפור בתחום הזה לאורך עשר השנים האחרונות אבל יש לנו עוד מה לעשות.
רן רידניק: שאלת כמה שאלות ספציפיות, כמו לגבי הכשרה.
רן רידניק: אני שמח שדוח אקשטיין וגם הממשלה קלעו לדעת גדולים ממני, לגבי ההשמה.
רן רידניק: תפיסתנו היא בדיוק כמו שאמרת.
רן רידניק: הכשרה שאין השמה בצדה, אין בה ערך משל עצמו.
רן רידניק: במסגרת החלטת ממשלה שהתקבלה ב-15 ביולי 2010 על משרד התעשייה לגבש מודל השמה שיוודא שכל הכשרה באשר היא, יהיה איזשהו מערך שמוודא השמה.
רן רידניק: אם זה דרך המנגנון עצמו, אם דרך שובר כזה או אחר, אם זה דרך מערך ליווי וסיוע במציאת מקום עבודה, אבל שוב, אנחנו שותפים לדעתך שבלי השמה בסוף, ההכשרה עצמה אין לה ערך.
רן רידניק: מבחינת מעונות יום.
רן רידניק: מבחינה תקציבית היה גידול תקציבי עצום בשנים האחרונות.
רן רידניק: ב-2005 התקציב היה 330 מיליון שקלים לסבסוד מעונות יום וב-2011 הוא עומד על למעלה ממיליארד שקלים.
אמנון כהן: זה בעקבות חוק שעבר.
רן רידניק: לא חוק.
רן רידניק: החלטת ממשלה.
רן רידניק: הייתה סוגיה של בג"ץ שהייתה חלק מהעניין, אבל יש לך גידול תקציבי עצום ואני חושב שצריך להתייחס אליו בכבוד הראוי, בטח לא הנפוץ.
חנין זועבי: תחכה לתוצאות בשטח.
רן רידניק: בסדר, זאת שאלה טובה, האם הסבסוד עצמו הוא אפקטיבי, האם הוא מגדיל תעסוקת נשים.
חנין זועבי: שש מועצות – שלוש יהודיות ושלוש ערביות – ניגשו לתוכנית הראשונה, שלושת המועצות הערביות נדחו.
רן רידניק: אני דיברתי על הסבסוד עצמו.
רן רידניק: יש כאן בעיה שמעלה חברת הכנסת זועבי ובצדק, וזאת בעיה של היצע מעונות היום.
רן רידניק: אין גידול מספק בהיצע של מעונות יום.
רן רידניק: במסגרת זאת הממשלה הקצתה שלושים מיליון שקלים בשנת 2010 ועוד שלושים מיליון שקלים ב-2011 למטרת בינוי מעונות יום.
רן רידניק: הקריטריונים כבר התפרסמו במשרד התעשייה.
רן רידניק: זה מהלך שקיים.
רן רידניק: הקריטריונים כאן מחילים מנגנון שמבטיח שבינוי מעונות היום יהיה בעיקר באזורים בהם יש השתתפות נמוכה ושיש בהם היצע נמוך של מעונות יום.
רן רידניק: זה בעיקר כדי להגיע לאותן אוכלוסיות.
חנין זועבי: הם הגישו את התוכנית לבינוי.
חנין זועבי: הרשויות המקומיות ניגשו לשיפוץ ולהשכרה ואני אומרת לך ששלוש ניגשו ושלושתן נדחו.
רן רידניק: אם יש בעיות, אני מבטיח להעביר את הבעיה הספציפית שיש למשרד התעשייה ולבדוק, אבל זה הכיוון בו הולכת הממשלה.
אמנון כהן: איך אתה מסתכל נקודתית על הקמת מפעל היי-טק באיזשהו מקום שהממשלה תגדיר ולידו יהיה מעון יום?
אמנון כהן: כמו שאמרתי, השמה מאה אחוזים אבל שלא יהיה כל מכשול בדרך, ואז אני גם צריך מעון ליד, כך שהכל ייבנה ביחד באותו מתחם, כולל הכשרה, וכל זה במטרה להוציא את האדם ממעגל האבטלה והבטחת הכנסה ושהוא יעמוד על רגליו.
אמנון כהן: שנתיים-שלוש המדינה משקיעה בו.
רן רידניק: בינוי מעונות היום.
רן רידניק: זה יכול להיות גם ליד מקום המגורים של אותה אישה.
רן רידניק: אני לא יודע אם זה טוב במקום העבודה.
רן רידניק: הממשלה הקצתה כסף למטרת העניין הזה.
רן רידניק: שוב, משרד התעשייה יפרסם מכרזים שעכשיו ניגשים אליהם עמותות דרך רשויות מקומיות שצריכות להחליט היכן זה יתבצע, מתוך כוונה להגדיל מהותית את היצע מעונות היום.
רן רידניק: הרחבת משפחתונים זאת פעילות שקיימת ויש כסף שהוקצה לטובת העניין.
חנין זועבי: אתם רוצים מבחן לבניית מעונות יום כאשר אין קרקע.
אמנון כהן: תוך כדי דיון צצים דברים.
אמנון כהן: אומרים שיש מגבלה משפטית.
אמנון כהן: מוציאים החלטה לעזור בתקופה קשה למפעלים כדי שלא יקרסו ונותנים להם הלוואות, אבל הקריטריונים לגשת ולקבל את ההלוואה הזאת הם כל כך קשים שבעל העסק אומר שיעזבו אותו.
אמנון כהן: גם כאן, יכול להיות שהמדינה יכולה לעשות אבל התשתית עדיין לא קיימת ולכן מיליארד השקלים עליהם דיברתם, הם על הנייר כי זה לא יצא לפועל כי אין כאן הקצאת קרקע או הקרקע שם לא סטטוטורית וכולי.
אמנון כהן: יש חסמים מסוימים.
רן רידניק: אם יש משהו ספציפי, בעיה קיימת, אני מבטיח להעביר אותה לאגף למעונות היום.
רן רידניק: אני מבטיח לכם שיש להם כוונה לפעול בנושא הזה.
רן רידניק: שוב, יש לנו כוונה להרחיב את היצע מעונות היום והכסף הוקצה.
רן רידניק: כשכסף מוקצה, אנחנו מצפים שהוא יבוצע.
רן רידניק: לגבי אכיפה.
רן רידניק: מצבת כוח האדם גדל באופן מהותי בשנים האחרונות.
רן רידניק: מ-2007 המצבת יותר מאשר שולשה וכיום, לאחר התוספות, היא מגיעה ל-91 עובדים ו-69 סטודנטים.
רן רידניק: זאת מצבת גדולה ומכובדת שיכולה לשפר את מצב אכיפת חוקי העבודה.
רן רידניק: אנחנו יודעים שהיו הרבה בעיות בעבר, אבל כתוצאה מכך ניתנה תוספת כוח אדם לטובת העניין הזה.
אמנון כהן: עוד מישהו רוצה להתייחס למשהו?
אסף מלחי: אני רוצה להתייחס לצד הביקושים לעובדים, נושא שהוזכר בין השורות אבל אמור להשלים את כל הסקירה שניתנה כאן לגבי הכשרת כוח אדם.
אסף מלחי: אחד המסלולים המרכזיים שמשרד התעשייה מפעיל, מסלול תעסוקה במרכז ההשקעות, שלמעשה התפתח בעשור האחרון באופן כזה שהסבסוד ניתן למעסיקים שמעסיקים אוכלוסיות מיוחדות, היינו, חרדים, מיעוטים, מוגבלים ואימהות חד הוריות ובאזורי פריפריה.
אסף מלחי: למעשה התמריצים היו אמורים לתת למעסיקים אפשרות להפחית את הסיכון בהעסקה של אוכלוסיות או של עובדים באזורים שהם פריפריאליים, בין אם זאת פריפריה חברתית, בין אם זאת פריפריה גיאוגרפית.
אסף מלחי: מדובר גם על תעשייה וגם על ענפי השירותים ומדובר בסך הכל בכ-2,500 משרות במרכזי סריקה וקרוב ל-6,500 משרות כאשר החלוקה היא 27 אחוזים משרות חדשות לגבי אוכלוסייה חרדית, 20 אחוזים לגבי משרות בקרב אוכלוסיית המיעוטים ו-50 אחוזים הנותרים בקרב האוכלוסייה הכללית.
אסף מלחי: צריך לזכור שמדובר כאן באיזשהו ניסיון ליצור ביקושים באופן כמובן מלאכותי, יצירת ביקושים לעובדים, גם באזורים שהם חלשים באופן יחסי, אזורי קו עימות, וגם לגבי אותן אוכלוסיות ששיעורי ההשתתפות שלהם בשוק העבודה נמוכים יחסית.
אסף מלחי: שאלה שנשאלת היא האם הסובסידיה הממשלתית, לאיזו תקופה היא צריכה להינתן ובאיזה אופן אתה גומל את המעסיק מהסובסידיה באופן כזה שהוא מצליח להתחרות בעסקים במרכז הארץ וגם בעסקים באותם ענפים בארצות מתפתחות.
אסף מלחי: בכל מה שקשור לקול-סנטרס, יש תחרות קשה מאוד עם מדינות שפחות מפותחות מישראל.
אמנון כהן: אתה רוצה להגיד שאין בעיה?
אסף מלחי: אני אומר שהמסלול המקורי נועד לחמש שנים של תמיכה והיום אנחנו מדברים על תמיכה של שנתיים וחצי, שלושים חודשים בלבד, כדי לגמול את המעסיקים מהסובסידיה הממשלתית, אבל למעשה אנחנו רואים שלראשונה, במקרה החרדי לפחות, לגבי האוכלוסייה החרדית, מעסיקים גילו את הפוטנציאל שגלום בהעסקת בעיקר נשים חרדיות הודות לאותם תמריצים.
אמנון כהן: אני רוצה לסכם את הדיון.
חנין זועבי: בהקדמה שלך אדוני היושב ראש, אתה התמקדת ואמרת שהבעיה העיקרית היא מחסור במקומות עבודה.
חנין זועבי: כל מה ששמענו כאן, זה לא מחסור במקומות עבודה אלא הסרת מחסומים על מנת לשבץ את האנשים במקומות עבודה שקיימים.
חנין זועבי: היה פער אדיר בין ההקדמה שלך וההגיון שלך לבין תוכנית העבודה של משרד האוצר.
חנין זועבי: השאלה שלי היא האם נלקח בחשבון שהלוגיקה הזאת, שיש מקומות עבודה אבל צריכים להכשיר אנשים כדי לשים אותם במקומות העבודה האלה.
חנין זועבי: אתם הדגשתם את שתי האוכלוסיות, החרדית והערבית.
חנין זועבי: האם אתם נדרשתם לשאלה האם הבעיה אצל החרדים ואצל הערבים היא באמת רק הסרת החסמים והכשרת הון אנושי ולא הבעיה העיקרית והמרכזית שהיא מחסור במקומות עבודה?
חגי לוין: אני יכול לנסות לענות.
חגי לוין: יש היום בישראל סיטואציה לפיה חסרים עובדים.
חגי לוין: באמת חסרים עובדים ומצד שני יש הרבה אוכלוסייה שלא עובדת.
חגי לוין: לצורך העניין, יש עובדים ולא משנה אם הם בסתר מכריזים שהם מחפשים עבודה או לא מחפשים עבודה אבל יש הרבה אנשים שלא עובדים.
חגי לוין: מצד שני, יש הרבה מקומות עבודה פנויים.
חנין זועבי: אולי המקומות הם במרכז ואולי הם לא מותאמים לאוכלוסייה.
חנין זועבי: האישה הערבייה בנצרת או באום אל פאחם לא תלך למרכז.
חגי לוין: זאת בדיוק השאלה.
חגי לוין: הבעיה היא שיש כאן חוסר התאמה מסוימת וחוסר ההתאמה בא גם בגלל מיקום גיאוגרפי.
חגי לוין: האישה הערבייה יושבת באום אל פאחם והמשרה הרלוונטית במקום אחר.
חגי לוין: אגב, גם משרות שנשים ערביות יכולות לעבוד בהן כמו מטפלות, הן במרכז.
חגי לוין: דבר שני, יש חסמים אחרים שזה ילדים, זאת הכשרה, הון אנושי וכן הלאה.
חגי לוין: דבר נוסף שאמר אותו יוג'ין, הוא שהרעיון הזה שהמדינה תיצור מקומות עבודה, צר לי לומר שהמדינה יודעת לסייע אבל היא לא באמת יודעת ליצור מקומות עבודה.
חגי לוין: יתר על כן, הניסיון מראה שבמקומות שבאמת ניסו ליצור מקומות עבודה, הרבה פעמים גרמו נזק ולא תועלת.
חגי לוין: יש כלים כמו מסלול תעסוקה וכן הלאה שיודעים לעודד, אבל זה לא באמת שיודעים ליצור.
חגי לוין: לכן, עיקר הדיון, וזה הכיוון, זה לא שצריך ליצור אלא לראות איך מסירים חסמים.
חגי לוין: אגב, זה גם יכול להזיז מפעלים ממקום למקום אבל גם דברים אחרים.
חגי לוין: אני אומר עוד שני דברים שלא נאמרו כאן ופועלים בכיוון הזה ואני מציע לוועדה לבחון גם אותם, אם אתם עוד בשל בהבחינה.
חגי לוין: האחד, בנושא אזורי תעשייה, בפרט במגזר הערבי, הממשלה יצאה בתוכנית חומש שמקדמת אותה הרשות לקידום של המגזר הערבי כאשר חלק מרכזי מאוד באותה תוכנית חומש הוא נושא של אזורי תעסוקה בישובים הערביים, בסמיכות לישובים הערביים.
חגי לוין: התוכנית הזאת בתהליכי גיבוש וייצור.
חנין זועבי: שוב, אין קרקע.
חנין זועבי: אתה תיתקל באותה בעיה.
חנין זועבי: אין קרקע.
חנין זועבי: כבר 10-15 שנים שאומרים שאין קרקע.
חנין זועבי: אין אדמות.
חגי לוין: אגב, אחד הדברים שנעשה שם היה סקר מקיף לגבי מה יש ומה אין.
חגי לוין: פעם ראשונה אפשר יהיה לדעת בדיוק מה יש ומה אין.
חגי לוין: על הסקר הוציאו לא מעט כסף על מנת להבין בדיוק מה קורה, ואני מציע לזמן לכאן את היימן דרסף, ראש הרשות לקידום כלכלי של המגזר הערבי במשרד ראש הממשלה,  שידע לומר לכם טוב מאוד מה קורה במגזר הערבי.
חנין זועבי: הוא ערך את הסקר?
חגי לוין: הוא עושה ביחד עם משרד התעשייה.
חגי לוין: הוא מממן את הסקר ולדעתי יש כבר תוצאות.
חגי לוין: הממשלה יוצאת בתוכנית אדירה לשיפורי תחבורה בהיקף של 23 מיליארד שקלים שמטרתם לקרב בצורה מאוד חזקה את הפריפריה למרכז ברמה שבן אדם יוכל לעלות על רכבת מכלל האזורים, כולל שדרות, נתיבות וכן הלאה, ותוך שלושים-ארבעים דקות להיות במקום העבודה בתל אביב וזה כאשר אדם שגר בתל אביב ונכנס לרכב לא מצליח להגיע כל כך מהר למקום העבודה שלו.
חגי לוין: אני חושב שגם זה יכול ליצור, אמנם בטווח רחוק יותר.
אמנון כהן: אנחנו מסיימים את הדיון הזה.
אמנון כהן: אמנם זה לא הסוף כי רק התחלנו וזה דיון ראשון של ועדת המשנה אבל אנחנו נבחן את הדברים.
אמנון כהן: בסיכום הדיון אני רוצה לומר שאכן נפעל ביום חמישי ונדאג לאותם מפעלים שהמדינה תחליט להקים אותם באזורים מוכי אבטלה או אזורים של עידוד תעסוקה, אפילו שהם במרכז הארץ או באזורים שלא בפריפריה ושהם יהיו לטובת התעשייה כך שהמקום ייחשב אזור לאומי א' או אזור פיתוח אבל העיקר שתהיה אותה הטבה לאותו מפעל, כמענק.
אמנון כהן: הנושא השני הוא כל נושא ההשקעה בהון האנושי, ליצור מקומות עבודה ייחודיים לאותן אוכלוסיות.
אמנון כהן: יכול להיות שיש אוכלוסיות שהמקום לא מתאים להם כי הם לא יכולים להגיע לאותם מקומות.
אמנון כהן: כמובן המטרה היא לצמצם את הפערים החברתיים מבחינה זאת שאם יש תעסוקה הולמת, הדברים האחרים מסתדרים.
אמנון כהן: כמובן אנחנו צריכים לטפל בעידוד תעסוקה.
אמנון כהן: אולי צריך לחשוב על אזור תעשייה לאוכלוסייה הערבית באזור שם מרוכזת האוכלוסייה הזאת.
אמנון כהן: ציינו כאן את בעיית הקרקע, אבל צריך לבחון את הדבר הזה.
אמנון כהן: זה אמור גם לגבי אזורים חרדיים ואני יודע שלמשל באלעד רוצים להקים מפעל אבל אין להם אזור תעשייה.
אמנון כהן: כאן  אנחנו צריכים, יחד עם שר הפנים, להרחיב תחום שיפוט או על חשבון מועצה מקומית או על חשבון המינהל ולתת פתרון תעסוקתי.
אמנון כהן: זה תהליך וזה לא פשוט.
אמנון כהן: גם כאן צריך לתת את המענה.
אמנון כהן: לפעמים אתה רוצה לעשות משהו אבל יש חסמים.
אמנון כהן: אומרים לאותו אדם שייקח כסף אבל הוא אומר שאין לו קרקע ואין לו היכן לשים לא את המעון, לא את התעשייה, לא את טיפת חלב.
אמנון כהן: כמו שאנחנו יודעים, יש מצ'ינג של משרד התחבורה לכביש אבל לרשות המקומית אין כסף לתת מים לאזרחים שלה.
אמנון כהן: היא צריכה להשתתף ב-10 אחוזים אבל אין לה ולכן לא בונים את הכביש כבר עשר שנים.
אמנון כהן: כאן צריך לתת ולפתור את החסם הזה.
אמנון כהן: אני אתייעץ עם חבריי ואני אלמד את הדוח.
אמנון כהן: אני אחליט באיזה נושא יהיה הדיון הבא ויכול להיות שנקיים אותו לפי מגזרים או לפי נושאים או לפי הכשרה.
אמנון כהן: אנחנו נחליט על כך.
אמנון כהן: המטרה היא לא להרפות אלא לשבת כל פעם ולבדוק.
אמנון כהן: מכם אנחנו רוצים לדעת מה מבחינתכם החסמים שקיימים.
אמנון כהן: במשרד ראש הממשלה יש ועדת חסמים בראשותו של מנכ"ל המשרד אייל גבאי ואנחנו נוכל לזמן אותו לכאן על מנת להוריד את החסמים.
אמנון כהן: תודה רבה למרכז המחקר של הכנסת.
משה גפני: יש לנו היום סדר יום ארוך.
משה גפני: הסעיף הראשון על סדר היום הוא תקציב משרד מבקר המדינה לשנת הכספים 2011-2012.
משה גפני: על פי החוק את תקציב משרד מבקר המדינה ועדת הכספים צריכה לאשר והוא הופך להיות חלק מתקציב המדינה.
משה גפני: אדוני המבקר, אני חושב שמשרד מבקר המדינה הוא אחד המשרדים הבודדים כמעט שאי אפשר לומר עליו מילה רעה.
משה גפני: העבודה שאתם עושים, שאתה עושה אדוני המבקר ושעושים אנשי משרדך, היא עבודה מאוד מאוד חשובה ומאוד רצינית.
משה גפני: אנחנו יכולים להתגאות במשרד מבקר המדינה.
משה גפני: אני רוצה לומר לך אדוני המבקר שלאחר הדיון הזה של תקציב המבקר מתקיים דיון על תקציב משרד הפנים והדיון נקבע עוד לפני שקרתה השרפה הנוראית ביערות הכרמל.
משה גפני: עולים דיונים על הקמת ועדת חקירה ממלכתית או פרלמנטרית או ממשלתית או משפטית.
משה גפני: אני לא תומך בעניין הזה, אני אדבר על כך בדיון הבא, אבל אני חושב שדוח מבקר המדינה הוא הכתובת.
משה גפני: בנושא הזה, מי שותיק בכנסת, יודע שהסיפור של מערך הכבאות במדינת ישראל לא התחיל היום אלא הוא מתמשך על פני שנים רבות.
משה גפני: אני חושב שצריך לקחת – אני עוד לא יודע מה יהיה בדוח המבקר – את דוח המבקר וליישם אותו.
משה גפני: זה מה שצריך לעשות וזה אני אומר עוד בלי שאדע מה כתוב בדוח הזה.
משה גפני: ועדת חקירה זה סיפור של ישבו עוד אנשים וידונו אבל לא צריך לדון, אין על מה לדון, אלא צריך לעשות ולעשות זה אומר לקחת את דוח המבקר וליישם אותו.
משה גפני: על כל פנים, אני מברך אותך אדוני המבקר על הצעת התקציב הנוכחית ועל הפעילות שלך ושל אנשי משרדך.
משה גפני: בבקשה, אדוני המבקר, הבמה לרשותך בהצגת התקציב.
מיכה לינדנשטראוס: אני אהיה קצר.
משה גפני: אתה לא חייב להיות קצר.
משה גפני: אתה יכול לדבר גם על מערך הכבאות.
מיכה לינדנשטראוס: על מערך הכבאות נדבר מחר.
מיכה לינדנשטראוס: מחר אנחנו נפרסם את הדוח שלנו על מערך הכבאות, על נושאים שונים אותם בדקנו במשך החודשים האחרונים.
מיכה לינדנשטראוס: אם שאלת, אני אומר לך שזה אחד הדוחות שמתייחס בצורה מפורטת ביותר לשאלה האם חלו התפתחויות מאז מלחמת לבנון השנייה ועד עתה בתחום של המלצות, של ביקורת המדינה, כפי שניתנו בדוחות הקודמים.
מיכה לינדנשטראוס: הכוונה שלי, בהשוואה למצב הנוכחי היום לעומת המצב שהיה במהלך מלחמת לבנון השנייה.
מיכה לינדנשטראוס: הדוח הוא דוח מקיף שעבדנו עליו במשרד המבקר תקופה ממושכת.
מיכה לינדנשטראוס: הדוח הוא דוח יסודי מאוד.
מיכה לינדנשטראוס: אני לא רוצה להקדים את המאוחר.
מיכה לינדנשטראוס: הדוח הזה יתפרסם מחר קרוב לוודאי בשעה 4:00 אחר הצהרים, מועד פרסום הדוח, ויהיו בו כמובן נתונים חשובים ביותר לאזרחי מדינת ישראל כפי שנערכו על ידינו.
משה גפני: אבל אדוני המבקר, איזה שיניים יש למבקר?
משה גפני: הרי בסופו של דבר אנחנו עוסקים באסון כבד שבעניין הזה מדינת ישראל כמעט לא ידעה כדוגמתו, בבת אחת ובאופן כזה.
משה גפני: מה קורה אם לא מיישמים את הדוח?
מיכה לינדנשטראוס: בעניין השיניים אני רוצה לומר לך שמצבנו כדלקמן.
מיכה לינדנשטראוס: מאחר שיש אמון של הציבור במבקר – אני מתכוון למשרד המבקר, לעובדיו, לאנשי המקצוע הרבים שלנו – האמון הוא ערך חשוב מאוד בביצוע של המלצות המבקר.
מיכה לינדנשטראוס: מאידך, זה לא סוד שאני כבר חמש וחצי שנים בתפקיד ואומר שוב ושוב שחסרות לנו הוראות חוקיות.
מיכה לינדנשטראוס: במסגרת חוק מבקר המדינה ובמסגרת חוק יסוד: מבקר המדינה, הוראות חוקיות שייתנו לנו את השיניים הדרושות לביצוע דוחות המבקר.
מיכה לינדנשטראוס: בעצם מה שקורה, הלכה למעשה, יש לנו סעיף אחד בחוק שהוא דן בנושא הביצוע והוא אומר שאחרי שיש דוח ביקורת, ראש הממשלה מעביר את הדוח לשר הממונה על העניין, השר פונה למנכ"ל שלו, ממנים ועדה והוועדה הזאת צריכה לשבת ולקבוע איך מתקנים ומה מתקנים.
מיכה לינדנשטראוס: מסתבר שזה הסעיף היחיד שקיים היום בנושא הזה.
מיכה לינדנשטראוס: הדבר הזה, אם הוא הסעיף היחיד, ברור שהדברים מבחינת ביצוע תלויים הרבה מאוד, כפי שאמרתי קודם, באמון של הציבור.
מיכה לינדנשטראוס: אני חושב שצריכה להיות מילה בחוק, אמירה בחוק, סעיף בחוק, שייתן את מה שאתם או שאנחנו קוראים שיניים למבקר.
מיכה לינדנשטראוס: אני אתן שתי דוגמאות.